Справа № 460/9604/25
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2025 року м. Рівне №460/9604/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№46)" до Сарненського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій протиправними, визнання протиправними і скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№46)" (далі - позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Сарненського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати дії Сарненського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо винесення постанови про арешт коштів ВП №76824423 від 20.01.2025 року, постанови про арешт майна ВП №76824423 від 20.01.2025 року, постанови про стягнення виконавчого збору ВП №76824423 від 20.01.2025 року, постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №76824423 від 20.01.2025 року, постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП №76824423 від 20.01.2025 року неправомірними; 2) визнати не чинною та скасувати постанову ВП №76824423 від 20.01.2025 року Сарненського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт коштів боржника; 3) визнати не чинною та скасувати постанову ВП №76824423 від 20.01.2025 року Сарненського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт майна боржника; 4) визнати не чинною та скасувати постанову ВП №76824423 від 20.01.2025 року Сарненського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт стягнення виконавчого збору; 5) визнати не чинною та скасувати постанову ВП №76824423 від 20.01.2025 року Сарненського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження; 6) визнати не чинною та скасувати постанову ВП №76824423 від 20.01.2025 року Сарненського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що майно органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, належить їм на правах оперативного управління або повного господарського відання і не може бути об`єктом застави. Звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я не допускається. Таким чином, на думку позивача, дії відповідача є протиправними і є протиправними постанови, які підлягають скасуванню. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому заперечує проти позову. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що всі спірні рішення прийняті ним в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження» і підстав для їх скасування немає. Звертає увагу на пропуск строків звернення до суду з даним позовом. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позовна заява надійшла до суду 03.06.2025.

Ухвалою суду від 04.06.2025 позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 01.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін 23.07.2025 о 11:00. Визнано причини пропуску строків звернення до суду поважними, поновлений строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 31.07.2025 у зв`язку із перебуванням головуючого у справі у відпустці з 04.07.2025 по 30.07.2025, призначено судове засідання на 11.07.2025 на 09:00год.

Учасники справи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи приписи наведеного положення права, суд здійснює розгляд справи у письмовому провадженні.

Розглянувши заяви по суті, з`ясувавши обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

На виконанні у Сарненського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувала вимога Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу № Ю-1060-25 від 07.10.2024.

20.01.2025 Сарненським відділом державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 76824423 з примусового виконання вимоги Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу № Ю-1060-25 від 07.10.2024.

Пунктом 3 цієї постанови стягнуто з боржника - Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№46)» виконавчий збір/основну винагороду у розмірі 77068,39грн.

20.01.2025 Сарненським відділом державної виконавчої служби винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника у виконавчому провадженні ВП № 76824423 у розмірі 77068,39грн.

20.01.2025 Сарненським відділом державної виконавчої служби винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 76824423, якою визначений боржнику розмір цих витрат у сумі 300грн.

20.01.2025 Сарненським відділом державної виконавчої служби винесено постанову у виконавчому провадженні ВП № 76824423 про арешт майна боржника.

Пунктом 2 цієї постанови зазначено про направлення її копії на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника та сторонам виконавчого провадження.

20.01.2025 Сарненським відділом державної виконавчої служби винесено постанову у виконавчому провадженні ВП № 76824423 про арешт коштів боржника.

Пунктом 2 цієї постанови зазначено про направлення її копії на виконання банкам, небанківським надавачам платіжних послуг, емітентам електронних грошей, іншим фінансовим установам та сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутня інформація про обтяження на все нерухоме майно позивача.

20.01.2025 Сарненським відділом державної виконавчої служби винесено постанову у виконавчому провадженні ВП № 76824423 про приєднання цього провадження до зведеного виконавчого провадження № 67745402, яке веде Сарненське ВДВС у Сарненському районі Рівненської області ЗМУ МЮ.

Також, оскільки відповідачем не подано матеріалів виконавчого провадження, зокрема ВП № 76824423, то судом самостійно зроблені витяги із документів АСВП № 76824423 (постанова про приєднання цього провадження до зведеного виконавчого провадження № 67745402) за допомогою ідентифікатора доступу, зазначеного у постанові про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2025 ВП № 76824423 та долучено до матеріалів справи.

Не погоджуючись із такими діями та рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Щодо постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та розміру мінімальних витрат виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону № 1404, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивної; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом п. 7) ч. 1 ст. Закону № 1404, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів, рішень (актів) Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Підпунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404 встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 цієї ж статті закону, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Отже наведеними положеннями права встановлений обов`язок виконавця, у разі надходження на примусове виконання виконавчого документа, який відповідає вимогам Закону № 1404, відкрити виконавче провадження, про що ухвалити відповідну постанову, в якій зазначити про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до норм ч. 1, 2, 3, 4 ст. 27 Закону № 1404, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Отже, за змістом наведених положень права, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Частинами 1, 2, 3 статті 42 Закону № 1404 встановлено, що кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

У порядку передбаченому розділом VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5), виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом, як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби (приватним виконавцем) було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами Закону виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Якщо у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6, 8 частини першої статті 37 Закону, чи закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 6, 7, 9-18, 19-1 21 частини першої статті 39 Закону, витрати виконавчого провадження не були стягнуті, державний виконавець виносить постанову про стягнення витрат виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини), в якій зазначає види та суми витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Отже, мінімальні витрати виконавчого провадження, це витрати на безпосереднє забезпечення роботи АСВП та винесення усіх постанов, що виносяться одночасно із відкриттям виконавчого провадження, або його закінченням.

Матеріалами справи стверджується, що на виконанні у Сарненського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувала вимога Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу № Ю-1060-25 від 07.10.2024.

20.01.2025 Сарненським відділом державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 76824423 з примусового виконання вимоги Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу № Ю-1060-25 від 07.10.2024 та направлено сторонам для виконання та до відома.

З огляду на викладене, судом не встановлено порушень відповідачем початку примусового виконання вимоги Головного управління ДПС у Рівненській області про сплату боргу № Ю-1060-25 від 07.10.2024 відповідно до ст. 26 Закону № 1404.

Також судом встановлено, що 20.01.2025 Сарненським відділом державної виконавчої служби винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника у виконавчому провадженні ВП № 76824423 у розмірі 77068,39грн, що складає 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню 770683,95грн згідно вимоги про сплату боргу № Ю-1060-25 від 07.10.2024.

20.01.2025 Сарненським відділом державної виконавчої служби винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП № 76824423, якою визначений боржнику розмір цих витрат у сумі 300грн.

З урахуванням наведених вище положень права судом також не встановлено порушень відповідачем порядку їх прийняття.

З огляду на зазначене, судом не встановлено протиправних дій відповідача стосовно ухвалення наведених вище оскаржуваних постанов.

Водночас суд зауважує, що позивач, заявляючи вимоги про визнання протиправними дій, протиправними та скасування постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору та розміру мінімальних витрат виконавчого провадження не навів жодних доводів тверджень чи аргументів.

За наведених обставин позовна заява у вказаній частині позовних вимог, є безпідставною та необґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами, тому задоволенню не підлягає.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця про арешт коштів та майна боржника.

Згідно із ст. 10 Закону № 1404, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частинами 1, 2 ст. 13 Закону № 1404 визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Згідно ч. 1, 2 ст. 48 Закону № 1404, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ч. 4 даної статті закону, на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Частинами 5, 6 цієї ж статті закону встановлено, що у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

За змістом положень частин 1-4 статті 56 Закону № 1404, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Наявність накладеного виконавцем у процесі виконавчого провадження арешту державного або комунального майна, крім арешту, накладеного у кримінальному провадженні, не перешкоджає продажу шляхом приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства, до складу якого входить таке майно.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Як встановлено судом, 20.01.2025 Сарненським відділом державної виконавчої служби винесено постанову у виконавчому провадженні ВП № 76824423 про арешт майна боржника.

Пунктом 2 цієї постанови зазначено про направлення її копії на виконання в органи та установи, які посвідчують договори відчуження майна чи проводять його перереєстрацію на іншого власника та сторонам виконавчого провадження.

20.01.2025 Сарненським відділом державної виконавчої служби винесено постанову у виконавчому провадженні ВП № 76824423 про арешт коштів боржника.

Пунктом 2 цієї постанови зазначено про направлення її копії на виконання банкам, небанківським надавачам платіжних послуг, емітентам електронних грошей, іншим фінансовим установам та сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відсутня інформація про обтяження на все нерухоме майно позивача.

Разом з тим, відповідно до ст. 26 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 № 2713-IV, майно Державної кримінально-виконавчої служби України перебуває в державній власності та використовується виключно для забезпечення виконання її завдань.

Управління майном здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, який закріплює його за органами і установами виконання покарань, слідчими ізоляторами, навчальними закладами, закладами охорони здоров`я, підприємствами установ виконання покарань, іншими підприємствами, установами і організаціями, створеними для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, збереження та раціональне використання цього майна.

Майно органів і установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України, належить їм на правах оперативного управління або повного господарського відання і не може бути об`єктом застави.

Звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я не допускається.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем накладено арешт на кошти та на майно позивача із порушенням чинного законодавства.

Суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження коштів на рахунку, накладення арешту на який заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів, оскільки в силу закону звернення стягнення на майно органів і установ виконання покарань, їх підприємств, слідчих ізоляторів, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я не допускається.

Тобто відповідач, дотримуючись положеннями Закону № 2713 не мав правових підстав для ухвалення постанов про арешт коштів та майна позивача.

Також суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що ним копія постанови про арешт майна не направлялась для виконання до відповідних органів, з метою уникнення порушення приписів статей Закону України «Про виконавче провадження», позаяк такі дії вже свідчать про порушення цього закону.

Суд нагадує, що приписами ч. 4 ст. 56 Закону № 1404 чітко встановлено, що копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Отже не направлення відповідачем копії постанови про арешт майна органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, вже свідчать про порушення ним вимог Закону № 1404.

З огляду на викладене, доводи та аргументи позивача є підставними, відповідають нормам матеріального права, тому позов в цій частині належить до задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону № 1404-VIII від 02.06.2016, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Щодо строків звернення до суду з даним позовом, на який звертає відповідач у відзиві на позов, то суд звертає увагу на те, що ухвалою суду від 01.07.2025 визнано поважними причини пропуску Державним підприємством "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№46)" строку звернення до суду з даним позовом та поновлений такий строк. Тому посилання відповідача стосовно даного питання, суд до уваги не приймає.

Враховуючи викладене в його сукупності, за результатами судового розгляду справи, суд дійшов висновку про правомірність дій та рішення відповідача про відкриття виконавчого провадження у ВП № 76824423 стягнення виконавчого збору та розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, проте суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача та його постанов про арешт коштів та арешт майна позивача, тому позов підлягає до часткового задоволення.

За правилами частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно матеріалів справи, позивачем за подання даного позову сплачений судовий збір у сумі 12112грн.

Таким чином, сплачена сума судового збору у розмірі 6056грн підлягає стягненню на користь позивача.

Керуючись статтями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Сарненського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо ухвалення постанов про арешт коштів боржника та арешт майна боржника від 20.01.2025 у ВП № 76824423.

Визнати протиправними та скасувати постанови Сарненського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт коштів боржника та арешт майна боржника від 20.01.2025 у ВП № 76824423.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№46)» за рахунок Сарненського відділу державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судовий збір в розмірі 6056грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 11 серпня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - Державне підприємство "Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№46)" (с. Катеринівка, Рівненська обл., Сарненський р-н, 34541, ЄДРПОУ/РНОКПП 08680709)

Відповідач - Сарненський відділ державної виконавчої служби у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Європейська, буд. 31, м. Сарни, Сарненський р-н, Рівненська обл., 34503, ЄДРПОУ/РНОКПП 34784699)

Суддя Т.О. Комшелюк