Справа № 160/1232/25
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2025 рокуСправа №160/1232/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач-2), ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі відповідач-3), ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі відповідач-4), в якому позивач просить:
-визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 14 квітня 2017 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року;
-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 14 квітня 2017 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року;
-визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) індексації грошового забезпечення за період з 15 квітня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року;
-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 15 квітня 2017 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року;
-визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 24 червня 2018 року включно із урахуванням абзаців 4, 6, пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;
-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 24 червня 2018 року включно із урахуванням абзаців 4, 6, пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;
-визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), яка полягає у ненарахуванні та невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) індексації грошового забезпечення за період з 25 червня 2018 року по 15 листопада 2018 року включно із урахуванням абзаців 4, 6, пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;
-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_7 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 25 червня 2018 року по 15 листопада 2018 року включно із урахуванням абзаців 4, 6, пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;
-визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) яка полягає у ненарахуванні та невиплаті у повному обсязі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) індексації грошового забезпечення за період з 16 листопада 2018 року по 31 грудня 2021 року включно із урахуванням абзаців 4, 6, пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078;
-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення за період з 16 листопада 2018 року по 31 грудня 2021 року включно із урахуванням абзаців 4, 6, пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він у період з 2014 року по 14.04.2017 проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_9 , з 15.04.2017 по 24.06.2018 в ІНФОРМАЦІЯ_10 , з 25.06.2018 по 15.11.2018 - ІНФОРМАЦІЯ_11 та в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 16.11.2018 по 31.12.2021. Однак, відповідачами 1 та 2 взагалі не здійснювалась індексація грошового забезпечення. Позивач вказує, що звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявами щодо виплати індексації грошового забезпечення із врахуванням базового місяця - січень 2008 року за період з 01.12.2015 по 14.04.2017 та з 15.04.2017 по 28.02.2018. Однак, відповідачами-1, 2 повідомлено, що призупинено виплати індексації грошового забезпечення у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань до окремого розпорядження, отже підстав провести перерахунок та доплатити індексацію за попередні періоди немає. Крім того, відповідачами-2, 3 та 4 не здійснювалась індексація-різниці грошового забезпечення за періоди служби з 01.03.2018 по 24.06.2018, з 25.06.2018 по 15.11.2018 та з 16.11.2018 по 31.12.2021 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1075. Таку бездіяльність відповідачів позивач вважає протиправною, що порушує його право на заробітну плату, встановлене статтею 43 Конституції України, не нижчу від визначеної законом, тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №160/1232/25; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.
Цією ж ухвалою суду витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 : картки особового рахунку працівника (військовослужбовця ОСОБА_1 ) за 2015-2017 роки; у ІНФОРМАЦІЯ_2 : картки особового рахунку працівника (військовослужбовця ОСОБА_1 ) за 2017-2018 роки; у ІНФОРМАЦІЯ_3 : картки особового рахунку працівника (військовослужбовця ОСОБА_1 ) за 2018 рік; у ІНФОРМАЦІЯ_4 : картки особового рахунку працівника (військовослужбовця ОСОБА_1 ) за 2018-2021 роки.
Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд справи, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи.
ІНФОРМАЦІЯ_7 подано відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, зважаючи на наступне. Позивач проходив військову службу на посаді командира НОМЕР_6 окремого батальйону територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_12 . 23 квітня 2021 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення окремих питань виконання військового обов`язку та ведення військового обліку» від 30 березня 2021 року №1357-IX, в якому, п.2 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються на базі діючих військових комісаріатів шляхом їх перетворення протягом двох місяців з дня набрання чинності цим Законом. Отже, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_7 є правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_12 . Відповідач-3 зазначає, що будучи структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_13 , ІНФОРМАЦІЯ_14 не має самостійного балансу, реєстраційних рахунків в органах Казначейства тощо. Усе фінансове, матеріально-технічне забезпечення військовослужбовців, які проходять (проходили) службу в ІНФОРМАЦІЯ_15 , здійснюється ІНФОРМАЦІЯ_16 .
До відзиву відповідачем-1 на виконання вимог ухвали суду подані витребувані докази.
Позивач своїм правом на подання відповіді на відзиви не скористався.
Відповідач-2 та відповідач-4 своїм правом подати відзив на позов не скористалися, витребувані ухвалою суду докази не надали, обгрунтувань причини не виконання вимог суду не зазначили.
За приписами частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 КАС України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_7 , виданого Новомосковським РВ МУ ДМС України в Дніпропетровській області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .; має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_8 , виданого 22.04.2015.
Відповідно до витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_18 (по стройовій частині) від 27.10.2014 №158, полковника ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 30.09.2014 року №600 на посаду начальника відділу забезпечення подачі мобілізаційних ресурсів ІНФОРМАЦІЯ_18 , вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою з 25.10.2014.
Відповідно до витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_18 (по стройовій частині) від 14.04.2017 №86 полковника ОСОБА_1 , начальника відділу забезпечення подачі мобілізаційних ресурсів ІНФОРМАЦІЯ_18 , призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 17.03.2017 №78 заступником військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_19 , вважати таким, що справи та посаду здав 14.04.2017 і вибув для подальшого проходження військової служби до АДРЕСА_2 ; з 14.04.2017 року виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Відповідно до витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_12 (по стройовій частині) від 25.06.2018 №64, полковника ОСОБА_1 , заступника військового комісара з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_19 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_20 » (по особовому складу) від 04.06.2018 №98 та направленого для подальшого проходження військової служби на посаду командира кадру НОМЕР_6 окремого батальйону територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_21 , з 25.06.2018 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_22 та на всі види забезпечення з окладом 4650,00грн.
Відповідно до витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_23 (по стройовій частині) від 16.11.2018 №174, полковника ОСОБА_1 , призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_20 » (по особовому складу) від 08.11.2018 №224 заступником військового комісаріату з територіальної оборони ІНФОРМАЦІЯ_24 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_21 , з 16.11.2018 зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що з 16.11.2018 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 5070,00грн.
20.10.2024 позивач звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01 грудня 2015 року по 14 квітня 2017 року, враховуючи базовий місяць січень 2008 року.
Відповідач-1 листом №6/3/2333 від 15.11.2024 повідомив, що індексація за період з 27.10.2014 по 31.12.2015 не виплачувалась в зв`язку з відсутністю фінансування. За період з 01.01.2016 по 14.04.2017 індексація грошового забезпечення не виплачувалась відповідно до нормативно-правового акту, а саме роз`яснення директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 №248/3/9/1/2 про призупинення виплати індексації грошового забезпечення у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань, до окремого розпорядження. У зв`язку з зазначеним, підстави провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 14.04.2017 ІНФОРМАЦІЯ_16 відсутні.
20.10.2024 позивач звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, в якій просив провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 14 квітня 2017 року по 28 лютого 2018 року, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, а за період з 01 березня 2018 року по 25 червня 2018 року, враховуючи базовий місяць березень 2018 року з урахуванням абзацу пункту 5 постанови КМУ від 17.07.2003 №1078.
З аналогічним заявами щодо виплати індексації грошового забезпечення позивач звертався до начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до довідки від 06.03.2025 №6/1/243 про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 , наданої ІНФОРМАЦІЯ_5 , індексація грошового забезпечення за 2015-2017 роки не здійснювалась, за 2018 рік здійснена у грудні 2018 року в сумі 71,08 грн.; за 2019 рік індексацію грошового забезпечення здійснено в таких розмірах: в січні-лютому 2019 року 71,08 грн., в березні-червні 2019 року 134,47 грн., в квітні-грудні 2019 року 134,47 грн.; за 2020 рік індексацію грошового забезпечення здійснено в таких розмірах: в січні-лютому 2020 206,72 грн., в березні 2020 року 226,30 грн., в квітні-липні 2020 року 216,51 грн., в серпні-грудні 2020 року 226,29 грн.; за 2021 рік індексацію грошового забезпечення здійснено в таких розмірах: в січні 2021 року 226,29 грн., в лютому 2021 року 338,94 грн., в березні-квітні 2021 року 331,42 грн., в травні-серпні 2021 року 415,41 грн., у вересні 2021 року 664,65 грн., в жовтні-грудні 2021 року 540,03 грн.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів-1 та 2 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за час служби з 01.12.2015 по 14.04.2017 та з 15.04.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) січень 2008 року, відповідачів-2, 3 та 4 щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за час служби з 01.03.2018 по 24.06.2018, з 25.06.2018 по 15.11.2018 та з 16.11.2018 по 31.12.2021 з врахуванням абзаців 4, 6, пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Нормами статті 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XI).
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XI військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.
При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
Спеціальним законом, який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 20ІІ-XII (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до положень статті 1-2 вказаного Закону військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Згідно із частинами першою-третьою статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно зі статтею 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Частинами першою, другою статті 19 Закону №2017-ІІІ передбачено, що виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
За змістом частини першої статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).
Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (частина п`ята статті 2 Закону № 1282-ХІІ).
Частиною шостою статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно із статтею 3 Закону №1282-ХІІ індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
При цьому, відповідно до визначення, яке міститься в абзаці 3 статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №1282-XII (зі змінами, внесеними Законом України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 01.01.2016) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 - 101 відсоток).
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно з частинами першою, другою статті 5 Закону № 1282-ХІІ підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Відповідно до частини другої статті 6 Закону №1282-ХІІ порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
З метою реалізації Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» Кабінетом Міністрів України постановою від 17.07.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок №1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 року - 101 відсоток).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Пунктом 2 Порядку №1078 визначено чіткий перелік видів грошових доходів громадян, що підлягають індексації, до яких віднесено грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
За змістом пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Відповідно до пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету; 6) індексація стипендій особам, які навчаються, провадиться за рахунок джерел, з яких вони сплачуються. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (застосовується з 01.12.2015).
Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
Відповідно до даних Державної служби статистики України індекс споживчих цін (без урахування тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, м. Севастополя та частини зони проведення антитерористичної операції) у 2015 році (грудень до грудня попереднього року) становив 143,3 %; у 2016 році (грудень до грудня попереднього року) становив 112,4 %; у 2017 році (грудень до грудня попереднього року) становив 113,7 %; у 2018 році (грудень до грудня попереднього року) становив 109,8 %.
За вказаних обставин, грошове забезпечення позивача у спірних правовідносинах підлягало обов`язковій індексації відповідно до норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», оскільки величина індексу споживчих цін за цей період перевищила поріг індексації, який з 01 січня 2016 установлюється в розмірі 103 відсотка (до 01 січня 2016 101 відсоток).
Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19.07.2019 у справі №240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право такого військовослужбовця отримати індексацію грошового забезпечення.
Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (постанова Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №206/4411/16-а).
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачами, позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_25 з 25.10.2014 по 14.04.2017, в ІНФОРМАЦІЯ_2 - з 15.04.2017 по 24.06.2018, в ІНФОРМАЦІЯ_26 - з 25.06.2018 по 15.11.2018 та в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 16.11.2018 по 31.12.2021.
Відповідно до пунктів 1, 3 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (далі Положення №154) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.
Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються оперативному командуванню, в зоні відповідальності якого вони перебувають згідно з військово-адміністративним поділом території України.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.
Відповідно до пункту 7 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.
Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.
Згідно із пунктом 16 Положення №154 особовий склад територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також транспорт і матеріально-технічні засоби зазначених територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки утримуються за рахунок кошторису Міноборони.
Забезпечення територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та їх особового складу озброєнням, військовою та спеціальною технікою, матеріально-технічними засобами та послугами здійснюється відповідно до чинних штатів та табелів до них.
Відповідно до запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ІНФОРМАЦІЯ_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) зареєстрований як юридична особа за організаційно - правовою формою як орган державної влади, ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_1 .
Отже, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНФОРМАЦІЯ_27 , ІНФОРМАЦІЯ_8 є відокремленими підрозділами ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є юридичною особою публічного права та відповідно має власні рахунки, баланси та бюджетні асигнування.
У межах спірних правовідносинах позивачем заявлено позовні вимоги щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за час служби: у період з 01.12.2015 по 14.04.2017, з 15.04.2017 по 28.02.2018 - із застосуванням базового місяця січень 2008 року, та у період з 01.03.2018 по 24.06.2018, з 25.06.2018 по 15.11.2018 та з 16.11.2018 по 31.12.2021 - з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Щодо індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 14.04.2017 та з 15.04.2017 по 28.02.2018.
Згідно із довідкою від 06.03.2025 №6/1/243 про нараховане та виплачене грошове забезпечення, наданої ІНФОРМАЦІЯ_5 на виконання ухвали суду, індексація грошового забезпечення за період з грудень 2015 року по лютий 2018 року становила 0,00грн.
При цьому, заперечуючи проти цих позовних вимог, відповідачем-1 вказано, що індексація грошового забезпечення позивачу не проводилася через відсутність бюджетного фінансування на ці цілі, крім того відповідно до роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 04.01.2016 № 248/3/9/1/2 згідно яких у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» (із змінами), згідно яких індексацію грошового забезпечення військовослужбовців слід не нараховувати до окремого роз`яснення.
Суд не враховує посилання відповідача-1 на роз`яснення Міністерства оборони України та Мінсоцполітики в якості підстави для не виплати індексації у спірний період, оскільки подібні роз`яснення мають інформаційний характер та не є нормативно-правовими актами.
Посилання ж відповідача на відсутність коштів для виплати індексації не приймаються судом, оскільки індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.
Суд також не погоджується з доводами відповідача про те, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах наявних фінансових ресурсів бюджетів на відповідний рік, як на підтвердження правомірності своїх дій по не виплаті позивачу індексації грошового забезпечення, оскільки невиплата індексації є обмеженням його права на оплату праці та не може залежати від наявності або відсутності фінансових ресурсів бюджету.
Європейський Суд з прав людини у справі «Кечко проти України» з цього приводу зазначив, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
Таким чином, вказані відповідачем-1 обставини не звільняють від обов`язку проведення індексації грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку.
Щодо визначення базового місяця індексації при врегулюванні спірних правовідносин суд зазначає наступне.
З 01.12.2015 положення Порядку № 1078 діють із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».
За змістом пояснюючої записки до проекту постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 метою цього акту є внесення змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.
У зв`язку з цим указаною постановою удосконалено механізм проведення індексації доходів громадян, у тому числі з урахуванням періодів підвищення заробітної плати працівників (зокрема, пункт 5 викладено у новій редакції). Внесені зміни, серед іншого, передбачали не лише заміну терміну «базовий місяць» на «місяць підвищення доходу», ці зміни надали іншого значення запровадженому новому терміну із зміною алгоритму визначення такого місяця підвищення.
На відміну від правил визначення «базового місяця» (яким вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати) та який визначався у разі, коли збільшувалася заробітна плата внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої постійної складової зарплати), «місяцем підвищення доходу» є місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) і визначається він тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). При цьому, за новими правилами зростання зарплати за рахунок інших постійних складових зарплати (без підвищення тарифної ставки чи окладу) не впливає на індексацію та не призводить до зменшення суми індексації.
Термін «підвищення тарифних ставок (окладів)» для працівників бюджетної сфери за змістом запроваджених нововведень застосовується у розумінні підвищення, що здійснюється відповідно до законодавства, а не у розумінні підвищення тарифної ставки (окладу) кожному працівнику індивідуально (зокрема, у зв`язку з призначенням на посаду чи переведенням на іншу посаду), як це було передбачено попереднім механізмом індексації. Тобто за новими правилами місяць підвищення тарифних ставок (окладів) для кожного окремого працівника не визначається індивідуально.
Якщо точкою відліку для обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) для проведення індексації за попереднім механізмом визначався базовий місяць, у якому індекс споживчих цін приймався за одиницю чи 100%, обчислення ІСЦ розпочиналося із місяця, наступного за базовим, а нарахування індексації провадилося з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини третя і четверта статті 4 Закону № 1282-ХІІ), то зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, передбачали здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Отже, з 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення й початку обчислення індексу споживчих цін (ІСЦ) наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник.
Задля досягнення поставленої мети (зміна механізму проведення індексації, який передбачав індивідуальний підхід для кожного окремого працівника, та перехід до механізму, який би забезпечував єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників) пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 постановлено міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01.12.2015 розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року.
За рахунок цього мала б «обнулитися» індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників, а тому абзацом 2 пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 передбачено, що для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078, який уже діяв із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013, та передбачав єдиний підхід до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників (з місяця останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймає працівник).
Разом з тим, якщо на виконання пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 працівникам інших галузей бюджетної сфери були підвищені оклади, то військовослужбовцям оклади в грудні 2015 року не підвищувалися, а тому січень 2016 року не став для останніх «місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)» для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013).
Із обсягу встановлених у цій справі обставин слідує, що станом на грудень 2015 року розмір посадових окладів військовослужбовців визначався Постановою №1294, яка була чинною з 01.01.2008 та діяла до 01.03.2018, тобто до набрання чинності Постановою № 704, якою затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що за умови останнього підвищення військовослужбовцям посадового окладу в січні 2008 року, місяцем для розрахунку індексації грошового забезпечення для цілей застосування Порядку № 1078 (із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013), тобто з 01.12.2015 є січень 2008 року.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22.03.2023 у справі № 380/1730/22.
Тож, неврахування під час розрахунку індексації грошового забезпечення в якості місяця підвищення доходів січня 2008 року з 01.12.2015 і до дати наступного підвищення тарифної ставки (посадового окладу) є протиправним.
За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог та встановлених обставин, суд вважає за необхідне з урахуванням частини другої статті 9 КАС України визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 та відповідача-2 щодо ненарахування і невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 14.04.2017 та з 15.04.2017 по 28.02.2018 із врахуванням січня 2008 року, як місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексації, а також зобов`язати відповідача-1 нарахувати і виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 14.04.2017 та з 15.04.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням висновків суду.
Щодо індексації-різниці грошового забезпечення за період служби з 01.03.2018 по 31.12.2021 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу за 2018 рік індексацію грошового забезпечення здійснено у грудні 2018 року в сумі 71,08 грн.; за 2019 рік індексацію грошового забезпечення здійснено в таких розмірах: в січні-лютому 2019 року 71,08 грн., в березні-червні 2019 року 134,47 грн., в квітні-грудні 2019 року 134,47 грн.; за 2020 рік індексацію грошового забезпечення здійснено в таких розмірах: в січні-лютому 2020 206,72 грн., в березні 2020 року 226,30 грн., в квітні-липні 2020 року 216,51 грн., в серпні-грудні 2020 року 226,29 грн.; за 2021 рік індексацію грошового забезпечення здійснено в таких розмірах: в січні 2021 року 226,29 грн., в лютому 2021 року 338,94 грн., в березні-квітні 2021 року 331,42 грн., в травні-серпні 2021 року 415,41 грн., у вересні 2021 року 664,65 грн., в жовтні-грудні 2021 року 540,03 грн.
При цьому, заперечуючи проти позовних вимог, відповідачами не обґрунтовано правових підстав для вибіркового нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення.
Необхідно враховувати, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, поточної та індексації-різниці.
Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку №1078).
Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзац 2, 5 пункт 4 Порядку №1078).
З 1 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 1 грудня 2015 року до 1 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
-сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
-сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Постановою № 704 (у редакції постанови КМУ від 21.02.2018 №103), яка набрала чинності з 01.03.2018, затверджено нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 військовослужбовець має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
У цих справах Верховний Суд внаслідок системного і цільового способу тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дійшов висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу військовослужбовця відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації - різниці, а якщо так, то у якій сумі.
Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, Верховний Суд зазначив, що для їхнього застосування суд повинен встановити:
розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А);
суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації - різниці до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) або до дати звільнення зі служби.
У такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації - різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
З матеріалів справи вбачається, позивачу не нараховувалась і не виплачувалась індексація-різницю грошового забезпечення за період з березня 2018 року (довідка від 06.03.2025 №6/1/243).
У березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30%.
Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку №1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 (1762,00 грн. * 253,30% / 100 = 4463,15 грн.).
В силу вимог абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума належної позивачу індексації в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн. 249,63 грн. = 4213,52грн.
Таким чином, починаючи з березня 2018 року, індексація з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 мала виплачуватися позивачеві в сумі 4213,52 грн. до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення зі служби.
Суд зазначає, наступне підвищення окладу позивача відбулось у січні 2019 року, що вбачається з довідки відповідача-1 від 19.02.2025 №6/1/202, та вже у січні 2019 року оклад за посадою склав 5220,00грн. і такі зміни відбулись не за рахунок законодавчих змін щодо перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку позивач займав.
Суд зазначає, визначальним для обчислення індексації-різниці є встановлення моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник, а не індивідуального збільшення посадового окладу працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у позивача не виникло права на індексацію-різницю до грошового забезпечення відповідно до приписів абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 за період служби, починаючи з січня 2019 року, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Подібний підхід до правозастосування наведений Верховним Судом в постанові від 04.04.2024 у справі №160/2481/23, який враховується судом відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України.
Водночас, відповідачами-2, 3 та 4 не дотримано вказаних вимог Порядку №1078 та ненараховано позивачу належні суми індексації-різниці до грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно.
За змістом положення частин першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Обираючи належний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне з урахуванням частини другої статті 9 КАС України визнати протиправною бездіяльність дії відповідачів-2, 3 та 4 щодо ненарахування і невиплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та зобов`язати відповідача-1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю до грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації в сумі 4213,52 грн. відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум.
Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачами не доведено правомірності своїх дій у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову
Суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі пункту статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_6 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 14.04.2017 із врахуванням січня 2008 року, як місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексації.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 14.04.2017 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням висновків суду.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 15.04.2017 по 28.02.2018 із врахуванням січня 2008 року, як місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексації.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію грошового забезпечення за період з 15.04.2017 по 28.02.2018 із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням висновків суду.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 24.06.2018 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_28 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 ) щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 25.06.2018 по 15.11.2018 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_6 ) щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з 16.11.2018 по 31.12.2018 із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) індексацію-різницю до грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2018 включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації в сумі 4213,52 грн. відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова