Справа № 140/698/25
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/698/25 пров. № А/857/21242/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я. Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року, головуючий суддя Каленюк Ж.В., ухвалене у м. Луцьк, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтердек» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТзОВ «Інтердек» звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення від 16 вересня 2024 року №UA205140/2024/000295/2 про коригування митної вартості товарів.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом, а у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Натомість, відповідачем не доведені обставини, які зумовили витребування додаткових документів, а спірне рішення не відповідає і вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55, статті 64 МК України: у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем; відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці від 16 вересня 2024 року №UA205140/2024/000295/2 про коригування митної вартості товарів.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару за МД №24UA58U9 від 13 вересня 2024 року відбулось автоматичне спрацювання декількох профілів ризику Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР). У митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, визначеної за основним методом, оскільки у поданих документах було встановлено розбіжності (не подано зовнішньоекономічний договір (контракт) №1-1106, рахунок-фактуру YHCK240627-2; вага товару згідно з автотранспортною накладною відрізнялася від ваги товару в договорі-заявці на перевезення; рахунок на оплату від 05 вересня 2024 року №530/09/24/OSA виданий суб`єктом Omida Sea and Air, щодо якого не надано договір; відсутня інформація щодо сум та суб`єктів здійснення вантажно-розвантажувальних робіт). На запит митного органу позивач не надав усіх документів, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, тому митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості. Через неможливість застосування наступних методів митну вартість визначено за резервним методом на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (далі ЄАІС Держмитслужби) щодо товару, країна походження якого Китай. Також зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. становлять надмірний тягар для митниці та порушують принцип пропорційності.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 11 червня 2024 року між ТзОВ Інтердек (покупець) та компанією Сhongqing Yinu Engine machinery Cо., Ltd. (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №1-1106, за умовами якого продавець зобов`язується продавати покупцю генератори.

13 вересня 2024 року для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару (генераторів, виробник Сhongqing Yinu Engine machinery Cо., Ltd., Китай) на умовах FCA Туаньцзєцунь (Китай) декларант в інтересах ТзОВ Інтердек в порядку електронного декларування подав МД №24UA58U9. Фактурна вартість імпортованого товару №1, №2, №3 становить 83908,44 доларів США. Митну вартість визначено з урахуванням транспортних витрат у сумі 415182,86 грн. Для підтвердження митної вартості додано: контракт на поставку товарів від 11 червня 2024 року №1-1106; проформу-інвойс від 03 липня 2024 року YHCK240627; комерційний інвойс від 01 серпня 2024 №YHCK240627-1; платіжні документи в іноземній валюті від 05 липня 2024 року №LV131720/240704 на суму 25447,03 доларів США та від 07 серпня 2024 року №LV134302/240807 на суму 58461,41 доларів США; залізничну накладну від 15 серпня 2024 року №34395275; договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 29 липня 2024 року №1-2907; договір про співпрацю від 26 липня 2024 року №33/2024 з додатками №1, 2 ; договір-заявку на міжнародні вантажні перевезення від 12 вересня 2024 року №12/09; автотранспортну накладну (CMR) від 12 вересня 2024 року №A-129/3; рахунок-фактуру від 04 вересня 2024 року №4586267; платіжну інструкцію від 04 вересня 2024 року №357; інвойс від 05 вересня 2024 року №530/09/24 OSA; платіжну інструкцію в іноземній валюті від 05 вересня 2024 року №LV136712/240905 на суму 400,00 доларів США; транзитний товаросупроводжувальний документ MRN №24PL301020NS6YXMB0 від 11 вересня 2024 року; фактуру-проформу від 12 вересня 2024 року №13/09/24/FPR; калькуляцію транспортних витрат від 12 вересня 2024 року №76; довідку про транспортні витрати від 13 вересня 2024 року №257; пакувальний лист від 01 серпня 2024 року; технічні паспорти товару.

Митним органом в електронному повідомленні декларанту вказано про розбіжності в поданих документах та відсутність усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за обраним декларантом методом: зовнішньоекономічний договір (контракт) №1-1106, зазначений в графі 44 МД від 11 червня 2024 року, рахунок-фактуру YHCK240627-2, зазначену в автотранспортній накладній від 12 вересня 2024 року №A-129, не подано до митного оформлення; відповідно до автотранспортної накладної від 12 вересня 2024 року №A-129 вага товару становить 23946,17 кг, що суперечить вазі в договорі-заявці від 12 вересня 2024 року №12/09 24000 кг; рахунок на оплату від 05 вересня 2024 року №530/09/24/OSA, виданий суб`єктом Omida Sea and Air, однак договору між контрагентами не надано; зважаючи на умови поставки FCA, інформації щодо сум та суб`єктів здійснення вантажно-розвантажувальних робіт не надано, в графі 21 МД такі витрати відсутні, що свідчить про їх не включення до митної вартості. Декларанту запропоновано в 10-дениий термін надати: виписку з бухгалтерської документації; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура YHCK240627-2; страхові документи; транспортні документи; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

ТзОВ Інтердек листом від 13 вересня 2024 року №78 надало Волинській митниці пояснення, що в договорі-заявці від 12 вересня 2024 року №12/09 вага округлена, тому є невелика різниця; у рахунку-фактурі від 12 вересня 2024 року №13/09/24/FPR окремим пунктом зазначена вартість перевантаження товару в Польщі. Одночасно надано договір від 11 червня 2024 року №1-1106, рахунок-фактуру YHCK240627-2 від 01 серпня 2024 року. Також декларант листом від 13 вересня 2024 року повідомив відповідача про те, що подав усі наявні документи.

16 вересня 2024 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UА205140/2024/000295/2. Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності (ті, про які йшлося в повідомленні декларанту). У рішенні констатовано, що декларант надав лист від 13 вересня 2024 року, зовнішньоекономічний договір від 11 червня 2024 року №1-1106. Однак згідно з пунктом 3.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11 червня 2024 року №1-1106 ціна товару включає вартість експортної тари, маркування та митних зборів в країні відправлення, тому відповідно до цього пункту та умов поставки FCA до митної вартості товару повинні бути включені витрати на вантажно-розвантажувальні роботи, однак такі витрати та суми витрат не включено до митної вартості товару. Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби: товару №1 - на рівні 6,21 доларів США/кг за МД №UA100320/2024/424236 від 22 липня 2024 року, товару №2 - на рівні 6,21 доларів США/кг за МД №100390/2024/412160 від 24 липня 2024 року, товару №3 - на рівні 6,21 доларів США/кг за МД №100230/2024/515717 від 07 серпня 2024 року.

Також 16 вересня 2024 року Волинська митниця сформувала картку №UA205140/2024/002436 відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Товар було випущено у вільний обіг за МД №24UA30U6 від 16 вересня 2024 року із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин 1-3 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 55 Митного кодексу письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 23.10.2020 року, справа №820/3231/16, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Як зауважив Верховний Суд у постанові від 21.05.2021 року у справі № 820/307/17, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності. Наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Як слідує з матеріалів справи, для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України: контракт на поставку товарів від 11 червня 2024 року №1-1106; проформу-інвойс YHCK240627 від 03 липня 2024 року; комерційний інвойс від 01 серпня 2024 №YHCK240627-1; платіжні документи в іноземній валюті №LV131720/240704 від 05 липня 2024 року на суму 25447,03 доларів США та від 07 серпня 2024 року №LV134302/240807 на суму 58461,41 доларів США документи щодо підтвердження вартості оцінюваного товару та його характеристик, умов поставки; договір про співпрацю від 26 липня 2024 року №33/2024 з додатками до нього; договір від 29 липня 2024 року №1-2907 про транспортно-експедиторське обслуговування; залізничну накладну від 15 серпня 2024 року №34395275; рахунок-фактуру від 04 вересня 2024 року №4586267; платіжну інструкцію від 04 вересня 2024 року №357; інвойс від 05 вересня 2024 року 530/09/24 OSA; платіжну інструкцію в іноземній валюті від 05 вересня 2024 року №LV136712/240905 на суму 400,00 доларів США; договір-заявку від 12 вересня 2024 року №12/09 на міжнародні вантажні перевезення; фактуру-проформу від 12 вересня 2024 року №13/09/24/FPR; довідку про транспортні витрати від 13 вересня 2024 року №257; автотранспортну накладну CMR №A-129/3 від 12 вересня 2024 року; калькуляцію транспортних витрат від 12 вересня 2024 року №76 документи для підтвердження витрат, пов`язаних із транспортуванням товару.

Разом із цими документами декларантом було надано технічні паспорти товару; транзитний товаросупроводжувальний документ MRN №24PL301020NS6YXMB0 від 11 вересня 2024 року; пакувальний лист від 01 серпня 2024 року.

Крім того, контрактом від 11 червня 2024 року №1-1106 визначено предмет та умови поставки, строк дії контракту та основні зобов`язання продавця (Сhongqing Yinu Engine machinery Cо., Ltd.) та покупця (ТзОВ Інтердек): предметом контракту є поставка генераторів (пункт 1.1); асортимент, номенклатура, кількість, ціна товару та інші дані, необхідні для організації поставок товару, визначаються в проформах-інвойсах, погоджених сторонами, які є невід`ємною частиною контракту (пункт 1.3); розрахунок за товар здійснюється в доларах США у безготівковому порядку шляхом перерахування покупцем грошових коштів на рахунок продавця, на підставі виставленого продавцем рахунку (проформа-інвойс) до контракту (пункт 3.5).

В проформі-інвойсі від 03 липня 2024 року №YHCK240627 визначено поставку товару за номенклатурою: 1) бензинові генератори RD6500E - 103 штуки, 2) бензинові генератори RD10800E - 69 штук, 3) бензинові генератори YH11000AE - 70 штук на загальну суму 84823,44 доларів США на умовах оплати 30% депозит, 70% перед відправкою.

Також, ТзОВ Інтердек платіжною інструкцією в іноземній валюті від 05 липня 2024 року №LV131720/240704 перерахувало на рахунок продавця кошти в сумі 25447,03 доларів США, а платіжною інструкцією від 07 серпня 2024 року №LV134302/240807 - у сумі 58461,41 доларів США, тобто 83908,44 доларів США.

Платіжні документи були надані до митного оформлення товару і такі підтверджують задекларовану вартість товару. У цих платіжних інструкціях вказано призначення платежу prepaymeht for cоntract №1-1106 DD 11/06/2024 proforma invoice YHCK240627 DD 03/07/2024 - передоплата відповідно до договору від 11 червня 2024 року №1-1106 та проформи-інвойсу від 03 липня 2024 року №YHCK240627. Платіж здійснено позивачем на рахунок продавця компанії Сhongqing Yinu Engine machinery Cо., Ltd., платіжні реквізити якого відповідають тим, що зазначені в контракті.

На підставі комерційного інвойсу від 01 серпня 2024 року №YHCK240621-1 здійснювалася поставка товару на суму 83908,44 доларів США (бензинових генераторів RD6500E в кількості 103 штуки, бензинових генераторів RD10800E в кількості 68 штук, бензинових генераторів ТН11000АЕ в кількості 69 штук).

Ціна товару в інвойсі від 01 серпня 2024 року №YHCK240621-1 (83908,44 доларів США) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №24UA58U9 від 13 вересня 2024 року (графа 22).

Отже, заявлена декларантом за першим методом фактурна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні будь-які розбіжності щодо ціни за кожною позицією товару.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи митного органу про ненадання декларантом контракту від 11 червня 2024 року №1-1106, адже він подавався при здійсненні митного оформлення товару, що підтверджується МД №24UA58U9, в графі 44 якої зазначено перелік документів, що подавались серед, яких заначено 4104 1-1106. Крім того цей контракт був поданий разом з поясненнями від 13 вересня 2024 року №78.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Водночас, суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Щодо доводів відповідача про те, що згідно з пунктом 3.2 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 11 червня 2024 року №1-1106 ціна товару включає вартість експортної тари, маркування та митних зборів в країні відправлення, тому відповідно до цього пункту та умов поставки FCA до митної вартості товару повинні бути включені витрати на вантажно-розвантажувальні роботи, однак такі витрати та суми витрат не включено до митної вартості товару, то колегія суддів не приймає такі доводи до уваги та зазначає наступне.

Як видно з інвойсу від 01 серпня 2024 року №YHCK240627-1, поставка товару здійснювалась на умовах FCA - Туаньцзєцунь (Китай), поставка на умовах FCA означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Пункт призначення FCA - це кінцевий пункт доставки, куди вантаж доставляє продавець, отже всі витрати після доставки товару несе покупець.

Також колегія суддів зазначає, що законодавець не ставить в обов`язок декларанту подання конкретних документів, які підтверджують транспортні витрати.

Матеріалами справи підтверджено, що ТзОВ Інтердек для підтвердження понесення витрат на транспортування відповідачу було надано до митного оформлення: залізничну накладну від 15 серпня 2024 року №34395275; автотранспортну накладну CMR №A-129/3 від 12 вересня 2024 року, а разом із ними договір про співпрацю від 26 липня 2024 року №33/2024 з додатками; договір від 29 липня 2024 року №1-2907 про транспортно-експедиторське обслуговування; рахунок-фактуру від 04 вересня 2024 року №4586267; платіжну інструкцію від 04 вересня 2024 року №357; інвойс від 05 вересня 2024 року 530/09/24 OSA; платіжну інструкцію в іноземній валюті від 05 вересня 2024 року №LV136712/240905 на суму 400,00 доларів США; договір-заявку від 12 вересня 2024 року №12/09 на міжнародні вантажні перевезення; фактуру-проформу від 12 вересня 2024 року №13/09/24/FPR; калькуляцію транспортних витрат від 12 вересня 2024 року №76; довідку про транспортні витрати від 13 вересня 2024 року №257 й на вимогу митниці - рахунок-проформу від 01 серпня 2024 року №YHCK240627-2.

Отже, вантаж згідно з комерційним інвойсом від 01 серпня 2024 року №YHCK240627-1 перевозився в контейнері CICU8531801. У цьому контейнері перевозився також товар згідно з комерційним інвойсом від 01 серпня 2024 року №YHCK240627-2, про що свідчить надана при здійсненні митного оформлення накладна №3439191, в графі 15 якої зазначено збірна контейнерна відправка та номер контейнера.

Так, відповідно до інвойсу №YHCK240627-1 були завантажені та перевозились бензинові генератори в кількості 240 штук вагою брутто 23876,00 кг, а згідно з інвойсом №YHCK240627-2 були завантажені та перевозились запасні частини в кількості 9 упаковок вагою 70,17 кг.

Перевезення товару здійснювалось за маршрутом Туаньцзєцунь (Китай) - Малашевичі (Польща) фірмою ТзОВ Транслогістик ЮА на підставі договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 29 липня 2024 року №1-2907. Вартість міжнародного перевезення товару за цим маршрутом з врахуванням винагороди експедитора становить 367394,75 грн, що підтверджується рахунком-фактурою від 04 вересня 2024 року №4586267, платіжною інструкцією від 04 вересня 2024 року №357. Надалі перевезення товару за маршрутом Малашевичі (Польща) Хелм (Польща) здійснювалося фірмою Omida Sea and Air Sposka Akcyjna (Польща) на підставі інвойсу від 05 вересня 2024 року №530/09/OSA, відповідно до якого вартість перевезення одного контейнера становить 700,00 доларів США та в підсумку становить 1400,00 доларів США (за два). Сплата транспортних витрат на підставі інвойсу від 05 вересня 2024 року №530/09/OSA підтверджується платіжною інструкцією в іноземній валюті від 05 вересня 2024 року №LV136712/240905. Перевезення товару за маршрутом Хелм (Польща) - митний перехід Ягодин (Україна) здійснювалося ТзОВ Метпровуд на підставі договору заявки від 12 вересня 2024 року №12/09 на міжнародні вантажні перевезення. Вартість перевезення за вказаним маршрутом згідно з довідкою перевізника від 13 вересня 2024 року №257 становить 5500,00 грн.

Крім того, в процесі доставки товару ТзОВ Інтердек користувалось послугами митного складу в місті Хелм. Зазначені послуги надавала фірма ASSA Sp. z о.о. на підставі договору про співпрацю від 26 липня 2024 року №33/2024. Вартість послуг по зберіганню товару становить 480,00 євро та підтверджується фактурою-проформою від 12 вересня 2024 року №13/09/24/FPR. Із зазначеної проформи вбачається, що фірма ASSA Sp. z о.о. надала послуги з перевантаження товару з контейнеру СІСU531801 в транспортний засіб ТзОВ Метпровуд.

Вказані відомості про транспорті витрати узгоджуються з наданою під час митного оформлення калькуляцією транспортних витрат від 12 вересня 2024 року №76, із змісту якої слідує, що транспортні витрати з доставки товару згідно з інвойсом від 01 серпня 2024 року №YHCK240627-1 від Туаньцзєцунь (Китай) до Хелм (Польща) становили: 360044,00 грн (міжнародне перевезення вантажу: Туаньцзєцунь (Китай) - Малашевичі (Польща), включаючи експедиторську винагороду); 685,00 доларів США (автомобільне перевезення вантажу Малашевичі (Польща) - Хелм (Польща); перевантаження контейнеру на транспортний засіб, наданий ТзОВ ТзОВ Метпровуд - 470,00 євро.

Вказані витрати включені до митної вартості товару як витрати пов`язані з транспортуванням та відображені в графі 12 МД №24UA58U9.

Зазначені документи у сукупності повністю підтверджують складові митної вартості товару щодо понесених витрат з поставки товару та не містять суперечностей між собою, відтак у спірному випадку декларант надав митному органу документи про вартість транспортування, які зазначені вище.

Щодо доводів відповідача стосовно розбіжностей ваги товару в автотранспортній накладній від 12 січня 2024 року №А-129 (23946,17 кг) та в договорі-заявці від 12 вересня 2024 року №12/09 (24000,00 кг), то колегія суддів не приймає такі доводи до уваги, та як вірно зазначив суд попередньої інстації, що листом ТзОВ Інтердек від 13 вересня 2024 року №78 відповідач повідомлений про те, що в договорі-заявці від 12 вересня 2024 року №12/09 вага товару заокруглена.

Аналізуючи вищенаведене, сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Тому, доводи митного органу про те, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару, є безпідставними.

Дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що такі містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, які у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом, а відповідачем в рішенні про коригування митної вартості не обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності і неточності впливають на митну вартість товару чи її складових.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості. Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 року по справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Враховуючи вищенаведені норми закону та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції, про те, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товарів, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товарів не встановлено, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Крім цього, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у п. 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо доводів апелянта про те, що розмір витрат на професійну правову допомогу під час розгляду справи є завищеним та підлягає зменшенню, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як передбачено ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З матеріалів справи слідує, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача до матеріалів справи додано копії таких документів: договору про надання правничої допомоги від 10 січня 2025 року №10/01/25, укладеного між Адвокатським об`єднанням Преміум Сервіс (далі - Адвокатське об`єднання) та ТзОВ Інтердек, рахунок-фактуру від 15 січня 2025 року №15/01/25-1, акт приймання-передачі наданих послуг згідно з договором про надання правової допомоги від 10 серпня 2025 року №10/01/25, платіжну інструкцію від 15 січня 2025 року №389 на суму 11000,00 грн.

Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 15 січня 2025 року Адвокатським об`єднанням надано такі послуги: правові консультації та роз`яснення з питань правомірності винесення рішення про коригування митної вартості товару (2 год) - 2000,00 грн, складання позовної заяви (8 год) - 9000,00 грн.

Беручи до уваги зміст виконаних робіт (наданих послуг), колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що з відповідача в користь позивача за надання йому юридичної допомоги підлягає стягненню 4500,00 гривень, що є справедливим та відповідає основним засадам адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у справі №140/698/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
Т. В. Онишкевич