Справа № 160/31718/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: 29.11.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява заяву ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, в якій позивач просить суд:
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), наступні періоди роботи: з 18.06.2000 до 27.03.2001 у приватному підприємстві у ОСОБА_3 та здійснити перерахунок пенсії по стажу та виплатити різницю між нарахованим та виплаченим розміром пенсії;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди моєї роботи з 19.03.2007 до 02.08.2021 у Відкритому акціонерому товаристві «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського», Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського», Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат» та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 17.10.2024 за Списком №2 на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 року, з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 17 жовтня 2024 року вона звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах за Cписком №2. Позивач послалася на те, що вона досягла необхідного пільгового стажу та пенсійного віку для призначення пільгової пенсії. Проте, відповідач відмовив у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, посилаючись на пункт 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та недостатністю пільгового стажу. У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з даною позовною заявою за захистом своїх прав.
03.12.2024 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
13 грудня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідач вказав, що страховий стаж позивача складає 24 роки 11 місяців 10 днів; пільговий стаж за Списком №2 складає 3 роки 05 місяців 19 днів. До страхового стажу не зараховано період трудової діяльності на території російської федерації у зв`язку із виходом України з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993. До пільгового стажу не зараховано період 19.03.2007 до 02.08.2021 згідно з архівною довідкою №П-21/2-09/1310 від 05.09.2024, оскільки відсутнє рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Отже, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу відповідачем 2 було прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно частини 2 статті 114 Закону України №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та недосягненням пенсійного віку.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 , громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває, пенсію не отримує.
17.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам щодо стажу роботи позивача на пільгових умовах за Списком №2, суд зазначає таке.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058).
Відповідно до ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених КМУ, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до ст. 27 та з урахуванням норм ст.28 цього Закону.
На підставі п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Статею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) та п.3 постанови КМУ від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок №637) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто, надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Надана суду копія архівної довідки від 05.09.2024 №П-21/2-09/1310 містить всі необхідні записи щодо роботи позивача у спірні періоди, зокрема:
Наказом (розпорядженням) від 15 березня 2007 року №73 по відкритому акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського» «Плєшкова Ирина Александровна» (так у документі), 24.04.1971 р.н., прийнята за терміновим договором виготувальником заправних вогнетривких матеріалів та термічних сумішей 2чм1 розряду доменного цеху з 19 березня 2007 року.
Розпорядженням від 26 травня 2008 року №1982 по цеху переведена виготувальником заправних вогнетривких матеріалів та термічних сумішей 2чм1 розряду доменного цеху з 26 травня 2008 року.
Наказом (розпорядженням) від 09 жовтня 2015 року №1394 по комбінату переведена дозувальником 3 розряду дільниці утилізації та переробки агломераційного цеху №2 з 13 жовтня 2015 року.
Наказом (розпорядженням) від 02 лютого 2016 року №106 по комбінату переведена машиністом конвеєра 3 розряду дільниці підготовки та вдування пиловугільного палива у доменні печі доменного цеху з 02 лютого 2016 року.
Наказом від 02 серпня 2021 року №840 по публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат» «Про звільнення працівників комбінату у зв`язку із переведенням до Приватного акціонерного товариства «Дніпровський коксохімічний завод» ОСОБА_1 звільнена з 02 серпня 2021 року, за п.5 ст.36 КЗпП України в порядку переведення до ПРАТ «ДКХЗ».
Вищевказаний пільговий стаж позивача підтверджується також довідкою форми-ОК-5 відповідно до якої, у графі «відомості по спеціальному стажу» містяться записи «код підстави обліку для спецстажу ЗП3013Б1».
Також, суд вказує, що відповідно постанови від 29.12.2006 року №992, постанови від 26.12.2012 №657 та постанови від 26.12.2017 №23, виданих ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» посада позивача належним чином атестована, про що також містяться записи у трудовій книжці серії НОМЕР_3 .
Щодо назви та перейменування підприємства, в якому позивач працювала на посадах, які передбачають зарахування до пільгового стажу.
Згідно з історичною довідкою №П-21/2-09-1310/1 від 05.09.2024 Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» до 09.01.1984 мало назву Дніпровський ордена Леніна металургійний завод ім.Ф.Е.Дзержинського.
Згідно з наказом Міністерства чорної металургії УРСР від 09.01.1984 №17 підприємство перетворено на Дніпровський ордена Леніна металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського.
У відповідності до Указу Президента України від 26.11.1994 №699/94 «Про заходи щодо забезпечення прав громадян на використанню приватизаційних майнових сертифікатів», наказу Фонду державного майне України від 30.12.1996 №90-АТ та наказу по підприємству від 20.03.1997 №14С державне підприємство Дніпровський ордена Леніна металургійний комбінаї ім.Ф.Е.Дзержинського перетворено у відкрите акціонерне товариствс «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського».
Наказом по комбінату від 23.05.2011 №479 Відкрите акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського: з 23.05.2011 перейменовано на публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського».
Наказом по комбінату від 25.01.2017 №84 публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського: перейменовано на публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат».
Отже, періоди роботи позивача у Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбінат ім.Ф.Е.Дзержинського з 19.03.2007 до 12.10.2015 та з 02.02.2016 до 02.08.2021 є такими, що відносяться пільгового стажу роботи за Списком №2.
Враховуючи, що позивач має відповідні записи в архівній довідці та довідці форми-ОК-5 щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні підстави їх не враховувати до пільгового стажу позивача.
Однак, суд вказує, що належним відповідачем за вимогою про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_2 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 19.03.2007 до 12.10.2015 та з 02.02.2016 до 02.08.2021 є саме пенсійний орган, який приймав відмовне рішення, зокрема Головне управління Пенсійного фонду України у Волниській області, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Отже, вимога про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи ОСОБА_2 , що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, періоди роботи з 19.03.2007 до 12.10.2015 та з 02.02.2016 до 02.08.2021 в Публічному акціонерному товаристві «Дніпровський металургійний комбіна» - підлягає частковому задоволенню.
Щодо вимоги позивача про зобов`язання, зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи: з 18.06.2000 по 27.03.2001 року у приватному підприємстві у ОСОБА_3 , то суд вказує, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 позивач прийнята продавцем у приватне підприємство ОСОБА_3 та звільнена 27.03.2001.
Також, слід звернути увагу на те, що згідно зі статтею 17 Закону України "Про міжнародні договори України" 29.06.2004 №1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.
Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та російська федерація (далі - Угода).
Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).
Відповідно до статті 1 Угоди пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.
Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.
Згідно з абзацом 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.
При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.
Вказана вище правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №459/955/15-а, від 27.02.2018 у справі № 361/4899/17, від 12.06.2018 у справі №686/4998/15, а також в постанові Верховного Суду України від 25.11.2014 у справі №21-457а14.
Суд зазначає, що припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в зарахуванні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.
Крім того, у силу пункту 2 статті 13 названої Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.
А тому, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.
Отже, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію повинен був бути врахований трудовий стаж, набутий ним на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території російської федерації.
Записи у трудовій книжці містять всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідачами не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.
Щодо пенсійного віку позивача.
Пунктом 2 частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Натомість згідно з пунктом «б» частини 1статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закону №1788-XII) в чинній редакції, згідно із висновками рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року №1-р/2020, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд доходить висновку, що вони явно суперечать один одному.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ, а не Закону №1058-ІV.
Тому відмова пенсійного органу в призначенні позивачу, яка на час звернення із заявою про призначення пенсії досягла 50 років, мала необхідний страховий та пільговий стаж роботи (з урахуванням зарахованим за цим рішенням суду) для призначення пільгової пенсії за Списком №2, є протиправною.
А тому, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що позивач набула право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» частини 1статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі №360/3611/20.
Щодо належного відповідача у справі.
Суд звертає увагу, що належним відповідачем в частині позовних вимог про зобов`язання зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №2 є Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, а не Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з огляду на таке.
Зміни, внесені до Порядку №22-1 на підставі постанови №25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.
Аналіз положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:
- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;
- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);
- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.
Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії, визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області.
Отже, з огляду на пункти 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо призначення позивачу пенсії є Головне управління Пенсійного фонду України у Волниській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у її призначенні.
Отже, саме ГУ ПФУ у Волинській області має здійснити зарахування спірних періодів до страхового стажу (вислуги років) позивача та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пільгової пенсії за віком.
Відтак, в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області слід відмовити.
Також, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача виплатити позивачу різницю між нарахованим та фактично виплаченим розміром пенсії задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
На момент розгляду позовної заяви пенсія ще не призначена та не нарахована, відтак, заявлені позовні вимоги є передчасними.
Враховуючи з`ясовані обставини, досліджені матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч.3 ст.139 КАС).
Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Враховуючи, що правило пропорційного стягнення судового збору при частковому задоволенні позову стосується тільки вимог майнового характеру, тоді як заявлений позов містить вимоги немайнового характеру, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.77, 90, 139, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період трудової діяльності з 18.06.2000 до 27.03.2001.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №2 періоди трудової діяльності з 19.03.2007 до 02.08.2021 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах від 17.10.2024.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон