Справа № 401/1625/25
Суддя: Мельничик Ю. С.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

копія
Справа № 401/1625/25 Провадження № 2-а/401/31/25

30 липня 2025 року м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючий суддя Мельничик Ю.С.,

з участю: секретаря судових засідань Рудської В.А.,

сторін справи: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Чернової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АВ №00005477 від 21 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, та про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, серії АВ №00005478 від 21 березня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Процедура (рух справи):

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби з безпеки на транспорті про скасування постанови серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року та про скасування постанови серії АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року у справах про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.2 та ч.6 ст.12, ч.ч. 1-3 ст.257, ч.5 ст.262 КАС України ухвалою суду від 29 травня 2025 року поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (викликом) сторін.

Аргументи позивача, ОСОБА_1 :

Позивач, ОСОБА_1 , позовні вимоги обґрунтував тим, що він є власником транспортного засобу RENAULT АЕ 430 Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , повна маса 19 000 кг. та транспортного засобу марки IECITRAILER д.н.з. НОМЕР_2 спеціалізований напівпричіп контейнеровоза, повна маса навантаження 42 000 кг., що підтверджено технічними паспортами долученими до позову.

Постановою Державної служби України з безпеки на транспорті серія АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 8 500 грн. з підстав того, що 21 березня 2025 року о 13 год. 10 хв. за адресою Н-31, км 122+000, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого допустила рух транспортного засобу на 6,278 % (0,722 тонн), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Через 27 хвилин - постановою Державної служби України з безпеки на транспорті серія № АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. з підстав того, що 21 березня 2025 року о 13 год. 37 хв. за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого допустила рух транспортного засобу на 6,643 % (0,764 тонн), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Вважає оскаржувані постанови незаконними та такими, що підлягають скасуванню оскільки згідно статті 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим самим органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

У відповідності до ч.6 ст.279-1 КУпАП, інформація про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення вносяться до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, тощо.

Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Вказані дії відповідачем не було вчинено, що призвело до повторного притягнення до адміністративної відповідальності за одне й те саме «правопорушення».

Крім того, згідно товарно-транспортної накладної № 921 від 21 березня 2025 року повна маса вантажу ТЗ RENAULT АЕ 430 Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу марки LECITRAILER д.н.з. НОМЕР_2 спеціалізований напівпричіп контейнеровоз насипом становила 42340 кг., з яких маса насіння соняшника 26580 кг.

Так, 21 березня 2025 року він здійснював поставку товару (сипучий вантаж - соняшник): загальною вагою 42 340 кг. Вантажоодержувач ПП «Гідросенд».

Згідно оскаржуваних постанов зважування відбулось в русі, а проведення зважування сипучого вантажу в русі не може дати однозначних та достовірних результатів навантаження на здвоєну вісь транспортного засобу, оскільки не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при з`їзді на платформу ваг. Єдиною методикою виконання вимірювань по осьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише методика виконання вимірювань по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, яка не розповсюджується на транспортні засоби з рідким та сипучим вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу у русі. Тобто, на даний час, методика вимірювання транспортних засобів з рідким та/або сипучим вантажем автоматично у русі відсутня.

Разом з тим, з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та причепу, які належать йому слідує, що тип причепу - спеціалізований напівпричіп - спеціалізований н/пр-контейнеровоз, отже, згідно п.22.5 ПДР загальна допустима вага перевезення для контейнеровозів 44 т., а тому розрахунки спеціаліста щодо перевищення нормативних параметрів є невірними внаслідок використання невірних вихідних даних.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Суду позивач пояснив, що дійсно 21 березня 2025 року з с. Миколаївка Дніпропетровської області до с. Власівка м. Світловодська Кіровоградської області він особисто на власному транспортному засобі ТЗ RENAULT АЕ 430 Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , до якого приєднано його транспортний засіб марки LECITRAILER д.н.з. НОМЕР_2 спеціалізований напівпричіп контейнеровоз, перевозив вантаж і зважена маса насіння соняшника становила 26580 кг., а загальна вага вантажного транспортного засобу разом з вантажем становила 42340 кг. Вказав, що в кузов його контейнеровозу, об`єм якого становить 60 метрів кубічних, більше вантажу насипом не може вміститися. Він заперечує, що навантаження на 2 вісь була більша 11,5 тонн, та пояснив, що під час руху сипучий вантаж, яким є насіння соняшника, може зміщуватися вперед або назад залежно від кута нахилу дороги. Він не погоджується з результатами автоматичної фіксації розподілу ваги на кожну вісь його транспортних засобів, так як навіть у двох оскаржуваних постановах зафіксовано різні результати ваги на вісь, спочатку вага була менше, а потім вага стала ще більшою. Зазначив, що у його транспортному засобі відсутні датчики навантаження на кожну вісь, а також при завантаженні вантажу були відсутні ваги, які б вимірювали навантаження на кожну вісь. Просить суд визнати його невинуватим у порушенні за яке його було оштрафовано двічі з різницею 27 хвилин за одне і те саме. Крім того, ОСОБА_1 суду пояснив, що дійсно він взагалі не отримував оскаржувані постанови. Додому на його адресу йому не надходили поштою оскаржувані постанови. Якби він дізнався про постанови одразу, то своєчасно їх би оскаржив. Про оскаржувані дві постанови та про накладені на нього два штрафи він дізнався у відділі державної виконавчої служби 20 травня 2025 року, після того як на його рахунки було накладено арешт. Після отримання в ДВС копій постанов він одразу звернувся до адвоката. 23 травня 2025 року він звернувся до суду з вказаним позовом. Також, позивач надав суду для огляду копії товарно-транспортних накладних, які видано на вантаж, який він перевозив своїми транспортним засобом з напівпричіпом, на підтвердження майже однакової ваги вантажу, який він перевозив.

Аргументи відповідача, Державної служби з безпеки на транспорті:

03 червня 2025 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві на адміністративний позов відповідач зазначив, що не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими, такими, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства України.

В обґрунтування зазначив, що зі змісту оскаржуваної постанови серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року вбачається, що розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створених системою за допомогою технічних засобів WIM 8, WAGA-WIM35, зав. №2, головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Солов`янчик С.І., встановлено, що 21 березня 2025 року о 13 год 10 хв., за адресою Н-31, км 122+000, Полтавська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULT АЕ 430, ДНЗ НОМЕР_1 .

Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,278% (0.722 тонн), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тонн, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вказаних обставин постановою на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Також, зі змісту оскаржуваної постанови серії АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року вбачається, що розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створених системою за допомогою технічних засобів WIM 7, WAGA-WIM35, зав. № 1, головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Головняк Т.С., встановлено, що 21 березня 2025 року о 13 год 37 хв., за адресою М-22, км 74+810, Полтавська обл., автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULT АЕ 430, ДНЗ НОМЕР_1 .

Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,643% (0.764 тонн), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тонн, відповідальність за яке передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За вказаних обставин постановою на Позивача накладено ще одне адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Відповідач зазначає, що у даному випадку, усі зафіксовані адміністративні правопорушення містять самостійні склади, з огляду на різницю кожного в об`єктивній стороні - час, місце (відрізок дороги), обставини (фактичні перевищення ваги ТЗ у тоннах).

З оскаржуваних постанов вбачається, що час та місце зважування (проїзду) транспортного засобу позивача не співпадають та є різними, порушення порядку у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відбулися у різних проміжках часу, на різних технічних засобах фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі та не є триваючим правопорушенням, а отже, встановлено окремі порушення законодавства та зафіксовано три події і склади адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Щодо доводів позивача про необхідність застосування ст. 36 КУпАП при розгляді одночасно кількох порушень стосовно нього, спростовується правовими висновками, викладеними у п. п. 17, 18 постанови Верховного Суду від 03.05.2018 по справі №487/2854/17, де зазначено, що КУпАП не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом у кожному конкретному випадку індивідуально. Згідно з статтею 36 КУпАП, триваючим визнається таке правопорушення, яке пов`язане з тривалим невиконанням обов`язку, покладеного законом або іншим нормативно-правовим актом, і яке зберігається у часі протягом певного періоду.

У випадку з порушенням габаритних параметрів транспортного засобу (перевищенням висоти, ширини, довжини, ваги), саме правопорушення завершується в момент фіксації перевищення, що є разовою дією, а не тривалим процесом невиконання законного обов`язку.

Тобто, факт перевезення вантажу, що перевищує допустимі норми, - це миттєво виявлене порушення, а не постійний стан.

Адміністративні правопорушення, передбачені частиною другою статті 132-1 КУпАП (за порушення п. 22.5 ПДР) не мають ознак триваючого правопорушення.

Вказує, що система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства, що унеможливлює втручання уповноважених посадових особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Положення частини 2 статті 36 КУпАП до вказаних правовідносин не застосовуються, так як справа про кожне зафіксоване адміністративне правопорушення розглядається окремо у різний час.

Щодо доводів про навантаження на вісь, вказує, що навантаження на осі було зафіксоване в момент проїзду транспортного засобу через систему габаритно-вагового контролю. Жодних доказів на підтвердження того, що в момент фіксації правопорушення навантаження на осі були іншим, ніж зафіксовані приладом автоматичним для зважування транспортних засобів у русі позивачем не надано.

Відповідач заперечуючи проти позову, в підтвердження обґрунтованості та правомірності прийнятої постанови надав суду відзив на позовну заяву, до якого долучено копії свідоцтв про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, свідоцтв про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, документи про направлення оскаржуваних постанов позивачеві.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечення проти позову підтримав, просив відмовити у задоволенні позову. Також, представник суду пояснив, що дійсно оскаржувані постанови було винесено в один і той день 21 березня 2025 року різними спеціалістами в порядку надходження. Копії двох постанов було направлено на зареєстровану у державному реєстрі адресу проживання власника транспортного засобу ОСОБА_1 . Дійсно, ОСОБА_1 з невідомих причин не отримав у поштовому відділенні оскаржувані постанови, тому поштою їх було повернуто з причини закінчення строку зберігання, та в зв`язку з вказаним постанови набрали законної сили, тому їх було направлено на примусове виконання. Зазначив, що ОСОБА_1 без поважних причин пропустив строк звернення до суду, а тому його позов просив залишити без розгляду. Крім того вказав, що скоєне ОСОБА_1 порушення, а саме, перевищення норматичного параметру навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,27%, становила 14550 кг. при нормі 11500 кг., та за яке відповідальність передбачено ч.2 ст.132-1 КУпАП, зафіксовано автоматично, тому доводи позивача є безпідставними. При цьому, загальна вага транспортного засобу ОСОБА_1 з вантажем була у порядку, тобто у межах норми. Також, представник відповідача пояснив, що докази про умисні дії ОСОБА_1 відсутні.

Заслухавши пояснення позивача і представника відповідача, дослідивши матеріали справи та зміст заяв сторін по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем та відповідачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов такого висновку.

Встановлені судом обставини справи:

Позивач, ОСОБА_1 , є власником транспортного засобу RENAULT АЕ 430 Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , повна маса 19 000 кг., та транспортного засобу марки IECITRAILER д.н.з. НОМЕР_2 спеціалізований напівпричіп контейнеровоза, повна маса 42 000 кг., що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 9).

Позивач, ОСОБА_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

21 березня 2025 року з ТОВ КГ «Агро» с. Миколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області до ПП «Гідросенд» с. Власівка м. Світловодська Кіровоградської області водій ОСОБА_1 на власному транспортному засобі ТЗ RENAULT АЕ 430 Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортному засобі марки LECITRAILER д.н.з. НОМЕР_2 спеціалізований напівпричіп контейнеровоз, перевозив насіння соняшника.

Згідно товарно-транспортної накладної № 921 від 21 березня 2025 року повна маса вантажу ТЗ RENAULT АЕ 430 Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , та транспортного засобу марки LECITRAILER д.н.з. НОМЕР_2 спеціалізований напівпричіп контейнеровоз насипом становило 42340 кг., з яких маса насіння соняшника 26580 кг. (а.с.16).

З досліджених товарно-транспортних накладних на транспортний засіб позивача за 2024-2025 рік видно, що вага вантажного автомобіля, яким керував позивач, з вантажем становила в межах 42000 грн. (а.с. 73-83).

21 березня 2025 року о 13 год. 10 хв. за адресою Н-31, км 122+000, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,278 % (0,722 тонн). при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тонн.

Також, 21 березня 2025 року о 13 год. 37 хв. за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,643 % (0,764 тонн), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тонн.

Суд враховує, що двома різними автоматичними пунктами фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті на різних ділянках доріг під час слідування по одному маршруту з одним і тим самим вантажем з різницею 27 хвилин було зафіксовано один і той же транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого ОСОБА_1 , який допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу.

При цьому, вказаними двома різними автоматичними пунктами фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті було зафіксовано різне перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу, а саме на другу вісь, у першому випадку - на 6,278 % (0,722 тонн), у другому випадку - на 6,643 % (0,764 тонн). при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тонн.

Загальна вага вказаного транспортного засобу разом з вантажем не виходила за межі норми.

Постановою спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті серія АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року, без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. оскільки встановлено, що 21 березня 2025 року о 13 год. 10 хв. за адресою Н-31, км 122+000, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,278% (0.722 тонн), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (а.с.10, 47).

Крім того, постановою спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті серія № АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року, без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. з тих підстав, що 21 березня 2025 року о 13 год. 37 хв. за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,643 % (0,764 тонн), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (а.с. 13, 49, 51).

Згідно даних, які зафіксовані автоматичними пунктами фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, навантаження на другу вісь вказаного транспортного засобу становила: - при першій фіксації - 14550 кг.; - при другій фіксації 14600 кг., при допустимому навантаженні 11500 кг. (11,5 тонн).

З копії поштового рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Ф.119 Укрпошта №744 від 21 березня 2025 року видно, що Державною службою України з безпеки на транспорті 21 березня 2025 року направлено рекомендований лист на поштову адресу АДРЕСА_1 , найменування адресата ОСОБА_1 .

З копії довідки про причини повернення Ф.20 Укрпошти видно, що поштове рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення Ф.119 Укрпошта №744 від 21 березня 2025 року, 11 квітня 2025 року повертається відправнику Державній службі України з безпеки на транспорті за закінченням терміну зберігання (а.с.44).

Суд звертає увагу, що з вказаної копії поштового рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення неможливо встановити вміст цього поштового відправлення, оскільки відсутній перелік усіх предметів, що знаходяться у поштову відправленні.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази про направлення ОСОБА_1 обох оскаржуваних постанов серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року, якими ОСОБА_1 двічі притягнуто до адміністративної відповідальності.

З накладної №123 рекомендованих відправлень доставка дільниця №6 з МСП Київ 01601 видно, що на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті повернуто 15 квітня 2025 року поштове відправлення (а.с.45).

Відповідачем також не надано до суду документів про направлення для примусового виконання оскаржуваних постанов серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року, якими ОСОБА_1 двічі притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі по 8 500 грн.

Відповідачем не надано до суду також доказів про своєчасне отримання ОСОБА_1 постанов серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 , до відвідування відділу ДВС 20 травня 2025 року, не було відомо як про вчинені ним два порушення руху транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.п. (в) пункту 22.5 ПДР України - навантаження на одинарну вісь транспортного засобу, отже, не було відомо і про фіксацію виявлення цих порушень, так не було відомо і про дві постанови Відповідача серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі по 8 500 грн. за кожною.

З вказаних фактичних обставин справи вбачається, що позивач, ОСОБА_1 , фактично був позбавлений можливості своєчасно оскаржити до суду, як це передбачено ст.289 КУпАП та ч.2 ст.286 КАС України, вказані постанови Відповідача, так і був позбавлений можливості добровільної сплати штрафів в розмірі по 8500 грн., як це передбачено ч.1 ст.300-2 КУпАП, протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення.

З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №78098087 видно, що 15 травня 2025 року державним виконавцем Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), розглянуто заяву про примусове виконання постанови серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу 17000 грн. Постанова набрала законної сили 15 квітня 2025 року.

Державним виконавцем постановлено відкрити виконавче провадження з виконання постанови серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу 17000 грн. Стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 1700 грн. (а.с.11).

З постанови про арешт коштів боржника ВП №78098087 видно, що 15 травня 2025 року державним виконавцем Світловодського відділу ДВС на виконання постанови серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу 17000 грн., оскільки штраф не сплачено, постановлено накласти арешт на грошові кошти /електронні гроші, які містяться на відкритих рахунках електронних гаманцях, та таких що будуть відкриті, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, яка становить 19500 грн. (а.с.12).

З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №78097867 видно, що 15 травня 2025 року державним виконавцем Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), розглянуто заяву про примусове виконання постанови серії АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу 17000 грн. Постанова набрала законної сили 15 квітня 2025 року.

Державним виконавцем постановлено відкрити виконавче провадження з виконання постанови серії АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу 17000 грн. Стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 1700 грн. (а.с.14).

З постанови про арешт коштів боржника ВП №78097867 видно, що 15 травня 2025 року державним виконавцем Світловодського відділу ДВС на виконання постанови серії АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року Державної служби України з безпеки на транспорті про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу 17000 грн., оскільки штраф не сплачено, постановлено накласти арешт на грошові кошти /електронні гроші, які містяться на відкритих рахунках електронних гаманцях, та таких що будуть відкриті, та належать боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, яка становить 19500 грн. (а.с.15).

З відмітки державного виконавця Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), копії оскаржуваних постанов Державної служби України з безпеки на транспорті серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року, якими ОСОБА_1 двічі притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі по 8 500 грн., було завірено державним виконавцем 20 травня 2025 року та видано ОСОБА_1 (а.с.10, 13).

Відповідачем не надано до суду документів про направлення для примусового виконання оскаржуваних постанов серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року, якими ОСОБА_1 двічі притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі по 8 500 грн.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 лише 20 травня 2025 року стало відомо про початок провадження по виконанню оскаржуваних постанов Відповідача про накладення штрафів.

Не погодившись із вказаними постановами Державної служби України з безпеки на транспорті від 21 березня 2025 року, позивач, ОСОБА_1 , отримавши 20 травня 2025 року вказані постанови у відділі ДВС, 23 травня 2025 року звернувся до суду з адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що вважає вказані постанови необґрунтованими, незаконними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з неповними з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків фактичним обставинам справи. Також, позивач просив суд поновити йому строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою, обгрунтовуючи причини пропуски тим, що дізнався про оскаржувані постанови лише після відкриття виконавчого провадження та блокування його коштів на банківському рахунку у відділі ДВС 20 травня 2025 року, де оскаржувані постанови він і отримав.

Визнавши поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з позовною заявою, ухвалою суду від 29 травня 2025 року згідно вимог ст.ст.120, 121 КАС України, позивачу ОСОБА_1 поновлено строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою, та відкрито провадження у справі.

Відповідач заперечуючи проти позову, в підтвердження обґрунтованості та правомірності прийнятої постанови надав суду відзив на позовну заяву.

Оцінка (джерела права) та висновки суду:

1. Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Конституція України, таким чином, надає громадянам право безпосередньо звертатися до суду із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. У цьому відношенні не може бути будь-яких винятків щодо здійснення громадянами України конституційного права безпосередньо звертатися до суду.

Крім того, статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відмова від права на звернення до суду є недійсною.

Згідно статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

Згідно ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч.1, ч.3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Суд погоджується з доводами Відповідача про те, що позивач, ОСОБА_1 , подавши позовну заяву до суду 23 травня 2025 року про оскарження постанови серії АВ № 00005477 та постанови серії АВ №00005478 від 21 березня 2025 року у двох справах про адміністративне правопорушення, пропустив 10-ти денний строк звернення до адміністративного суду.

Разом з цим, суд враховує, що оскаржувані постанови серії АВ № 00005477 та № 00005478 від 21 березня 2025 року у двох справах про адміністративне правопорушення виносилися Відповідачем без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто, без участі ОСОБА_1 .

При цьому суд зазначає, що з копії поштового рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Ф.119 Укрпошта №744 від 21 березня 2025 року видно, що Державною службою України з безпеки на транспорті 21 березня 2025 року направлено рекомендований лист на поштову адресу АДРЕСА_1 , найменування адресата ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що з вказаної копії поштового рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення неможливо встановити вміст цього поштового відправлення, оскільки відсутній перелік усіх предметів, що знаходяться у поштову відправленні.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази про направлення ОСОБА_1 обох оскаржуваних постанов серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року, якими ОСОБА_1 двічі притягнуто до адміністративної відповідальності.

З копії довідки про причини повернення Ф.20 Укрпошти видно, що поштове рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення Ф.119 Укрпошта №744 від 21 березня 2025 року, 11 квітня 2025 року повертається відправнику Державній службі України з безпеки на транспорті за закінченням терміну зберігання (а.с.44).

З накладної №123 рекомендованих відправлень доставка дільниця №6 з МСП Київ 01601 видно, що на адресу Державної служби України з безпеки на транспорті повернуто 15 квітня 2025 року поштове відправлення (а.с.45).

Суд враховує, що Відповідачем не надано досуду доказів про своєчасне отримання ОСОБА_1 постанов серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що Відповідачем не доведено належними та достовірними доказами, що оскаржувані постанови набрали законної сили 15 квітня 2025 року.

Отже, у судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 не було відомо як про вчинені ним два порушення руху транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.п. (в) пункту 22.5 ПДР України - навантаження на одинарну вісь транспортного засобу, також не було відомо і про фіксацію виявлення цих порушень, а також не було відомо і про дві постанови Відповідача серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21.03.2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі по 8500 грн. за кожною постановою.

З вказаних фактичних обставин справи вбачається, що позивач, ОСОБА_1 , фактично був позбавлений можливості своєчасно оскаржити до суду, як це передбачено ст.289 КУпАП та ч.2 ст.286 КАС України, вказані постанови Відповідача.

Також, ОСОБА_1 був позбавлений можливості добровільно сплатити штрафи в розмірі по 8500 грн., як це передбачено ч.1 ст.300-2 КУпАП, протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення.

Відповідачем не надано до суду документів про направлення для примусового виконання оскаржуваних постанов серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року, якими ОСОБА_1 двічі притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі по 8 500 грн.

З відмітки державного виконавця Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), копії оскаржуваних постанов Державної служби України з безпеки на транспорті серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року, якими ОСОБА_1 двічі притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі по 8 500 грн., було завірено державним виконавцем 20 травня 2025 року та видано ОСОБА_1 (а.с.10, 13).

Отже, у судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 лише 20 травня 2025 року стало відомо про початок провадження з виконання постанов про накладення штрафів.

Позивач, ОСОБА_1 , отримавши 20.05.2025 року вказані постанови Відповідача у відділі ДВС, 23 травня 2025 року звернувся до суду з адміністративним позовом, та просив суд поновити йому строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою, обгрунтовуючи причини пропуски тим, що дізнався про оскаржувані постанови лише після відкриття виконавчого провадження та блокування його коштів на банківському рахунку у відділі ДВС 20.05.25 року, де оскаржувані постанови і отримав.

Оскільки позивач, ОСОБА_1 не був обізнаний про наявність постанов серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року, про надходження їх до поштового відділення, про набрання постановами законної сили, про направлення їх для примусового виконання, суд визнав поважними вказані причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з позовною заявою, а тому ухвалою суду від 29 травня 2025 року згідно вимог ст.ст. 121, 286 КАС України, ст.289 КУпАП, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Враховуючи викладене, для задоволення клопотання Відповідача про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду відсутні достатні підстави.

2. Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.93 р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306.

Згідно з п. 1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 1.3 ПДР України визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 1 Положення «Про Державну службу України з безпеки на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103, Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, тощо.

Підставою для притягнення позивача двічі в один день до адміністративної відповідальності стало виявлення відповідачем факту руху в один день транспортного засобу позивача із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.п. (в) пункту 22.5 ПДР України, яким встановлено допустиме навантаження на одинарну вісь транспортного засобу 11,5 тонн для автомобільних доріг державного значення, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Так, 21 березня 2025 року о 13 год. 10 хв. за адресою Н-31, км 122+000, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,278 % (0,722 тонн), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тонн.

Також, 21 березня 2025 року о 13 год. 37 хв. за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,643 % (0,764 тонн), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тонн.

Суд зазначає, що двома різними автоматичними пунктами фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, на різних ділянках доріг, з різницею 27 хвилин було зафіксовано один і той же транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , під час слідування по одному маршруту з одним і тим самим вантажем, та який допустив рух вказаного транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме: перевищення допустимого навантаження на одинарну вісь транспортного засобу.

При цьому, вказаними двома різними автоматичними пунктами фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті було зафіксовано різне навантаження на одинарну вісь транспортного засобу, а саме на другу вісь, у першому випадку - на 6,278 % (0,722 тонн), у другому випадку - на 6,643 % (0,764 тон). при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тонн, що вказує на наявність у вказаних результатах похибки.

Загальна вага вказаного транспортного засобу разом з вантажем не виходила за межі норми.

Постановою спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті серія АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року, без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. оскільки встановлено, що 21 березня 2025 року о 13 год. 10 хв. за адресою Н-31, км 122+000, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,278% (0.722 тонн), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (а.с.10, 47).

Крім того, постановою спеціаліста відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень управління автоматичної фіксації порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті серія № АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року, без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. з тих підстав, що 21 березня 2025 року о 13 год. 37 хв. за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого ОСОБА_1 допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 6,643 % (0,764 тонн), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (а.с. 13, 49, 51).

Згідно із п.п. (в) п. 22.5 ПДР України, який ставиться у провину ОСОБА_1 , рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують навантаження на одинарну вісь 11,5 тонн.

Суд не може погодитися з доводами позивача, який посилався на дані товарно-транспортної накладної №921 від 21 березня 2025 року, як на доказ своєї невинуватості, про те, що автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті помилково зафіксовано перевищення навантаження на одинарну вісь керованого ним його транспортного засобу, з огляду на таке.

В главі 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, передбачено, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Отже, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином, факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно й інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 802/518/17-а.

Крім того, товарно-транспортні накладні, копії яких долучено до позовної заяви, складені самим перевізником, тобто особою, зацікавленою в результаті розгляду цієї справи, відтак вказаний документ також не відповідає критерію достовірності доказів.

Суд враховує, що відповідно до пункту 16 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2019 № 1174 (Порядок № 1174) посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Згідно п. 11 Порядку № 1174 автоматичними пунктами фіксуються правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Положеннями п. 4 Порядку № 1174 визначено, що основними функціями системи, зокрема є: створення метаданих, інформаційних файлів та їх передача телекомунікаційними мережами до інформаційно-телекомунікаційної системи для подальшого оброблення і зберігання; перевірка цілісності та достовірності, а також надійне зберігання інформаційних файлів та метаданих, отриманих від автоматичних пунктів; автоматизований аналіз метаданих та інформаційних файлів, отриманих від автоматичних пунктів; автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства; забезпечення послідовності дій уповноваженої посадової особи Укртрансбезпеки щодо розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі.

Згідно п.7 Порядку №1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку.

Відповідно до положень п. 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу;визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно- телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно даних, які зафіксовані автоматичними пунктами фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті, встановлено, що навантаження на другу вісь транспортного засобу власником якого є ОСОБА_1 , становила: - при першій фіксації - 14550 кг.; - при другій фіксації 14600 кг., при допустимому навантаженні 11500 кг. (11,5 тонн).

Відповідно до п. 3, п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 , транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

За приписами частини 2 статті 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі:

п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно;

однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - уразі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%;

двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - уразі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%;

трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - уразі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно п. 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (Порядок № 1174), у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги.

Відповідно до пунктів 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Відповідно до статті 14-3 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Отже, відповідальною особою за правопорушення, передбачені ст. 132-1 ч. 2 КУпАП, є фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, належний користувач транспортного засобу, відомості про якого внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, або вантажовідправника.

Позивач, Швидкий О.І., є власником транспортного засобу RENAULT АЕ 430 Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , повна маса 19 000 кг., та транспортного засобу марки IECITRAILER д.н.з. НОМЕР_2 спеціалізований напівпричіп контейнеровоза, повна маса 42 000 кг., що підтверджується свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ч. 7 ст. 258 КУпАП, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого статтею 132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.ст. 245, 246, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Виходячи зі змісту ч.3 ст.286 КАС України, яка є спеціальною нормою до даних правовідносин, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає, що посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті дотримані вимоги при розгляді справи про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.132-1 КУпАП за результатами якої було прийнято постанову серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року.

Так, було з`ясовано, що саме ОСОБА_1 , як власник транспортного засобу, має нести відповідальність за вчинення виявленого правопорушення.

Суд визнає, що постановою серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення, на ОСОБА_1 на законних підставах було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн. за адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Суд зазначає, що відповідач довів обґрунтованість та законність прийнятої постанови про накладення адміністративного стягнення на позивача за виявлене порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що порушення позивачем Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП, підтверджується належними та допустимими доказами, при цьому відповідач надав докази правомірності прийнятої постанови серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, дії ОСОБА_1 кваліфіковано правильно, стягнення відповідає санкції ч.2 ст. 132-1 КУпАП, а доводи позивача про відсутність події адміністративного правопорушення, під час судового розгляду не знайшли підтвердження, тому підстави для скасування постанови серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року відсутні.

3. Разом з тим, суд прийшов до висновку про безпідставність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за постановою Відповідача серії АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року, з огляду на таке.

Суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ст.62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи трактуються на її користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Судом встановлено, що постановою серії АВ № 00005477 від 21.03.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. з підстав того, що 21.03.2025 о 13 год. 10 хв. за адресою Н-31, км 122+000, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого допустила рух транспортного засобу з навантаженням на другу вісь 14.550 тонн, тобто з перевищенням на 6,278 % (0,722 тонн), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Постановою серії № АВ № 00005478 від 21.03.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. з підстав того, що 21.03.2025 о 13 год. 37 хв. за адресою М-22, км 74+810, Полтавська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб RENAULTAE 430, ДНЗ НОМЕР_1 , відповідальна особа якого допустила рух транспортного засобу на 6,643 % (0,764 тонн), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11.5 тонн, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Тобто, в даному випадку, наявні підстави, які свідчать про той факт, що відповідачем 21 березня 2025 року протягом 27 хвилин двічі було зафіксовано фактично один і той же факт допущення позивачем порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, з різницею у часі 27хвилин.

На думку суду, порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті розпочалося 21 березня 2025 року з часу виїзду на автомобільну дорогу транспортного засобу RENAULT АЕ 430 Magnum д.н.з. НОМЕР_1 , з транспортним засобом марки LECITRAILER д.н.з. НОМЕР_2 спеціалізований напівпричіп контейнеровоз, під керуванням власника ОСОБА_1 , навантаження на другу вісь якого перевищувала допустиму норму, для перевезення вантажу - насіння соняшника, згідно товарно-транспортної накладної № 921 від 21 березня 2025 року, по маршруту: ТОВ КГ «Агро» с. Миколаївка Дніпропетровського району Дніпропетровської області до ПП «Гідросенд» с. Власівка м. Світловодська Кіровоградської області.

Вказане порушення завершилося у момент доставки вказаного вантажу у пункт призначення.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, заборона подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення (non bis in idem«двічі за одне й те саме не карають») має на меті уникнути несправедливого покарання.

Згідно статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Суд зазначає, що згідно статті 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

При цьому, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Суд звертає увага на ту обставину, що, в даному випадку, мав місце одночасний розгляд адміністративних справ одним і тим же органом, під час прийняття постанов за вчинення одного і того ж правопорушення (з урахуванням часових рамок вчинення цих правопорушень), відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП, а тому суд вважає, що за наслідками їх розгляду Відповідачем мала бути застосована частина 2 ст. 36 КУпАП.

Тобто, якщо Відповідач вважає, що ОСОБА_1 вчинено два окремих адміністративних правопорушення, за результатами розгляду двох справ відповідач повинен був застосувати положення ч.2 ст.36 КУпАП та накласти на ОСОБА_1 лише одне адміністративне стягнення, передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Проте, за результатами розгляду двох фактів автофіксації одного правопорушення фактично мало місце подвійне застосування щодо однієї й тієї ж особи два адміністративних стягнення за, фактично, одне й те ж правопорушення, що є непропорційним та надмірним обтяженням щодо такої особи, яке не відповідає вимогам ст.23 КУпАП.

Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст. 36 КУпАП, суд вважає, що, притягаючи позивача до відповідальності, у відповідності до постанови, серії АВ № 00005478, від 21.03.2025 року, відповідач діяв не у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Що стосується посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 132-1 КУпАП (за порушення пункту 22 Правил дорожнього руху), не мають ознак триваючого правопорушення, оскільки штрафи за адміністративні правопорушення, передбачені цією нормою, є компенсаційними, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до правових висновків, викладених в пунктах 17, 18 постанови Верховного Суду від 03 травня 2018 по справі № 487/2854/17, Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Характер триваючого правопорушення оцінюється судом в кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Тому, враховуючи різницю у часі між зафіксованими відповідачем в автоматичному режимі правопорушеннями, та ту обставину, що позивач не знав і не міг знати, що 21.03.2025 року, саме о 13 годині 10 хвилин, допустив рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДРУкраїни, та вже через 27 хвилин позивач, продовжуючи рух вказаним транспортним засобом по маршруту до пункту призначення, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень було повторно зафіксовано порушення із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, що, в даному випадку, дає суду підстави вважати, що вказане порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті мало саме триваючий характер та позивача фактично двічі притягнуто за одне і те ж правопорушення.

Тому, посилання представника відповідача на ту обставину, що вказане правопорушення не може бути кваліфіковано як триваюче, суд відхиляє, оскільки такі висновки не є обов`язковими для врахування судом, в силу приписів ст.242 КАС України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення, серії АВ № 00005478, від 21.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП є протиправною, тому її слід скасувати, а провадження у справі слід закрити.

4. Крім того, суд зазначає, що згідно приписів статті 279-5 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені ст.132-2цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову від її отримання.

У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Згідно ч.3 статті 291 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Суд враховує, що згідно статті 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.

При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву, а також за адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу.

Статтею 300-2 КУпАП встановлено порядок виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

Згідно статті 300-2 КУпАП у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

Суд зазначає, що у разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Згідно статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Під час судового розгляду встановлено, що позивачу ОСОБА_1 не було відомо як про вчинені ним два порушення руху транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п.п. (в) пункту 22.5 ПДР України - навантаження на одинарну вісь транспортного засобу, також не було відомо і про автофіксацію виявлення цих порушень, а також не було відомо і про дві постанови Відповідача серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі по 8 500 грн. за кожною постановою.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , фактично був позбавлений можливості своєчасно оскаржити до суду, як це передбачено ст.289 КУпАП та ч.2 ст.286 КАС України, вказані постанови Відповідача.

Також, ОСОБА_1 був позбавлений можливості добровільно сплатити штрафи в розмірі по 8500 грн., як це передбачено ч.1 ст.300-2 КУпАП, протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення.

З відмітки державного виконавця Світловодського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), копії оскаржуваних постанов Державної служби України з безпеки на транспорті серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року, якими ОСОБА_1 двічі притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі по 8 500 грн., було завірено державним виконавцем 20 травня 2025 року та видано ОСОБА_1 (а.с.10, 13).

Отже, у судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 лише 20 травня 2025 року стало відомо про початок провадження з виконання постанов про накладення штрафів.

Позивач, ОСОБА_1 , отримавши 20 травня 2025 року вказані постанови Відповідача у відділі ДВС, 23 травня 2025 року звернувся до суду з адміністративним позовом, та просив суд поновити йому строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою, обгрунтовуючи причини пропуски тим, що дізнався про оскаржувані постанови лише після відкриття виконавчого провадження та блокування його коштів на банківському рахунку у відділі ДВС 20 травня 2025 року де їх і отримав.

Оскільки позивач, ОСОБА_1 не був обізнаний про наявність постанов серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року, про надходження їх до поштового відділення, про набрання постановами законної сили, про направлення їх для примусового виконання, суд визнав поважними вказані причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з позовною заявою, а тому ухвалою суду від 29 травня 2025 року згідно вимог ст.ст. 121, 286 КАС України, ст.289 КУпАП, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Суд зазначає, що у зв`язку з оскарженням ОСОБА_1 постанов Відповідача серії АВ № 00005477 та №00005478 від 21 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, відповідно ч.3 ст.300-2 КУпАП перебіг строків, визначених статтею 300-2 КУпАП, зупинений до розгляду судом позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст.300-2 КУпАП, оскільки позивачем ОСОБА_1 оскаржено постанову Відповідача серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення, тому вказана постанова підлягає виконанню ОСОБА_1 після набрання законної сили судовим рішенням про залишення позову без задоволення.

У разі невиконання ОСОБА_1 постанови Відповідача серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. протягом 10 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, вказана постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню.

Враховуючи викладене, рішення суду про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року є підставою для виконання цієї постанови Державної служби з безпеки на транспорті у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн., згідно приписів частини 2 статті 299, статті 300-2 КУпАП протягом 10 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Позивачем при зверненні до суду сплачено 2422,40 грн. судового збору. У відповідності до ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.6, 12, 19, 46, 77, 78, 90, 243, 245, 251, 252, 257, 268, 271, 280, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті про скасування постанов у справах про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, - задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00005478 від 21 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП (ч. 1 ст. 247 КУпАП).

В іншій частині адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн., - відмовити.

Рішення суду є підставою для виконання постанови Державної служби з безпеки на транспорті у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії АВ № 00005477 від 21 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн., згідно приписів частини 2 статті 299, статті 300-2 КУпАП протягом 10 днів з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби з безпеки на транспорті судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. за подання позовної заяви.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення Світловодського міськрайонного суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Дата складання повного рішення суду 04 серпня 2025 року.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті, зареєстрований за адресою: вул. Фізкультури, буд.9, м. Київ, РНОКПП 39816845.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Ю.С. Мельничик

Згідно з оригіналом