Справа № 283/1279/25
Суддя: Саланда О. М.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 283/1279/25
Провадження №2-а/283/87/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 липня 2025 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючої судді Саланди О.М. з секретарем судового засідання Кравець Л.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Дмитрієв Артур Ігорович, до Головного управління національної поліції в Житомирській області Національної поліції України про скасування постанови ЕНА № 4730579 від 14.05.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Малинського районного суду Житомирської області із позовною заявою до відповідача Головного управління національної поліції в Житомирській області Національної поліції України про скасування постанови ЕНА № 4730579 від 14.05.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Представник позивача адвокат Дмитрієв А.І. заявлені вимоги позивача мотивує тим, що 14 травня 2025 року близько 15 год. 45 хв. стосовно позивача працівниками поліції було складено постанову про адміністративне правопорушення за порушення пункту 8.5.1 Правил дорожнього руху України, за яке передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, яке, за твердженням працівників поліції, полягало у перетині суцільної лінії дорожньої розмітки під час руху автомобілем по вул. Грушевського в м. Малин, позивач не визнає. Позивач вважає дії працівників поліції щодо складання відносно нього постанови про адміністративне правопорушення, якого він не вчиняв, неправомірними та такими, що не відповідають чинному законодавству. Близько 14 год. 30 хв. позивач разом з друзями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вирушив до села Малинівка Коростенського району Житомирської області, що розташоване поблизу м. Малин, де проживає їхній знайомий, якого мали забрати з собою до м. Малин. Не доїхавши до села Малинівка, позивач зупинив автомобіль на узбіччі дороги у зв`язку з необхідністю скористатися туалетом. Пасажири також залишили транспортний засіб та разом з позивачем відійшли приблизно на 20 метрів углиб лісосмуги. Повертаючись до автомобіля, позивач разом з пасажирами побачив, що біля його транспортного засобу зупинився автомобіль патрульної поліції. З нього вийшли двоє патрульних поліцейських і невідома особа у військовій формі, якою виявився працівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Не представившись та не пред`явивши службових посвідчень, патрульні поліцейські запитали, кому належить автомобіль. Позивач відповів, що автомобіль належить йому. Поліцейські перевірили документи та не висловили жодних зауважень. На запитання одного з поліцейських: «Чому зупинилися біля лісосмуги?» позивач відповів, що «їхали до друга і зупинилися, щоб сходити в туалет». ІНФОРМАЦІЯ_1 запитав, чи мають хлопці при собі військово-облікові документи. Позивач і його пасажири відповіли, що не мають. Після цього представник ТЦК та СП звернувся до патрульних із запитанням: «Що робити з хлопцями? Везти в ТЦК чи ні?». Один з поліцейських відповів, що має порадитися з напарником. Через кілька хвилин один з поліцейських запропонував позивачу два варіанти розвитку подій: поліцейські без пояснень доставляють позивача та його пасажирів до ТЦК та СП. Поліцейські дозволяють їм поїхати далі, але натомість складають постанову щодо позивача за нібито порушення правил дорожнього руху, зокрема за перетин суцільної лінії розмітки, та протокол за нібито керування у стані сп`яніння. Розуміючи, що його можуть затримати та доставити до ТЦК та СП, позивач обрав другий варіант. Коли позивач повідомив про свій вибір, поліцейські сказали, що він має на відеозаписі підтвердити свою відмову від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Drager» та погодитися з тим, що нібито перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки в місті Малин на вул. Грушевського. Позивач погодився, хоча фактично не порушував правил дорожнього руху, не перебував у стані сп`яніння, а також не був зупинений працівниками поліції. Після цього його запросили до службового автомобіля для складання адміністративних матеріалів. Перед початком відеозйомки поліцейський повідомив позивача, що саме той повинен говорити на камеру. В кінці відео, долученого до цього позову, чути, як позивач каже: «Хоч би попередили». Цей відеозапис був отриманий представником позивача під час ознайомлення з матеріалами справи № 283/1230/25 у Малинському районному суді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після складання постанови за нібито порушення правил дорожнього руху за ч. 1 ст. 122 КУпАП та протоколу за нібито порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП, працівник поліції не відсторонив позивача від керування транспортним засобом. Враховуючи викладене, а також той факт, що на момент прибуття працівників патрульної поліції до автомобіля позивача останній разом зі своїми друзями перебував поблизу лісосмуги в с. Малинівка, а не здійснював рух автомобілем по вул. Грушевського в місті Малин, позивач вважає, що складання працівником поліції постанови серії ЕНА № 4730579 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, є незаконним. На думку позивача, дії працівників поліції щодо складання адміністративних матеріалів відносно нього були вчинені під психологічним тиском з метою змусити його погодитися з притягненням до відповідальності за правопорушення, яких він фактично не вчиняв. Таким чином, дії працівників поліції свідчать не лише про фальсифікацію матеріалів справи, а й про перевищення ними своїх службових повноважень. Позивач вважає, що постанова серії ЕНА № 4730579 від 14.05.2025 року була складена працівником поліції з метою формування формальної підстави для подальшого складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

За наведених обставин, просить вищевказану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвалою суду від 26.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

10.06.2025 від представнка відповідача надійшов відзив, в якому представник ГУНП в Житомирській області просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі за безпідставністю, виходячи з того, що доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожньогоруху є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності. Представник відповідача зазначає, що поліцейським було правомірно винесено оскаржувану постанову, доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення ПДР, а відтак підстави для задоволення вимог щодо скасування постанови відсутні.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, 24.07.2025 представник позивача звернувся із заявою про проведення розгляду справи без його участі та позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Суд, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , виходячи з наступного.

Зі змісту постанови серії ЕНА № 4730579 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.05.2025 вбачається, що 14.05.2025 о 15 год. 42 хв. в м. Малині по вул. Грушевського ОСОБА_1 , перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив п.8.5.1 ПДР - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

З наявного в матеріалах справи відеозапису, наданого Головним управлінням національної поліції в Житомирській області, вбачається, що фіксація починається з того, що біля автомобіля ОСОБА_1 спілкується з працівниками поліції, однак, в відеозаписі не зафіксовано, що саме ОСОБА_1 керував вищевказаним автомобілем та ним було здійснено зупинку на вимогу поліцейських.

Отже, відсутні докази, що саме позивач 14.05.2025 о 15 год. 42 хв. в м. Малині по вул. Грушевського перетнув суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив п.8.5.1 ПДР - порушення вимог горизонтальної дорожньої розмітки.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП відповідачем не надано.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України не доведено правомірність своїх дій та прийнятого рішення, належними доказами не спростовані доводи, викладені у позовній заяві.

Статтею 62 Конституції України встановлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості особи (правова позиція Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а).

Таким чином, суд приходить до переконання, що матеріалами справи не підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, а також не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог ст. ст. 248, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, та, беручи до уваги вищенаведені норми, суд вважає, що позов слід задовольнити, скасувати постанову серії ЕНА № 4730579 від 14.05.2025 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі - закрити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку із поданням адміністративного позову до суду, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи той факт, що адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі та дотримуючись вимог ст.139 КАС України, суд вирішив стягнути на користь позивача витрати на сплату судового збору у розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Керуючись ст.5,6,9,20,139,246,262,286 КАС України, ч.5 ст.121, ч.1 ст. 126, ч.2 ст.122, 288, 293 КУпАП,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову серії ЕНА № 4730579 від 14.05.2025 року, винесену поліцейським відділення поліції №1 Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області Гончаренком О.О. про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП - скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 , за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Житомирській області 605,60 грн. витрат за сплати судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Саланда