Справа № 640/25167/21
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

07.09.2021 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі ГУ ПФУ), в якому просить: - визнати протиправним рішення відповідача від 14.04.2021 року №2600-0202-8/62874 про відмову у виплаті суми пенсії у розмірі 39156,72грн, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю; - зобов`язати відповідача виплатити їй суму пенсії у розмірі 39156,72грн, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Костенко Д.А.) від 16.09.2021 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В матеріалах справи наявний відзив на позов.

15.12.2022 набрав чинності Закон України №2825-IX від 13.12.2022 "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" (далі - Закон № 2825-IX), відповідно до якого ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом ДСА України від 16.09.2024 №399, дану справу №640/25167/21 передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 31.03.2025 року та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд головуючому судді Катаєвої Е.В.

Ухвалою суду від 07.04.2025 року справу прийнято до провадження та вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У позові позивачка зазначила, що у порядку визначеному Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (далі Закон №2262-ХІІ) 04.03.2021 року звернулась до ГУ ПФУ із заявою про виплату суми пенсій, що підлягали виплаті її батькові, ОСОБА_2 , і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Відповідач листом від 14.04.2021 №2600-0202-8/62874 у виплаті недоодержаної пенсії відмовив у зв`язку з поданням звернення після спливу шести місяців після смерті пенсіонера.

Позивачка вважає таку відмову протиправною та в обґрунтування позовних вимог зазначила, що її батьку ГУ ПФУ у 2018 році на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» перерахував пенсію та сума підвищення за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 становила 39 156,72 грн. Однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Суму підвищення в розмірі 39 156,72 грн так і не отримав.

Позивачка вказує, що шлюб батьків було розірвано 25.02.1993 року, а вона на день смерті батька - ОСОБА_2 проживала з ним, що підтверджується реєстрацією місця проживання. Таким чином, саме вона відповідно до ст.61 Закону №2262-ХІІ має право на одержання недоотриманих батьком пенсійних виплат.

Позивачка вказує, що згідно з оскаржуваним рішенням у виплаті недоодержаної пенсії відмовлено у зв`язку із поданням відповідної заяви після спливу шести місяців з дня смерті пенсіонера. Однак, відмовляючи у задоволенні заяви про виплату, відповідачем не враховано причин пропуску визначеного законом строку.

На момент смерті батька ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у неї була відсутня інформація стосовно наявності пенсій, на які він мав право, але отримати не зміг.

07.02.2019 року вона звернулась до Першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №63722273, спадкодавець - ОСОБА_2 . ГУ ПФУ повідомило нотаріуса про відсутність підстав для надання такої інформації.

Про суму пенсій, що підлягали виплаті ОСОБА_2 вона дізналась із листа ГУ ПФУ в м. Києві від 06.06.2018, який знайдено нею у особистих речах померлого батька лише у перших числах березня 2021 року

Позивачка вважає, що нею вжито всіх необхідних заходів щодо отримання виплат, на які, згідно із Законом №2262-ХІІ, мають право спадкоємці та рідні, що на момент смерті проживали з пенсіонером, вона має право на виплату недоодержаної померлим батьком нарахованої пенсії та просить задовольнити позовні вимоги.

Представник ГУ ПФУ подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що батько позивачці ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ. Виплату пенсії припинено в зв`язку зі смертю.

Представник зазначив, що відповідно до ст.61 Закону №2262-ХІІ проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Перелік документів, які надаються разом із завою встановлений пунктом 2.26 Порядку подання та оформлення документа для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

Проте заява щодо виплати недоотриманої пенсії протягом 6 місяців з дня смерті ОСОБА_2 не надходила, відповідно відсутні підстави для виплати коштів.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України (паспорт серії НОМЕР_1 ), та є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 23.08.2023.

За життя ОСОБА_2 отримав повідомлення від ГУ ПФУ, що на виконання постанови КМУ №103 йому здійснений перерахунок пенсії на підставі довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2016 року виданої уповноваженим органом МВС України. Також у листі вказано, що сума перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року становить 39156,72грн та буде виплачуватися з 01.01.2019 по 31.12.2019 року щомісячно 50% підвищення, з 01.01.2020 до забезпечення повної виплати 100% підвищення пенсії.

Отже станом на час смерті ОСОБА_4 сума перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у розмірі 39156,72грн йому не виплачена.

Після смерті батька ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса та відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі 07.02.2019 року заведена спадкова справа після смерті ОСОБА_2 як спадкодавця.

07.02.2019 року нотаріусом наданий запит в ГУ ПФУщодо надання довідки про наявність грошової суми (пенсії), у тому числі перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року у розмірі 39156,72грн.

Листом від 22.03.2019 року ГУ ПФУ повідомило нотаріальну контору з посиланням на положення ст.61 Закону №2262-ХІІ про відсутність підстав для надання інформації про наявність пенсійних коштів, які за життя мав право отримати пенсіонер та не отримав.

По спливу майже двох років 04.03.2021 року позивачка звернулась до ПФУ та ГУ ПФУ із заявою щодо виплаті їй недоотриману пенсію батька у розмірі 39156,73грн.

Листом від 14.04.2021 року №2600-0202-8/62874 ГУ ПФУ відмовив у виплаті суми пенсії у розмірі 39156,72 грн з посиланням на те, що зазначені суми відповідно до ст.61 Закону №2262-ХІІ виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Вважаючи відмову ГУ ПФУ у виплаті їй суми невиплаченої за життя померлого батька пенсії, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Спірні правовідносини стосуються права та порядку на отримання пенсії померлого пенсіонера.

Згідно ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Частиною другою статті 52 Закону №1058-IV установлено, що члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон №2262-ХІІ.

Статтею 61 Закону №2262-ХІІ передбачено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Вирішуючи питання правозастосування вказаних норм права Верховний Суд виклав правовий висновок, якій в силу приписів ч. 5 ст.242 КАС України підлягає застосуванню при вирішені подібних правовідносин.

Верховний Суд чітко визначив питання правозастосування відповідних норм права, зазначивши, що ст. 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, Закон №2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону №2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.

Вказана позиція Верховного Суду є сталою та викладена також у постановах Верховного Суду від 08.02.2024 року у справі №420/5064/22, від 11.04.2024 року у справі №280/737/19, від 20.08.2024 року у справі №420/16965/21, від 11.04.2024 року у справі №461/5878/22, від 04.12.2024 року у справі №120/8398/24.

Пунктом 2.26 Порядку подання та оформлення документа для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1) визначено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки з померлим пенсіонером, документ, що посвідчує особу заявника.

Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у ч.2 ст.36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Отже встановлено фактично два випадки виплати недоотриманої пенсії померлого пенсіонера:

- до 6 місяців особами визначеними у законі (ст. 52 Закону №1058-IV, ст.61 Закону №2262-ХІІ) шляхом подання до ГУ ПФУ заяви та відповідних документів;

- після 6 місяців спадкоємцями шляхом подання заяви та відповідних документів, у тому числі свідоцтва про право на спадщину.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , хоча и проживала з батьком, померлим пенсіонером ОСОБА_2 , проте не зверталась до ГУ ПФУ у продовж 6 місяців із заявою та відповідними документами для виплати їй недоодержаних сум пенсії померлого батька, які підлягали йому виплаті.

Згідно з ч.3 ст.61 Закону №2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Тобто законодавством не передбачено продовження вказаного строку, оскільки після його спливу правовідносини стають спадковими.

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до ГУ ПФУ по спливу 6 місяців із заявою та відповідними документами для виплати їй недоодержаних сум пенсії померлого батька, які підлягали йому виплаті, додавши до заяви, крім іншого, копію витягу про реєстрацію спадкової справи в спадковому реєстрі.

Між тим, згідно з п.2.26 Порядку №22-1 для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Отже оскільки після 6 місяців правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими, для отримання вказаних сум необхідно подати саме свідоцтво про право на спадщину, зокрема, вказаних сум.

Саме таке свідоцтво видане нотаріусом є документом, яке підтверджує право позивачці на вказані кошти, та відповідно у ГУ ПФУ виникає обов`язок їх сплати.

Оскаржуване рішення прийнято з підстав пропущення 6 місячного строку звернення до ГУ ПФУ позивачкою, як особою, яка проживала разом з батьком - померлим пенсіонером, відповідно воно не підлягає скасуванню, незважаючи не надання відповідачем оцінки того, що позивачка звернулась до ГУ ПФУ про виплату їй недоотриманих пенсіонером сум пенсії після спливу 6 місяців за відсутністю належного документу про підтвердження права на вказані кошти (свідоцтво про право на спадщину, а саме на ці кошти).

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 262, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправним рішення від 14.04.2021 року №2600-0202-8/62874 та зобов`язання виплатити суму пенсії у розмірі 39156,72грн, що підлягали виплаті ОСОБА_2 і залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.