Справа № 160/13195/25
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої абзацом сьомим пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 20 100 гривень в розрахунку на місяць за період з 07.05.2024 по 06.09.2024 року;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену абзацом сьомим пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 20 100 гривень в розрахунку на місяць за період з 07.05.2024 по 06.09.2024 року.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Військова частина НОМЕР_1 не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними , посилаючись на таке.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 22.02.2024 №41-РС позивач зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із довготривалим лікуванняv.
Тобто, для виплати додаткової винагороди у зазначеному розмірі, необхідне дотримання одночасно кількох вимог, а саме:
наявність поранення (контузія, травма або каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини;
визнання військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
перебування у розпорядженні відповідних командирів понад 2 місяці і до закінчення перебування у розпорядженні.
Військовою частиною не оспорюється факт наявності у позивача травми, пов`язаної зі захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою ВЛК. Проте, військова частина НОМЕР_1 звертає увагу суду на те, що позивачем вводиться в оману суд наступним твердженням.
«Відповідно до підпункту Г (Обмежено придатний до військової служби) пункту 20.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 (в редакції від 04.05.2024) передбачено: Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у Десантно штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (за винятком підрозділів забезпечення). Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах. Одночасно з постановою про обмежену придатність до військової служби ВЛК приймає постанову про придатність до військової служби за військовою спеціальністю.»
Проте, в редакції від 04.05.2024, на яку звертав увагу позивач (чинній на момент оформлення постанови ВЛК позивачу), пунктом 20.3 Положення про військово лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 (Наказ № 402), не передбачено за результатами огляду ВЛК визнання військовослужбовців обмежено придатними до військової служби. Відповідно до пункту 2.1 Наказу № 402, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 07.05.2024 №978, позивача визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, у відповідності до підпункту «а», пункту 20.3 Наказу № 402.
Твердження, що позивача було визнано саме обмежено придатним є нічим іншим, як видання бажаного за дійсне, оскільки в редакції від 04.05.2024 Наказу №402 у ВЛК були відсутні підстави для визнання його таким. Таким чином, у зв`язку із тим, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 07.05.2024 №978 ОСОБА_1 був визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, у військової частини НОМЕР_1 відсутні правові підстави для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на законі в цілому.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до копії витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2024 №256 по стройовій частині молодший сержант військової служби за контрактом ОСОБА_1 , який перебував у розпорядженні командира Військової частини НОМЕР_1 , 06.09.2024 виключений зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення і направлений до Військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до довідки Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_3 від 07.05.2024 №978 позивач 09.09.2022 отримав мінно-вибухову травму.
Згідно наказу МОЗ від 04.07.2007 №370-травма легкого ступеня.
Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (підтверджено довідкою про обставини травми, виданою командиром в/ч НОМЕР_4 №2301 від 30.12.2022).
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування і невиплати йому додаткової винагороди.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено воєнний стан на території України з 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому, воєнний стан було продовжено. На час розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та відносини у цій галузі регулює Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 р. (Закон №2011-ХІІ).
За визначенням в статтях 1, 2 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом. Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (ч. 1 ст. 9 Закону №2011-XII).
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Приписами абзацу 29 ч. 2 Розділу XXXIV Наказу Міністерства оброни України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260) встановлено, що військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою в повному обсязі. Після перебування в розпорядженні понад два місяці і до дня закінчення перебування в розпорядженні таким військовослужбовцям щомісячно виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20 100 гривень (у розрахунку на місяць пропорційно часу перебування в розпорядженні).
З системного аналізу вказаної норми права, судом встановлено, що право на отримання вказаної додаткової винагороди мають військовослужбовці, які:
отримали поранення (контузію, травму або каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини;
визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;
зараховані у розпорядження відповідних командирів, після перебування у розпорядженні понад два місяці.
Відповідно абзацу першого пункту 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до підпункту "Г" ("Обмежено придатний до військової служби") пункту 20.3 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402, (в редакції від 04.05.2024) передбачено: «Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у Десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (за винятком підрозділів забезпечення). Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах.
Одночасно з постановою про обмежену придатність до військової служби ВЛК приймає постанову про придатність до військової служби за військовою спеціальністю.
Формулювання придатності в довідці ВЛК №978 від 07.05.2024 фактично не звільняє позивача від обов`язку проходження військової служби, але визначає обмеження щодо специфіки виконання службових обов`язків та місця служби. Тобто, особа не може бути призначена до бойових частин, проте підлягає проходженню служби у підрозділах, що не виконують бойові завдання безпосередньо в зоні ведення бойових дій.
Як вбачається з довідки військово-лікарської комісії ВЛК №978 від 07.05.2024 позивач лише відповідно до пунктів 78-в, 41-в, 17-6, 39-6, 31-в графи 11 Розкладу хвороб, графи ТДВ придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Окреме наведення пунктів за якими позивач є придатним свідчить, що за результатами медичного огляду ВЛК №978 від 07.05.2024 позивача було визнано саме обмежено придатним .
Згідно виписки з банку позивача за період з 07.05.2024 по 06.09.2024 додаткова винагорода в розмірі 20 100 грн. позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.
- визнання «обмежено придатним» зумовлене травмою, «пов`язаною із захистом Батьківщини»;
- станом на 03.08.2023 сплинув 2-місяний строк перебування у розпорядженні у статусі «обмежено придатний»;
- виплата грошового забезпечення з 03.08.2023 відбувалась за останньою займаною посадою не у повному обсязі.
- визнання «обмежено придатним» зумовлене травмою, «пов`язаною із захистом Батьківщини»;
- станом на 07.05.2024 сплинув 2-місяний строк перебування у розпорядженні у статусі «обмежено придатний»;-
виплата грошового забезпечення з 07.05.2024 відбувалась за останньою займаною посадою не у повному обсязі.
В той же час позовні вимоги визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди не можуть бути задоволені.
Дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.
Бездіяльність - пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.
В даному випадку, відмовляючи позивачу у нарахуванні і виплаті додаткової винагороди відповідач вчинив активні дії.
Саме діями відповідача, а не бездіяльністю порушуються права позивача, оскільки рішення про відмову у нарахуванні і виплаті позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 №168 повідомлено через оформлення листом №1772/6889 від 15.03.2025.
За приписами ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За наведених обставин, враховуючи вищенаведені норми, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої абзацом сьомим пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 20 100 гривень в розрахунку на місяць за період з 07.05.2024 по 06.09.2024 року.
Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно частин 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та таким, що підлягають частковому задоволенню.
Згідно ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
На підставі викладеного, керуючись статями 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої абзацом сьомим пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 20 100 гривень в розрахунку на місяць за період з 07.05.2024 по 06.09.2024 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) додаткову винагороду, передбачену абзацом сьомим пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 20 100 (двадцять тисяч сто) грн. 00 коп. в розрахунку на місяць за період з 07.05.2024 по 06.09.2024 року.
В решті позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона