Справа № 420/3191/25
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3191/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Державної міграційної служби України (, адреса: вул.Володимирська, буд.9,м.Київ, 01001), Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (вул. Преображенська, 44, Одеса, Одеська область, 65014), Приморського відділу у м.Одеса Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, буд. 101В, Одеса, Одеська область, 65039) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Приморського відділу у м.Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, у якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо збирання, обробки та внесення до Єдиного державного демографічного реєстру персональних даних та присвоєння унікального номеру запису у реєстрі №299 ОСОБА_2 ;

визнати протиправними дії Приморського відділу у м. Одеса Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (відповідь №5115-1863/5115.1-24 від 31.10.2024) щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 ;

зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 ;

визнати протиправними дії Державної міграційної служби України (відповідь № К-11270-24/6.1/7301-24 від 01.11.2024) щодо відмови знищити (видалити, анулювати) присвоєний унікальний номер запису у реєстрі №299 ОСОБА_2 ;

зобов`язати Державну міграційну службу України знищити (видалити, анулювати) присвоєний унікальний номер запису у реєстрі №299 ОСОБА_2 ;

звільнити від сплати судового збору на підставі п.7 ч.1 ст. 5, п. 14 ч.2 ст. 3,8 Закону України «Про судовий бір»;

розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та (або) їх представників.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в порядку ст.262 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що ОСОБА_1 , є матір`ю та законним представником неповнолітньої дитини ОСОБА_2 . У зв`язку з необхідністю отримання паспорта громадянина України зразка 1994 року, а також знищення унікального номеру запису у реєстрі, звернулися у жовтні 2024 року до Приморського відділу у м. Одесі Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та Державної міграційної служби України. Приморським відділом у м. Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, ГУ ДМС України в Одеській області надано відповіді, з якими позивачка не згодна. ДМС України заяву позивачки щодо знищення УНЗР - відмовлено. Абзацом першим пункту 3 Положення про паспорт громадянина України. затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503 визначено:"3. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.". У своєму зверненні позивачка просила забезпечити реалізацію законних прав: видати дитині паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки, форма якої затверджена постановою ВРУ № 2503 без використання засобів Реєстру (надання згоди на обробку персональних даних, а саме на присвоєння УНЗР, включення цих даних до Єдиного державного демографічного реєстру та здійснення будь-яких маніпуляцій з тілом особи (зняття біометричних даних, тощо).У видачі паспорта громадянина України було відмовлено, про що свідчать відповіді №5115-1863/5115.1-24 від 31.10.2024, №K-814/6/5101-24/5100.4.7/12377- 24 від 07.11.2024, № К-11270-24/6.1/7301-24 від 01.11.2024. Вказує на посилання органів ДМС України щодо того, що оскільки позивачкою надано згоду на збір та обробку персональних даних дитини та їй присвоєно номер (УНЗР №299) за результатами оформлення та отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дитина не має, начебто, право на оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року. Верховним Судом по справі №380/5977/21 висловлено правову позицію, за якою підтверджується відсутність порушення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. щодо права на паспорт громадянина України зразка 1994 року, оскільки особою надано згоду на збір та обробку персональних даних та присвоєно УНЗР. Позивачка вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують права її неповнолітнього сина, оскільки зразок та форма паспорта книжечки затверджена постановою Кабміну України від 04.06.1994 року №353 «Про затвердження зразка бланка паспорта громадянина України», та ця постанова є чинною. При цьому вказує, що обставини справи відповідають ознакам типової справи, які визначені у зразковій справі №806/3265/17.

24.02.2025 року представником Державної міграційної служби України подано суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що 30.03.2017 року ОСОБА_3 звернувся до ГУ ДМС в Одеській області з заявою про отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм для ОСОБА_2 . Відповідно до п.п. 2 п. 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон затвердженого постановою КМУ від 07.05.2014 № 152. Оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються: особі, яка не досягла 16-річного віку, особі, яка визнана судом обмежено дієздатною або недієздатною, на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників, у тому числі осіб, уповноважених відповідно до законодавства інших держав на представлення інтересів дитини щодо оформлення паспорта для виїзду за кордон. Оформлення та видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон здійснюється на підставі відповідної заяви-анкети законного представника, який діє в інтересах неповнолітньої дитини. В даному випадку паспорт громадянина України для виїзду за кордон був оформлений та виданий на підставі заяви-анкети ОСОБА_3 , який є законним представником неповнолітнього ОСОБА_2 . 14.04.2017 ОСОБА_2 було документовано паспортом громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм серії НОМЕР_2 , дата видачі 14.04.2017, орган видачі 5102. Під час оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 дані стосовно ОСОБА_2 були внесені до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) і було присвоєно унікальний номер запису в ЄДДР (УНЗР): НОМЕР_12. 18.02.2022 ОСОБА_1 вдруге звернулась до Відділу обслуговування громадян м. Одеси ДП «Документ» з заявою про отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон з електронним носієм для ОСОБА_2 . 29.04.2022 ОСОБА_2 було документовано паспортом громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм серії НОМЕР_3 , дата видачі 29.04.2022, орган видачі 5101. Відповідно до п.п. 9 п. 14 Порядку № 152 до заяви-анкети вноситься така інформація про особу, на ім`я якої оформляється паспорт для виїзду за кордон: відомості про отримання відцифрованих відбитків пальців рук (відцифровані відбитки пальців рук особи не отримуються до досягнення нею 12-річного віку та у разі, коли особа не може пересуватися самостійно у зв`язку із тривалим розладом здоров`я та потребує термінового лікування за кордоном, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку). Станом на дату другого звернення до Відділу обслуговування громадян м. Одеси ДП «Документ» з заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України для виїзду за кордон 18.02.2022 ОСОБА_2 виповнилось 13 років. У зв`язку з викладеним, під час оформлення заяви-анкети у неповнолітнього ОСОБА_2 було отримано відцифровані відбитки пальців рук, що неможливо без отримання відповідної згоди особи. Під час подання відповідної заяви, ОСОБА_2 була надана згода на отримання відцифрованих відбитків пальців рук та внесено їх до безконтактного електронного носія. Жодних заперечень, пропозицій та зауважень під час зазначеної процедури від законного представника ОСОБА_2 не надходило, особи не зазначали про наявність релігійних переконань і приналежність до окремої групи, що зумовлювало би необхідність у відмові від обробки персональних даних та видачі паспорта із безконтактним носієм інформації, а всі дії щодо нього здійснювалися на добровільній основі. 23.10.2024 до Приморського відділу, ГУ ДМС в Одеській області та ДМС надійшла заява ОСОБА_2 та його законного представника ОСОБА_1 щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року та знищення УНЗР. Листами від 31.10.2024 № 5115-1863/5115.1-24, від 07.11.2024 № К- 814/6/5101-24/5100.4.7/12377-24 та від 01.11.2024 № К-11270-24/6.1/7301-24 y межах строку визначеного ЗУ "Про звернення громадян" відповідачами надано позивачам письмові відповіді на їх заяви з відповідними роз`ясненнями. Інформація про ОСОБА_2 була отримана з його дозволу та дозволу законних представників і без порушень вимог Закону України «Про захист персональних даних» і Закону та є достовірною, підстави для видалення УНЗР відсутні. 14.04.2017 ОСОБА_2 вперше було документовано паспортом громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм серії НОМЕР_2 дата видачі 14.04.2017, орган видачі 5102. Під час оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 дані стосовно ОСОБА_2 були внесені до Єдиного державного демографічного реєстру (ЄДДР) і було присвоєно унікальний номер запису в ЄДДР (УНЗР): НОМЕР_12.

24.02.2025 року Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області подало суду відзив з подібними доводами.

10.03.2025 року суду надійшла відповідь на відзив, в обґрунтування відповіді зазначено, що заява-анкета заповнювалася співробітниками ГУ ДМС в Одеській області, так само і персональні дані (прізвище, ім`я, по-батькові, рік народження, стать, місце народження та ін.) у подальшому заносились в електронному вигляді до електронної системи Єдиного державного демографічного реєстру без згоди позивачки та згоди дитини на збір та обробку персональних даних, тому така згода не є дійсною (надана заява- анкета не містить доказів згоди та підпису позивачів, а також згоди на присвоєння номеру УНЗР), тому інформація про дитину збиралася з порушенням законодавства та поінформованості. Дитина особисто цю заяву не заповнювала та не подавала, у позивачки та дитини вказаного бланка заяви-анкети не було, підпису або підпису дитини, який би підтверджував згоду на внесення персональних та біометричних даних до ЄДДР на заяві-анкеті немає, згоди дитини та позивачки на це не було. Оскільки інформація до ЄДДР щодо дитини вносилася з порушеннями закону, позивачкою та дитиною до ДМС України спрямовано заяву про знищення (видалення, анулювання) унікального номера запису у реєстрі. Однак відповіді відповідачів свідчать про те, що вказані дії не виконано, у знищенні УНЗР відмовлено, ДМС України як розпорядник Реєстру не здійснила цих дій, які позивачка та дитина вимагали та які заходяться виключно у її компетенції. Аналогічним чином відсутність зрозумілої відповіді на заяву про відкликання згоди на збір та обробку персональних даних теж свідчить про невиконання вимог закону щодо видалення УНЗР. Відповідь з боку ДМС України з цього приводу відсутня, відзив цієї інформації не містить, тому вимоги про зобов`язання ДМС України знищити (видалити, анулювати) є обгрунтованим.

Не погоджуючись із такими діями, ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом як законний представник ОСОБА_2 - його мати.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.36,39) є матір`ю та законним представником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.39) , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 (а.с.39).

В матеріалах справи наявні такі документи:

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм серії НОМЕР_2 , дата видачі 14.04.2017, орган видачі 5102 на ім`я ОСОБА_2 (а.с.32);

- заява-анкета №20750007 від 18.02.2022 року для внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 (а.с.35);

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм серії НОМЕР_3 , дата видачі 29.04.2022 року, орган видачі 5101 на ім`я ОСОБА_2 (а.с.33);

- заява про видачу паспорта у зв`язку з досягненням ОСОБА_2 14-ти річчя від 23.10.2024 року (а.с.41).

16.09.2024 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, у якій просила: « надати безоплатну довідку про внесення інформації до Реєстру або витягу з Реєстру стосовно дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; надати заяви-анкети та інші документи, які стали підставою для оформлення їм паспортів громадянина України для виїзду за кордон (підрозділи видачі - 5101 та 5102) (а.с. 21)...».

25.09.2024 року Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області листом(відповіддю) повідомлено: « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документована паспортом громадянина України НОМЕР_5 , виданий 07.07.2021 терміном дії до 07.07.2025, підрозділ видачі 5115 (Приморський відділ у місті Одесі), УНЗР Nє НОМЕР_13, PHOKI НОМЕР_6 .

Також документована паспортами громадянина України для виїзду за кордон:

- серії НОМЕР_7 , виданий 14.04.2017 терміном дії до 14.04.2021, орган видачі 5102 (ГУ ДМС в Одеській області УНЗР Nє НОМЕР_13, РНОКПП НОМЕР_8 , статус паспорта - недійсний (обмін строк дії скінчився);

Надати копію заяви-анкети від 30.03.2017Nє 4884047 та долучених до неї документів, станом на 25.09.2024 неможливо, так як згідно Протоколу Nє 1 засідання експертної комісії Державної міграційної служби у країни, затвердженого Головою Державної міграційної служби України від 29.08.2022, встановлено строки зберігання оригіналів документів, які стали підставою для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон - 3 роки, відповідно чого матеріали знищено за актом від 10.05.2023 Nє 2 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду», погоджений з експертно-перевірною комісією державного архіву Одеської області, протокол Nє 5 від 25.05.2023.

- серії НОМЕР_14, виданий 29.04.2022 терміном дії до 29.04.2026, підрозділ видачі 5101 (ГУ ДМС в Одеській області УНЗР Nє НОМЕР_13, РНОКПП НОМЕР_8 , статус паспорта - діючий.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , документований серії НОМЕР_11, виданий 14.04.2017 терміном дії до 14.04.2021, орган видачі 5102 (ГУ ДМС в Одеській області УНР Nє НОМЕР_12, РНОКПП НОМЕР_9 , статус паспорта - недійсний (обмін строк дії скінчився);

Надати копію заяви-анкети від 30.03.2017Nє 4884178 та долучених до неї документів, станом на 25.09.2024 неможливо, так як згідно Протоколу Nє 1 засідання експертної комісії Державної міграційної служби України, затвердженого Головою Державної міграційної служби України від 29.08.2022, встановлено строки зберігання оригіналів документів, які стали підставою для оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон - 3 роки, відповідно чого матеріали знищено за актом від 10.05.2023 Nє 2 «Про вилучення для знищення документів, не внесених до Національного архівного фонду», погоджений з експертно-перевірною комісією державного архіву Одеської області, протокол Nє 5 від 25.05.2023.

- серії НОМЕР_15, виданий 29.04.2022 терміном дії до 29.04.2026, підрозділ видачі 5101 (ГУ ДМС в Одеській області УНЗР Nє НОМЕР_12, РНОКПП НОМЕР_9 , статус паспорта - діючий (а.с.22)».

23.10.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися із заявою до Приморського відділу у м. Одесі, ГУ ДМС в Одеській області та ДМС України щодо оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року, у зв`язку з досягненням 14-ти річного віку та знищенні (видаленні, анулюванні) персонального номера НОМЕР_10 , який присвоєний ОСОБА_2 (а.с.23-24).

31.10.2024 року Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області Приморський відділ у м. Одесі листом(відповіддю) повідомлено: «Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 Nє 398 «Про внесення зміни до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 Nє302» (набрала чинність 07.06.2019), до Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 Nє 302 внесено зміни, якими передбачається, що Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов?язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджено наказом МВС від 06.06.2019 Nє 456, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14 червня 2019 року за Nє 620/33591.

Таким чином, за відсутності відповідного рішення суду на сьогодні у Приморському відділі у м.Одесі ГУДМС в Одеській області відсутні правові підстави оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року.

Додатково інформовано,що гр. ОСОБА_2 документувався паспортами громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_11 від 14.04.2017року, орган, що видав 5102 та НОМЕР_15 від 29.04.2022року, орган, що видав 5101, також присвоєно УНЗР: НОМЕР_12 (а.с.25)».

07.11.2024 року Головне управління Державної міграційної служби в Одеській області на звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надіслало лист, у якому зазначено, що оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року (у формі книжечки) здійснюється у порядку, визначеному законодавством, за наявності у особи відповідного рішення суду; час оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон у встановленому порядку було подано заяву-анкету для внесення інформації до Реєстру і внесена інформація до Реєстру є достовірною, підстави для видалення УНЗР, а також даних щодо особи - відсутні (а.с.26-29).

Аналогічного змісту відповідь від 01.11.2024 року надано на заяву позивачки Державною міграційною службою України (а.с.30-31).

Позивачка, не погоджуючись із такими діями, звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про громадянство України», документом, який підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначені Законом України «Про Єдиний держаний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 року №5492-VI (далі Закон №5492-VI).

На виконання вимог Закону № 5492-VI Кабінет Міністрів України постановою від 18 жовтня 2017 року № 784затвердив Порядок ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації (далі - Порядок ведення ЄДДР).

Зокрема, пунктом 4 цього Порядку передбачено, що Реєстр складається з головного та резервного обчислювальних центрів і вузлів уповноважених суб`єктів. Уповноважені суб`єкти є розпорядниками відомчих інформаційних систем у межах, визначених Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Засобами Реєстру є технічні і програмні засоби відомчих інформаційних систем уповноважених суб`єктів, що застосовуються для внесення інформації до Реєстру та оформлення документів.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 5492-VI внесення інформації до ЄДДР здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в ЄДДР та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в ЄДДР є незмінним.

Згідно ч. 1ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 року № 2297-VI, мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ст. 2 Закону № 2297-VI).

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України,у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 вказаного Закону).

Одним із документів, які оформляються із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон (підпункт «б» пункту першого частини першої статті 13 Закону № 5492-VI).

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону №5492-VI, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, містять безконтактний електронний носій.

За частинами першою-другою статті 14 Закону № 5492-VI, форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 5492-VI, бланки документів, які містять безконтактний електронний носій, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів та з урахуванням рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації (ICAO) і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення.

Бланки документів, які не містять безконтактного електронного носія, виготовляються відповідно до вимог державних (національних) та міжнародних стандартів і повинні мати ступінь захисту, що унеможливлює їх підроблення.

Згідно з частиною другою статті 15 Закону № 5492-VI бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 5492-VIоформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 16 Закону № 5492-VI головний обчислювальний центр здійснює автоматизовану перевірку даних, отриманих з бази даних розпорядника Реєстру, формує набори даних та забезпечує виготовлення документів.

Поряд із цим, у статті 7 Закону № 5492-VI визначено перелік інформації про особу, яка вноситься до Реєстру, в якій, крім зазначеного, передбачено, що у разі оформлення паспорта громадянина України до Реєстру за згодою особи вносяться також відцифровані відбитки пальців рук особи (пункт 13 частини першої статті 7).

Інформація, яку тут виокремлено, у розумінні пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 5492-VI, є біометричними даними, параметрами, тобто сукупністю даних про особу, зібраних на основі фіксації її характеристик, що мають достатню стабільність та істотно відрізняються від аналогічних параметрів інших осіб.

Відповідно до частини шостої статті 7 Закону № 5492-VI забороняється вимагати від осіб та вносити до Реєстру інформацію, не передбачену цим Законом. Забороняється вимагати від осіб персональні дані, що свідчать про етнічне походження, расу, політичні, релігійні чи інші переконання, звинувачення у скоєнні злочину або засудження до кримінального покарання, а також дані щодо здоров`я або статевого життя.

Таким чином, паспорт громадянина України для виїзду за кордон є одним із документів, які оформляються із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, порядок оформлення, видачі, обміну якого регламентує Закон № 5492-VІ та прийнятими на виконання цього Закону урядовими постановами, а саме: Постановою КМУ від 07.05.2014 № 152 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон» (далі - постанова № 152), Постановою КМУ від 18 жовтня 2017 року № 784 «Про затвердження Порядку ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації» та Постановою КМУ від 26.11.2014 №669 «Про затвердження Порядку отримання, вилучення з Єдиного державного демографічного реєстру та знищення відцифрованих відбитків пальців рук особи» (далі - Порядок).

Відповідно до ч.2 ст. 14 Закону № 5492-VI документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Водночас, застосовуючи законодавчі положення в цій частині, потрібно зважати на те, що цей Закон встановлює вимоги щодо оформлення не тільки паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а й інших документів, які посвідчують особу та підтверджують громадянство України, а також її спеціальний статус. Тому вимоги щодо форми документів, установлені у статті 14, є загальними, і застосовувати положення цієї статті потрібно в системному взаємозв`язку з іншими нормами Закону № 5492-VI.

Так, усі документи, які перелічено в частині першій статті 13 Закону № 5492-VI, за винятком посвідчення особи на повернення в Україну, тимчасового посвідчення громадянина України та посвідчення водія, згідно із Законом № 5492-VI, повинні містити безконтактний електронний носій, за фактом виготовлення якого до Реєстру підлягають внесенню відомості про особу та документ (серія,номер,дата персоналізації), щодо якого прийнято рішення про його оформлення.

Згідно вимог ст.4 Закону №5492-VI, Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним (ст. 10 Закону України № 5492).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України № 5492 для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що здійснює формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в установленому порядку.

Згідно п.1 ч.1 ст. 13 Закону України № 5492, до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, належить, зокрема, паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відтак, паспорт громадянина України для виїзду за кордон оформлюється виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, до якого вноситься інформація щодо ідентифікації осіб, які звернулися для оформлення такого паспорта (автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі).

Суд встановив, що законні представники в інтересах сина ОСОБА_2 зверталися до відповідача із заявою, в котрій просили серед іншого знищити єдиний унікальний номер запису в реєстрі(УНЗР).

При цьому, суд зазначає, що законні представники в інтересах дитини ОСОБА_2 двічі звертались за оформленням за допомогою засобів ЄДДР паспорта громадянина України для виїзду за кордон ( наявні в матеріалах справи 2 паспорта громадянина України для виїзду за кордон).

При оформлені заяв-анкет надана згода на внесення до Єдиного державного демографічного реєстру інформації та відцифрованих відбитків пальців рук. На підставі заяви анкети від 30.03.2017 та 18.02.2022 року присвоєно унікальний номер запису реєстру №299, №299 (УНЗР) (а.с.32,33).

На час звернення до суду не було порушено право або інтерес позивача, оскільки на її заяву щодо відкликання згоди на збір та обробку персональних даних паспорта громадянина України для виїзду за кордон, повернення паспорта громадянина України для виїзду за кордон відповідачем надана відповідь у якій відмовлено позивачу у видаленні УНЗР з системи ЄІАС УМП, оскільки причини відсутні, а також роз`яснено правила та процедуру оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Суд звертає увагу на те, що в даному випадку спірні правовідносини регулює спеціальний закон, а саме Закон № 5492 «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», відповідно до якого не передбачено підстав для вилучення інформації стосовно особи із Реєстру.

Верховний Суд у постанові від 24 червня 2021 року у справі № 0240/3048/18-а дійшов висновку, що відмова від внесення відцифрованих відбитків пальців рук до безконтактного електронного носія передбачена лише у процедурі отримання паспорта громадянина України,тоді як паспорт громадянина України для виїзду за кордон відповідно до частини 4 статті 22 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI є за формою іншим документом і виготовляється у формі книжечки, правий форзац якої містить безконтактний електронний носій, та складається з м`якої обкладинки, 32 сторінок та сторінки даних. У цій справі Суд вважав обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що прийняття документів та оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, що не містить безконтактного електронного носія, з 20 грудня 2016 року припинено.

У справі № 0240/3048/18-а Суд критично оцінив посилання особи на приписи частини 2 статті 7 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України,посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI, яка передбачає, що у разі відсутності інформації, передбаченої пунктами 3, 6, 9-14 частини першої цієї статті, вноситься відповідна відмітка, оскільки вказана правова норма не розповсюджується на позивача.

У справі № 0240/3048/18-а Верховний Суд зазначив, що випадки відсутності інформації про відцифровані відбитки пальців рук особи для отримання нею паспорту громадянина України для виїзду за кордон деталізовані у пункті 3 Порядку № 628, а саме: відсутність можливості через якість отриманого графічного зображення відцифрованих відбитків усіх пальців рук особи ідентифікувати її; недосягнення особою 12-річного віку; відсутність у особи всіх пальців рук; неможливість особи пересуватися самостійно у зв`язку із тривалим розладом здоров`я та потребування термінового лікування за кордоном, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку. Таким чином, позивач під вказаний перелік виключних обставин, за яких можлива відсутність інформації, передбаченої, зокрема, пункту 12 частини 1 статті 7 Закону № 5492-VI не підпадає.

Також у справі № 0240/3048/18-а Верховний Суд, погоджуючись з висновком суду апеляційної інстанцій, яким проаналізовано положення Закону № 987-ХІІ і Конституції України зазначив, що діюче законодавство щодо порядку видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон будь-яких прямих чи непрямих переваг, привілеїв чи обмежень за релігійними переконаннями не встановлює.

Також Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 260/99/19 зазначає: «щодо задоволених позовних вимог про анулювання єдиного унікального номеру запису в реєстрі(УНЗР) та персональних даних особи, зареєстрованих в Єдиному державному демографічному реєстрі(ЄДДР) суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для вилучення інформації стосовно особи із Реєстру оскільки спеціальним законом, а саме Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492, не передбачено підстав для вилучення такої інформації. Суд апеляційної інстанції зазначив, що присвоєння унікального номера особі, як порушення її права на свободу віросповідання, не можуть слугувати підставою для того, щоб порушувати/не виконувати вимоги Закону України № 5492-УІ та/чи робити з нього винятки. Крім того, суд апеляційної інстанції вказав, що застосування у цій справі правової позиції викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 вересня 2018 року по справі № 806/3265/17 (на яку посилається позивач), як зразкової справи, відсутні».

Тому вимоги позивачки щодо знищення (видалення, анулювання) присвоєного Кулібаби Т.В. УНЗР є безпідставними.

Відповідно до п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 8 Закону № 2297-VI, суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 15 Закону № 2297-VI, персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: 1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом; 2) припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом; 3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого; 4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних. Персональні дані, зібрані з порушенням вимог цього Закону, підлягають видаленню або знищенню у встановленому законодавством порядку.

При цьому суд встановив, що позивач добровільно подав свої персональні дані, які були внесені у Реєстр без порушень відповідачем Закону №5492-VI та Закону № 2297-VI. Тобто, правовідносини між сторонами з реалізації позивачем права на отримання паспорта відбулись з підстав та у порядку, визначеному чинним законодавством.

Таким чином, оскільки інформація про позивача була отримана з дозволу останнього і без порушень вимог Закону України "Про захист персональних даних", та Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", та є достовірною, підстави для видалення даних ОСОБА_2 з ЄДДР відсутні.

Щодо вимог про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року № 2235-III (далі також - Закон № 2235-ІІІ) документом, що підтверджує громадянство України є паспорт громадянина України.

Відповідно до частин першої-другої статті 14 Закону № 5492-VI форма кожного документа встановлюється цим Законом.

Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Відповідно до частин першої-другої статті 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частина четверта статті 21 Закону № 5492-VI регламентує, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Водночас за змістом пункту 3 Положення № 2503-XII бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 16 Положення № 2503-XII обмін паспорта провадиться у разі: зміни (переміни) прізвища, імені або по батькові; встановлення розбіжностей у записах; непридатності для користування.

В силу пунктів 1 - 4 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (далі - Порядок № 302) паспорт громадянина України (паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.

Паспорт оформляється особам, які не досягли 18-річного віку, на чотири роки, а особам, які досягли 18-річного віку - на кожні 10 років.

Пунктом 5 Порядку № 302 передбачено, що у разі втрати або викрадення паспорта особі замість втраченого або викраденого оформляється та видається новий паспорт.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» від 01 червня 2010 року № 2297-VI (далі також Закон - № 2297-VI) мета обробки персональних даних мас бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Статтею 2 Закону № 2297-VI визначено, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Приписами частин п`ятої-шостої статті 6 Закону № 2297-VI передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Наведене вище правове регулювання свідчить, що Положенням № 2503-XII передбачено дві форми паспорта громадянина України, а саме у формі книжечки або картки.

Суд зазначає, що правова позиція щодо наявності права громадян на отримання паспорта у формі книжечки була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року в зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Суд звертає увагу, що відповідно до пунктів 21, 22 частини 1 статті 4 КАС України типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги; зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Відтак, ознаками типових адміністративних справ є один і той же відповідач-суб`єкт владних повноважень та/або його відокремлені структурні підрозділи, аналогічні підстави публічно-правового спору, однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин та аналогічні позовні вимоги.

Повертаючись до обставин цієї справи, визначальними її особливостями, на підставі яких справа не може бути визначена як типова є, зокрема, наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм.

Отже, персональні дані позивача раніше вже були внесені до Реєстру.

Разом з тим, у зразковій справі правовідносини стосувались майбутнього внесення персональних даних до Реєстру, та предметом розгляду у такій справі було порушене право мати паспорт у альтернативній формі особи, яка не надавала згоду на обробку персональних даних.

Отже, висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 стосуються інших правовідносин, а саме: при їх прийнятті суд захистив право позивача на виготовлення паспорта у традиційній формі книжечки зразка 1994 року (внутрішній паспорт громадянина України) виключно з огляду на його релігійні переконання для особи, яка ніколи не зверталася за оформленням біометричних документів.

Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені, зокрема, у постановах від 08 червня 2023 року у справі № 380/5977/21, від 22 березня 2024 року у справі №540/4500/21, від 28 листопада 2024 року у справі № 420/6552/24, відповідно до яких використання позивачем паспорта громадянина України для виїзду за кордон, при виготовленні якого було надано згоду на обробку персональних даних та було присвоєно унікальний номер запису в Реєстрі, який є єдиним та присвоюватись повторно не буде, свідчить, що отримання паспорта громадянина України у вигляді ID-картки жодним чином не порушує права позивача та в будь-якому разі не є втручанням у його приватне і сімейне життя.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для видачі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорта громадянина України зразка 1994 року (у формі книжечки) та про відмову у задоволенні позову.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами доведена правомірність оскаржуваної відмови, отже у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.7 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання адміністративного позову до Одеського окружного адміністративного суду не підлягав сплаті.

Доказів понесення інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, сторонами до суду не надано, а тому у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 143, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Приморського відділу у м.Одеса Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.