Справа № 640/14545/19
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року справа № 640/14545/19
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алли Руденко, розглянувши у спрощеному позовному провадженні у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу №640/14545/19 за позовом ОСОБА_1 в особі представника Бітковського Володимира Михайловича до Головного управління ДФС у м. Києві, правонаступником якого є Головне управління ДПС у м. Києві, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

02.08.2019 до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась ОСОБА_1 в особі представника Бітковського Володимира Михайловича із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №0-2655 від 27.05.2019 та №196474/2655 від 27.05.2019.

Обгрунтовуючи позовну заяву позивач зазначає, що спірними податковими повідомленнями-рішеннями їй нараховано податок на нерухоме майно за 2018 рік за нежитловий будинок, який знаходиться за адресою; АДРЕСА_1 загальною площею об`єкта 4885,70 кв. м, та нежитловий будинок загальною площею об`єкта 1148,80 кв м, які є лікувальними закладами.

Рішенням Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 24.05.2018 затверджено «Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», пунктом 1264 якого встановлено ставки податку для будівель лікарень та оздоровчих закладів для фізичних осіб у розмірі 0,0000 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування, які вводяться в дію з 01 січня 2019 року.

Посилаючись положення статті 8 Конституції України, підпункт 1.4 пункту 4.1 статті 4, пункт 56.21 статті 56 Податкового кодексу України позивач вважає, що до спірних відносин слід застосувати положення статті 58 Конституції України щодо зворотної дії законів у часі та застосувати рішення Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 24.05.2018, яким передбачено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що зменшить суму податкових зобов`язань до 0,00 грн.

Відповідач Головне управління ДФС у м. Києві у відзиві на позовну заяву, а також його правонаступник Головне управління ДПС у м. Києві у додаткових поясненнях у справі проти позову заперечили, вказавши, що до спірних правовідносин слід застосовувати рішення Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №21-V11 від 06.07.2017, яким затверджено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2018 рік.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.08.2019 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у адміністративній справі №640/14545/19.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

Відповідно до супровідного листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2024 № 03-19/5595/24 Про скерування за належністю справи на виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 2825-ІХ справа № 640/14545/19 була скерована до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

Згідно з супровідним листом від 07.01.2025 № 01-19/93/25 Київський окружний адміністративний суд на виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, передав 244 судові справи для доставляння до Черкаського окружного адміністративного суду.

Справа № 640/14545/19 надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду 22.01.2025 (вхідний № 3112/25).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2025 справа розподілена судді Руденко А. В.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 справа №640/14545/19 прийнята до розгляду суддею Руденко А.В.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 здійснео заміну відповідача Головного управління ДФС у м. Києві на його процесуального правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві.

З`ясувавши доводи сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно громадянці ОСОБА_1 належать на праві власності нежитлові приміщення:

АДРЕСА_1 , будівля, лікувальний заклад, загальною площею об`єкта 4885,70 кв. м;

Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капітанівка, вул. Радянська, будинок 21 - нежитлове приміщення, лікувальний заклад, загальною площею об`єкта 1148,80 кв м, належить у розмірі 13/16 частки.

Рішенням Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №21-V11 від 06.07.2017 затверджено «Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2018 рік», яким встановлено ставку податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, 0,5 відсотків від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр.

Головним управлінням ДФС у м. Києві були прийняті:

податкове повідомлення-рішення №0-2655 від 27.05.2019, яким нараховано позивачці податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік, у розмірі 90 947,31 грн, за об`єкт нерухомого майна за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капітанівка, вул. Соборна, будинок 21, будівля, лікувальний заклад, загальною площею об`єкта 4885,70 кв. м; за ставкою 0,5 відсотка від мінімальної заробітної плати на 1 січня 2018 року за 1 квадратний метр;

податкове повідомлення-рішення №196474/2655 від 27.05.2019, яким нараховано позивачці податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 17 375,24 грн., за 2018 рік, за об`єкт нерухомого майна за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капітанівка, вул. Радянська, будинок 21, нежитлове приміщення, лікувальний заклад, загальною площею об`єкта 1148,80 кв м, на частку у розмірі 13/16, за ставкою 0,5 відсотка від мінімальної заробітної плати на 1 січня 2018 року за 1 квадратний метр.

Не погоджуючись з нарахуванням податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, позивачка звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим у справі фактичним обставинам суд зазначає наступне.

Спірні відносини врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України) (в редакції станом на 01.01.2018).

Згідно п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, регулюється статтею 266 ПК України.

Згідно п.п. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Статтею 265 ПК України передбачено, що податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Порядок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульований статтею 266 ПК України.

Відповідно до п.п 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Положення п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України визначають, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно п.п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно п.п. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

За змістом вказаних приписів фізичні особи, які мають у власності об`єкти нежитлової нерухомості, зобов`язані щорічно сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за ставками, встановленими рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, на підставі податкового повідомлення-рішення, надісланого контролюючим органом.

Судом встановлено, що податковим повідомленням-рішенням №0-2655 від 27.05.2019 відповідач нарахував позивачці податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2018 рік, у розмірі 90 947,31 грн, за об`єкт нерухомого майна за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капітанівка, вул. Соборна, будинок 21, будівля, лікувальний заклад, загальною площею об`єкта 4885,70 кв. м; за ставкою 0,5 відсотка від мінімальної заробітної плати на 1 січня 2018 року за 1 квадратний метр.

Також податковим повідомленням-рішенням №196474/2655 від 27.05.2019 відповідач нарахував позивачці податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 17 375,24 грн., за 2018 рік, за об`єкт нерухомого майна за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капітанівка, вул. Радянська, будинок 21, нежитлове приміщення, лікувальний заклад, загальною площею об`єкта 1148,80 кв м, на частку у розмірі 13/16, за ставкою 0,5 відсотка від мінімальної заробітної плати на 1 січня 2018 року за 1 квадратний метр.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахований за ставкою, встановленою рішенням Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №21-V11 від 06.07.2017 «Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2018 рік», згідно якого ставка податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, становить 0,5 відсотків від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 року, за 1 квадратний метр.

Позивачкою не заперечується, що об`єкти нерухомості належать їй на праві власності, їх площа та розмір ставки, встановлений рішенням Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №21-V11 від 06.07.2017.

За вказаних обставин спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на законній підставі та скасуванню не підлягають.

Щодо доводів позивача, що до спірних відносин повинно бути застосоване рішення Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 24.05.2018 «Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки», яким встановлено ставки податку для будівель лікарень та оздоровчих закладів для фізичних осіб у розмірі 0,0000 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування, то вказане рішення підлягає застосуванню з 01 січня 2019 року.

Доводи позивача, що вказане рішення має зворотну силу, є необгрунтованими, оскільки відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно ст. 109 ПК України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Статтею 110 ПК України передбачено, що платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Статтею 111 ПК України визначено види відповідальності за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та передбачено, що за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені.

Отже стаття 58 Конституції України встановлює правила дії законів у часі лише щодо відповідальності особи і не застосовується до умов та порядку сплати податків, встановлених Податковим кодексом України.

Щодо посилання позивача на підпункт 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 та пункт 56.21 статті 56 ПК України щодо презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, то у справі, що розглядається, рішення Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №21-V11 від 06.07.2017 «Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2018 рік» і від 24.05.2018 «Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» на 2019 рік не містять неоднозначного трактування, оскільки встановлюють ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у різні податкові періоди, а саме: 2018 рік та 2919 рік.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надавши оцінку встановленим у справі обставинам суд дійшов висновку, що відповідачем доведено законність спірних податкових повідомлень-рішень №0-2655 від 27.05.2019 та №196474/2655 від 27.05.2019, а тому позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241-243, 245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів від дати його підписання.

Повний текст рішення складений 11 серпня 2025 року.

Суддя Алла РУДЕНКО