Справа № 539/2914/25
Суддя: Гуменюк Г. М.
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/2914/25
Провадження № 2-а/539/63/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2025

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Гуменюк Г.М.

за участю секретаря судового засідання Коновал Т.Г.

у відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №1297 від 03.06.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №1297 від 03.06.2025 року. Зазначає, що 03.06.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову №1297 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17000грн.

Відповідно до змісту оскаржуваної Постанови, 03.06.2025 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено, що він протягом 60 днів не уточнив військово-облікові дані, чим порушив вимоги підпункту 1, пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ №3633-ІХ, відповідно до якого громадяни України зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цього закону тобто у період з 18.05.2024 по 16.07.2024 уточнити адресу проживання номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти та інші персональні дані.

Винесену постанову позивач вважає необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до прим. ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього кодексу не застосовується у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, вйськовозобов`язого, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.06.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі, призначено судове засідання у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін та витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 копію адміністративної справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

25.07.2025 року представником ІНФОРМАЦІЯ_2 подано відзив на позовну заяву у якому заперечує проти задоволення позовної заяви, вважає її необґрунтованою та просить в задоволенні позову відмовити. Суть відзиву зводиться до того, що гр. ОСОБА_1 оновив свої військово-облікові дані лише 14.02.2025 через застосунок Резерв+. Відповідно до пп.1 п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ №3633-ІХ громадяни України зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цього закону тобто у період з 18.05.2024 по 16.07.2024 уточнити адресу проживання номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти та інші персональні дані. Так позивачем у встановлений строк ЗУ №3633-ІХ не надав даних щодо електронної пошти, а лише він є її володільцем, та актуальний номер телефону, так як через АІТС «Оберіг» його не можливо отримати. Про розгляд справи позивач був повідомлений належним чином, прибув на розгляд справи.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у клопотанні просив розгляд справи здійснювати у його відсутність.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відзиві на позовну заяву просять справу розглядати без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд, за результатами розгляду справи, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення та приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

09.06.2025 року. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №1297 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 17000грн.

Згідно оскаржуваної постанови 03.06.2025 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де під час уточнення облікових даних встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом 60 днів не уточнив військово-облікові дані, чим порушив вимоги підпункту 1, пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ №3633-ІХ, відповідно до якого громадяни України зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цього закону тобто у період з 18.05.2024 по 16.07.2024 уточнити адресу проживання номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти та інші персональні дані.

Правопорушення вчинене в особливий період, що передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ст.247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст.77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 протягом 60 днів не уточнив військово-облікові дані, чим порушив вимоги підпункту 1, пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ №3633-ІХ, відповідно до якого громадяни України зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цього закону тобто у період з 18.05.2024 по 16.07.2024 уточнити адресу проживання номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти та інші персональні дані.

Відповідно до протоколу №1297 про адміністративне правопорушення від 03.06.2025 року ОСОБА_1 був ознайомлений про суть адміністративного правопорушення та був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що свідчить підпис позивача у протоколі.

09.06.2025 року за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення 09.06.2025 року винесено постанову №1297 від 09.06.2025 року, яку позивач отримав 12.06.2025 року.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно пп.1 п.2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX від 11.04.2025 року громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності);

у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Згідно витягу з додатку «Резерв+» наданого позивачем вбачається, що дата уточнення даних 14.02.2025 року, що є порушенням строку встановлений ЗУ №3633-IX від 11.04.2025 року, за що відповідальність передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до примітки до ст.210 положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами(банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Суд не застосовує примітку до ст. 210 КУпАП, як підставу для незастосування до позивача положень ст. 210, 210-1 КУпАП, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1951-VIII, Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

До Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру, зокрема, персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів (п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону № 1951-VIII). Інформація, яка належить до персональних даних та вноситься до Реєстру, визначена у ст. 7 цього Закону, до якої законодавець у п. 7-1 відніс номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною 2 ст. 9 Закону № 1951-VII передбачений обов`язок призовника, військовозобов`язаного та резервіста подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.

У ч. 3 ст. 14 Закону № 1951-VII визначений перелік персональних даних, які органи ведення реєстру одержують шляхом електронної інформаційної взаємодії. У ній не передбачено такої можливості для отримання даних зазначених у п. 7-1 ч. 1 ст. 7 Закону №1951-VII (номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти).

Абзац 4 пп.1 п.2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3633-ІХ, передбачає обов`язок військовозобов`язаного до 16.07.2024 уточнити свої номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти).

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що законодавством не передбачено можливості одержання шляхом електронної інформаційної взаємодії даних про номер засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а тому примітка до ст. 210 КУпАП не може бути застосована у цій справі.

Як убачається з Витягу з додатку «Резерв+», наданий позивачем, у нього є номер мобільного зв`язку та електронна пошта, які він не надав у встановлений Законом №3633-ІХ від 11.04.2024 року строк, а уточнив дані лише 14.02.2025 року.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач в порушення абзац п.1 ч.2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3633-ІХ не уточнив вчасно сій номер телефону та адресу електронної пошти, що і ставиться йому у провину в оскаржуваній постанові.

Як зазначно вище, електронним військово-обліковим документом позивача підтверджується та обставина, що облікові дані він уточнив 14.02.2025, що підтверджує наданим позивачем витягом з додатку «Резерв+». Тобто уточнення своїх даних позивач здійснив після спливу шести десятиденного строку встановленого Законом №3633-ІХ.

Суд зазначає, що уточнення облікових даних до чи після, встановленого Законом №3633-ІХ періоду, не може вважатися належним виконанням цього закону, натомість свідчить про його невиконання.

Докази, які б підтверджували, що позивач уточнив свої облікові дані у визначений законом період в матеріалах справи відсутні.

Виходячи з мотивів наведених вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята без порушень ст. 19 Конституції України та на підставі вимог Закону №3633-IX з дотримання процедури і порядку встановленого КУпАП щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, уповноваженою на те законом особою.

Аналізуючи долучені до матеріалів справи копії протоколу про адміністративне правопорушення від 03.06.2025 та оскаржуваної постанови суд дійшов висновку, що процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення відбувалася з дотриманням вимог чинного законодавства та принципу рівності перед законом. Зокрема, позивачу було повідомлено про час, дату і місце розгляду його справи; роз`яснено права та обов`язки передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Доводи позовної заяви не спростовують висновків відповідача щодо наявності вини у діях ОСОБА_1 та не є підставою для скасування постанови №1297 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП від 09.06.2025 року.

Викладені у позовній заяві, доводи не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови, при прийнятті якої посадові особи діяли в межах повноважень, визначених законом.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Частиною третьою статті 9 КАС України визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем з урахуванням принципу «раціонального сумніву» доведено правові підстави для реалізації наданих йому повноважень, аналогічно цьому в справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн, є такою, що прийнята у межах повноважень та на підставі закону, а тому у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

В силу вимог частини першої статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір, залишається за позивачем.

Керуючись ст.ст. 251, 283, 284 КУпАП, ст.ст. 73-77, 90, 241-246, 255, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Залишити Постанову №1297 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 17000гривень від 09.06.2025 року без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №1297 від 03.06.2025 року без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Головуюча суддя Г.М. Гуменюк