Справа № 160/31826/24
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: 02.12.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (надалі - відповідач 1), Військової частини НОМЕР_2 (надалі - відповідач 2), в якій позивач просить суд:
-визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , яка є правонаступником Військової частини НОМЕР_3 , щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час проходження ним служби у Військовій частині НОМЕР_3 , включаючи всі його складові без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня відповідного року;
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 , яка є правонаступником Військової частини НОМЕР_3 , здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за час проходження ним служби у Військовій частині НОМЕР_3 , включаючи всі складові такого грошового забезпечення (основні та додаткові) та одноразові види виплат, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, (але не менше ніж 50% мінімальної заробітної плати), встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» станом на 01.01.2019 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року на відповідний тарифний коефіцієнт, а також провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
-визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 22.10.2022 року по 29.02.2024 року, включаючи всі його складові, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», станом на 1 січня відповідного року;
-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року, включаючи всі складові такого грошового забезпечення (основні та додаткові) та одноразові види виплат та одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, (але не менше ніж 50% мінімальної заробітної плати), встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 року, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023 року та Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01.01.2024 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, а також провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44;
-визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги при звільненні за 23 роки служби;
-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та доплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з військової служби, обчисливши її розмір за 23 років служби, з урахуванням періодів проходження військової служби, які обраховуються в пільговому обчисленні.
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що відповідачами було допущено протиправну бездіяльність щодо непроведення позивачу нарахування грошового забезпечення з 01.01.2018 до 29.02.2024 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, що є підставою для зобов`язання відповідачів здійснити відповідний перерахунок грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги). Також, позивач вказує, що військовою частиною НОМЕР_1 не була виплачена при звільненні грошова допомога за 2023 роки служби ОСОБА_1 , у зв`язку із чим просить суд зобов`язати відповідача перерахувати та доплатити зазначену допомогу, обчисливши її розмір за 23 роки служби з урахуванням періодів проходження військової служби, які обраховуються в пільговому обчисленні. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом для захисту порушених прав.
20 грудня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадженн без виклику сторін. Поновлено позивачу строк звернення до суду.
27 грудня 2024 року військовою частиною НОМЕР_1 , а 31 грудня 2024 року військовою частиною НОМЕР_2 через підсистему «Електронний суд» подано відзиви на позовну заяву із запереченнями проти заявлених позовних вимог. Зокрема, відповідачі вказали, що на час проходження позивачем військової служби розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2028 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Оскільки зазначена редакція пункту 4 постанови №704 була чинною і не містила вказівок щодо скасування зазначеного пункту. Виходячи із прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018 і було розраховано грошове забезпечення позивача в спірний період. Відповідачі вважають хибним твердження позивача про те, що за наслідками скасування пункту 6 постанови №103 в судовому порядку пункт 4 постанови №704 діє в редакції, яка була чинна до зазначених змін. З цих підстав просять відмовити у задоволенні позову. Також, військова частина НОМЕР_1 наголошує на відсутності підстав для перерахунку грошового забезпечення позивача за період з 20.05.2023 з використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023, 01.01.2024, посилаючись на прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 12.05.2023 №481, яка набрала чинності з 20.05.2023. Відповідач 2 заперечує право позивача на розрахунок грошової допомоги при звільненні з урахуванням періодів проходження ним військової слжуби, які обраховуються у пільговому обчисленні. З цих підстав відповідачі просять відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 в з 2014 року по 22.10.2022 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_3 , яка перебувала у підпорядкування та на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 відповідно до рішення Департаменту фінансів МОУ від 30.06.2015 №248/2/3/490 з 01.07.2015 до 28.01.2023.
Нарахування та виплата грошового забезпечення у період з 01.01.2018 по 22.10.2022 здійснювалися у відповідності до п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.07.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Даний факт сторонами не заперечується.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 22.10.2022 №285 підполковника ОСОБА_1 , який прибув військової частини НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , призначеного наказом командувач Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 серпня 2022 року №209, начальником відділення підготовки військової частини НОМЕР_1 , з 22 жовтня 2022 року зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення при військовій частині НОМЕР_4 , на котлове забезпечення на вечерю з 22 жовтня 2022 року при військовій частині НОМЕР_5 . З 22 жовтня 2022 року вважати таким, що справи та посаду прийняв приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 5070,00 гривень на місяць, ВОС - 0212003, шпк - підполковник.
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 лютого 2024 року №63 підполковника військової служби за контрактом ОСОБА_1 , начальника відділення підготовки управління військової частини НОМЕР_6 . звільненого наказом Командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 23 лютого 2024 року №43, відповідно до пункту третього частини 5 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу у запас за підпунктом г (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років), вважати таким, що справи та посаду здав та направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 29 лютого 2024 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення. З котлового забезпечення виключено зі сніданку з 29 лютого 2024 року. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, доручення Міністра оборони України №183/уд від 16.01.2024 виплачено щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 440% посадового окладу за повний місяць за період з 01 лютого 2024 року по 29 лютого 2024 року. Згідно з Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, виплачено надбавку за особливість проходження служби у розмірі 87,8% посадового окладу з урахуванням окладу з 01 лютого 2024 року по 29 лютого 2024 року. Відповідно до абзацу 6 частини 2 статті 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей виплачено одноразову грошову допомогу' при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 15 (п`ятнадцять) повних календарних років служби. Виплачено компенсацію за 154 днів невикористаної додаткової відпустки. Виплачено грошову допомогу на оздоровлення.
На момент виключення позивача зі списків особового складу, відповідач не здійснив перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 22.10.2022 по 29.02.2024. Нарахування та виплата грошового забезпечення у даний період здійснювалася у відповідності до п.4 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.07.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. Дані обставини підтверджуються довідкою про грошове забезпечення та відрахування.
Не погодившись з розмірами нарахованого грошового забезпечення за час проходження військової служби та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Щодо здійснення відповідачами перерахунку грошового забезпечення, включаючи всі складові такого грошового забезпечення (основні та додаткові) та одноразові види виплат за період з 01.01.2018 до 20.05.2023 із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлено на 01 січня відповідного календарного року.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Приписами ч.4 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017р. № 704 (далі - Постанова № 704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Пунктом 4 Постанови №704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Додатки 1 та 14 до Постанови №704, в яких у вигляді таблиці зазначені відповідні тарифні коефіцієнти, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.
Згідно з приміткою 1 Додатку 1 до Постанови №704, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі - Постанова №103) до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 було викладено у новій редакції, а саме: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".
Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.
Згідно з Постановою №704, в редакції Постанови №103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.
Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким було внесено зміни до пункту 4 Постанови №704.
Отже, з дня набрання законної сили рішенням у справі №826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка була чинною до зазначених змін.
При цьому, порядок дій, який повинні вчинити, зокрема, відповідач, у зв`язку із втратою чинності положеннями пункту 6 Постанови №103 та змін до пункту 4 Постанови №704, не змінився.
Наведена позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у рішенні від 17.12.2019 за результатами розгляду зразкової адміністративної справи №160/8324/19.
Отже, з 29.01.2020 - дати набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
В спірний період з 01.01.2018 до 29.01.2020 пункт 6 Постанови №103, яким було внесено зміни до пункту 4 Постанови №704, був чинним.
Відтак, у відповідачів не було підстав для обрахунку грошового забезпечення позивача з 01.01.2018 до 29.01.2020 виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на підставі пункту 4 постанови №704.
Відтак, позовні вимоги, які охоплюють період з 01.01.2018 до 29.01.2020, задоволенню не підлягають.
Разом з цим, слід зазначити, що з 30.01.2020 знов почало діяти правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: 1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року; 2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Проте, згідно з пунктом 3 розділу ІІ Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.
Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 по справі №240/4946/18, постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №200/3775/20-а, постанові Верховного Суду від 11.02.2021 у справі №200/3757/20-а.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що станом на 01.01.2020 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає 2102,00 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 2270, 00 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що станом на 01.01.2022 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 2481, 00 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що станом на 01.01.2023 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 2684, 00 грн.
Приписами ч.2 ст. 265 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, не регулює питань щодо можливості застосування нормативно-правових актів, визнаних судом протиправними. Предметом її регулювання є встановлення моменту втрати чинності нормативно-правовим актом, визнаним судом нечинним.
Суд наголошує на неможливості виконання положення нормативно-правового акта, визнаного судом протиправним та таким, що прийнятий поза межами повноважень, не в порядку та спосіб, що передбачені законом.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов виснову про те, що у період з 30.01.2020 до 20.05.2023 грошове забезпечення позивача мало обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2020 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», станом на 01.01.2021 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», станом на 01.01.2022 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», станом на 01.01.2023 за Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік».
Отже, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про визнання незаконними дії відповідачів в частині нездійснення перерахунку грошового забезпечення (щомісячних та одноразових) та інших додаткових видів грошового забезпечення за період з 30.01.2020 до 20.05.2023 із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено на 01 січня відповідного календарного року.
Також, порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача з 30.01.2022 до 21.10.2022, а військової частини НОМЕР_1 з 22.10.2022 до 20.05.2023.
Щодо здійснення перерахунку грошового забезпечення (щомісячних та одноразових) та інших додаткових видів грошового забезпечення за період з 20.05.2023 по 29.02.2024 із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено на 01 січня 2023 року та 01 січня 2024 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 (далі - постанова №481), яка набрала чинності з 20.05.2023 року, змінено пункт 4 постанови №704, в зв`язку з чим з цієї дати норма права має наступну редакцію: установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Отже, постановою №481 визначено обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні, а не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 12.05.2023 №481, яка набрала чинності з 20.05.2023, відсутні підстави для перерахунку грошового забезпечення позивача за період з 20.05.2023 до 29.02.2024 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023, 01.01.2024.
Зазначене рішення набрало законної сили 18.06.2025, відтак, саме з цієї дати виникають підстави для розрахунку грошового забезпечення, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року.
В спірний період з 20.05.2023 до 29.02.2024 пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 був чинним.
Відтак, у військової частини НОМЕР_1 не було підстав для обрахунку грошового забезпечення позивача з 20.05.2023 до 29.02.2024 виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2023 та станом на 01.01.2024.
Відтак, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає таке.
Згідно із пунктом 1 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44 (надалі Порядок №44), цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).
Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Аналіз наведених вище норм Порядку №44 дає підстави дійти висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Відтак, в цій частині позовні вимоги підлягають також задоволенню.
Щодо нарахування грошової допомоги при звільненні за 23 роки служби.
Відповідно до абзацу 10 підпункту 2 пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначено частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», під час дії особливого періоду та воєнного стану.
Крім цього, як встановлено абзацом 8 пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі Постанова №393 в редакції, чинній на час звільнення позивача з військової служби), військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та осіб, зазначених в абзаці дев`ятому цього пункту, виплачується одноразова грошова допомога в розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови (абзац 10 пункту 10 Постанови №393).
Згідно з пунктом 8 Розділу ХХХІІ Порядку №260 для визначення розміру одноразової грошової допомоги в разі звільнення з військової служби строк календарної служби осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (зі змінами).
Отже, як свідчить зміст наведених вище положень законодавства, такими передбачено право військовослужбовця на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у випадку його звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначено частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та за умови наявності у такого військовослужбовця вислуги 10 календарних років і більше.
Як слідує із матеріалів справи, позивача було звільнено з військової служби відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №63 від 29 лютого 2024 року вислуга років позивача у Збройних Силах становить у календарному обчисленні 15 років 07 місяців 14 днів (календарна), пільгова 08 років 01 иісяць 22 дні, загальна 23 роки 09 місяців 06 днів.
Також даним наказом встановлено, що відповідно до абзацу 6 частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів її сімей» позивачу виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 15 (п`ятнадцять) повних календарних років служби.
При вирішенні питання щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, суд звертає увагу на те, що умовою набуття такого права відповідно до абзацу 10 підпункту 2 пункту 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ є наявність «вислуги 10 календарних років і більше». Тобто, у вказаній вище нормі міститься пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше саме календарних років вислуги, а не пільгової.
Відтак, відсутні підстави для розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги виходячи із пільгової вислуги.
Оскільки наявними у даній справі матеріалами підтверджується, що позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу, яка розрахована з огляду на календарну вислугу, заявлена позивачем вимога про перерахунок виплаченої огрошової допомоги задоволенню не підлягає.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення адміністративного позову.
Вирішення питання про розподіл судового збору судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі п.13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій.
Керуючись ст.ст. 13, 14, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), Військової частини НОМЕР_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_9 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 , - задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 з 30.01.2020 до 21.10.2022 грошового забезпечення, включаючи всі його складові, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня відповідного року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 , включаючи всі складові такого грошового забезпечення (основні та додаткові) та одноразові види виплат, за період з 30.01.2020 до 21.10.2022 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021 та Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти, а також провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 22.10.2022 до 20.05.2023, включаючи всі його складові, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», станом на 01 січня відповідного року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з 22.10.2022 до 20.05.2023, включаючи всі складові такого грошового забезпечення (основні та додаткові) та одноразові види виплат та одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти, а також провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон