Справа № 727/6619/25
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/6619/25
Провадження № 2-а/727/150/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці, у складі:

головуючого судді - Слободян Г.М.

за участю: секретарки судових засідань Вакарчук Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови №2485 від 13.06.2024 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закриття провадження у справі.

Обгрунтовуючи позовні вимоги посилаються на те, що 26 травня 2025 року, позивач перебуваючи в продуктовому магазині під час оплати товару виявив, що його картковий рахунок заблоковано. Вказують на те, що 28.05.2025 року в інтересах позивача ОСОБА_1 було подано адвокатський запит про наявність відкритих виконавчих провадження відносно нього. Зазначають, що 29.05.2025 року було отримано відповідь про те, що 30.01.2025 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, щодо примусового виконання постанови N? 2485 від 13.06.2024 року видану ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 34 000 гривень, а також у додатках було надано копію постанови N? 2485 від 13.06.2024 року та постанови про відкриття виконавчого провадження. Вказують на те, що суть правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_1 будучи військовозобов?язаним всупереч встановленим чиним законодавством вимогам правил військового облікуЮ знаходячись 09.06.2025 року в приміщенні збірного пункту Чернівецького ООЦМ в м. Чернівці, відмовився від проходження медичного огляду за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 N? 523. Посилаються на те, що уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 складено адміністративний протокол серії ЧРТЦК N? 394 від 09.06.2024 року у відношенні ОСОБА_1 , однак позвач вважає, що вказана постанова є незаконною, не відповідає обставинам події, оскільки 09 червня 2024 року він був затриманий працівниками поліції та доставлений до відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказують на те, що позивач перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 надав відповідним посадовим особам свої військово-облікові документи, відповідно до яких дані було уточнено вчасно та наявність типу відстрочки - бронювання до 02.02.2026 року. Позивач стверджує, що під час перебування у приміщенні ТЦК та СП ніхто йому ніяких направлень на проходження ВЛК не видавав, ніяких актів про відмову в отриманні направлення на ВЛК в його присутності не вручали, ніяких протоколів про вчинення адміністративних правопорушень йому ніхто не вручав та в його присутності не складав, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення його не повідомляли. Вказують на те, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута та оскаржувана постанова винесена у його відсутність, а копію оскаржуваної постанови позивачем ОСОБА_1 було отримано на адвокатський запит лише 29.05.2025 року.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову №2485 від 13.06.2024 року та закрити провадження у справі про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Рух справи та позиція сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 09.06.2025 року відкрито провадження по справі.

19.06.2025 року представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_6 Гладкий О., скерував до суду відзив на позовну заяву. Вказує на те, що виходячи з приписів даного Положення про ВЛК та Положення N? 154 не міститься заборони щодо направлення військовозобов?язаного для проходження військово- лікарської комісії з метою визначення придатності для проходження військової служби в день виявлення такого військовозобов?язаного. Посилається на те, що проходження медичного огляду ВЛК є обов?язком військовозобов?язаного, а відмова від проходження військово-лікарської комісії в особливий період вказує на небажання позивачем виконувати свій конституційний обов?язок щодо захисту Вітчизни. Вказує на те, що 09.06.2024 року позивачя ОСОБА_1 будучи громалянином що підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, отримавши направлення №523 від 09.06.2024 на медичний огляд ВЛК №2 ЧМТЦКтаСП з метою визначення степеню придатності до військової служби в Збройних Силах України, від проходження медичного огляду відмовився, у зв`язку з чим, 09.06.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 (вул. Головна, 129, м. Чернівці) його було направлено для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби було правомірним, а тому відповідач просить не брати до уваги пояснення позивача. Зазначає, що позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності, що підтверджується постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 N?2485 від 13.06.2024 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. Окрім цього, щодо зазначення у позовній заяві позивачем про наявність у нього на момент направлення на ВЛК відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зазначає, що ніяких доказів позивачем не подано, оскільки наявність у позовній заяві витягу із електронного ресурсу Резерв + із відміткою про бронювання зазначене на момент формування 26.05.2025, тобто вже після притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Вказує і на те, що до доданого до позовної заяви витягу із Резерв + вбачається, що останній раз позивач проходив ВЛК ще 27.10.1998 року. Вважає, що доказів в обґрунтування правомірності своїх дій ОСОБА_1 не надав. У задоволені позову просить відмовити повністю за безпідставністю.

07.08.2025 року представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Снігур С.В. направив до суду письмові пояснення. Зокрема, зазначив, що позивач ОСОБА_1 стверджує, що під час перебування у приміщенні ТЦК та СП у нього незаконно вилучили паспорт та військовий квиток, направлення на ВЛК йому не вручали, акт про відмову від його отримання не складали у його присутності, протокол про адміністративне правопорушення також у його присутності не складали та не вручили. Вказав на те, що відповідачем до відзиву не долучено протокол серії ЧРТЦК №394 від 09.06.2024 року, що свідчить про неправомірність та незаконність визнання позивача ОСОБА_1 винним у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим постанова №2485 від 13.06.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Позивач ОСОБА_1 , та в його інтересах адвокат Снігур С.В., у судове засідання не з`явилися, у подани письмових поясненнях просили розгляд справи проводити за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився; у поданому попередньо відзиві просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав викладених у відзиві на позов.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Вивчивши та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд зважає на наступне.

Відповідно до ст.287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до вимог ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Суд зазначає, що предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Досліджені докази та застосовані норми права.

Судом належними та допустимими доказами встановлено, що відповідно до Постанови № 2485, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 13.06.2024 року, громадянина ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210? КУпАП. А саме, було встановлено, що 09.06.2024 ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, знаходячись в приміщенні Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації в м.Чернівці Чернівецької області відмовився від проходження медичного огляду за направленням начальника Чернівецького МТЦКтаСП №523. Доказами у справі визнано протокол про адміністративне правопорушення Серії ЧРТЦК №394 від 09.06.2024 р., направлення на медичний огляд №523 від 09.06.2024 р., та акт про відмову від отримання направлення. На підставі викладеного, постановлено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн та, у випадку несплати у 15-денний строк, стягнути подвійну суму штрафу 34 000 грн. (а.с.8-9).

Відповідно до відповіді Першого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №65628 від 29.05.2025 року на адвокатський запит ОСОБА_3 надано інформацію про відкриття виконавчого провадження №77001907 (а.с.10).

30.01.2025 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77001907 щодо примусового виконання Постанови №2485 від 13.06.2024 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в сумі 34 000 грн на користь ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.11-12).

Зідно з відомостей з облікового документа (Резерв+), сформованого 25 травня 2025 року Міністерством оборони України, позивач ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 , має статус військовозобов`язаного та офіційно користується відстрочкою від мобілізації (тип відстрочки бронювання) до 02.02.2026 року. Згідно постанови ВЛК від 27.10.1998 року є непридатним до військової служби у мирний час та обмежено придатним у воєнний час. Зазначено, що військово-облікові дані ОСОБА_1 були уточнені 10.06.2024 року (а.с.13).

У відповідності до ст.210-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Так, вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про проти-правність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відпо-відача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопору-шення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністра-тивне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної від-повідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання-ми технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, ві-деозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагля-ді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки до-рожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими доку-ментами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному до-слідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно зі ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміні-стративне правопорушення зобов`язаний на підставі досліджених доказів з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно постанови № 2485 від 13.06.2024 року, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210? КУпАП, у зв`язку з тим, що 09.06.2024 року ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, знаходячись в приміщенні Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації в м.Чернівці Чернівецької області відмовився від проходження медичного огляду за направленням начальника Чернівецького МТЦКтаСП №523. На підставі чого, постановлено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 категорично не погоджується з вказаною постановою та просить її скасувати у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю.

Положеннями ст. 77 КАС України встановлено, що у справах про протиправність рішень обов`язок доказування правомірності покладається на відповідача, а також на обмеження щодо використання нових доказів, які не були в основі оскаржуваного рішення.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що під час перебування у приміщенні ТЦК та СП у нього незаконно вилучили паспорт та військовий квиток, направлення на ВЛК йому не вручали, акт про відмову від його отримання не складали у його присутності, а протокол про адміністративне правопорушення не складали та не вручали.

Суд зауважує на тому, що з матеріалів справи вбачається, що до відзиву відповідач долучив копії направлення на ВЛК та акту про відмову від 09.06.2024, однак відсутній протокол серії УРТЦК №394 від 09.06.2024, обов`язковість складання якого передбачена наказом Міноборони №3 від 01.01.2024 року.

Наказом Міністерства оборони України №3 від 01.01.2024 року «Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення» встановлено вимоги до форми та змісту протоколу, порядок роз`яснення прав та вручення його особі, що притягується до відповідальності.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, протокол складається у двох примірниках і один обов`язково вручається під розписку правопорушнику не пізніше 24 годин з моменту виявлення.

Суд приходить до висновку, що відсутність у матеріалах справи такого протоколу, ненадання його представником відповідача, як доказ щодо заперечення на позовні вимоги, а також заперечення позивача щодо факту його складання, ставлять під сумнів законність визнання його винним та правомірність винесених постанов.

Також, суд зауважує на тому, що доказів на спростування вказаних позивачем обставин, відповідачем не надано. Зокрема, не доведено факту відмови позивача від проходження ВЛК, скаладання акту про відмову від отриманя направлення на проходження ВЛК у присутності позивача ОСОБА_1 , та вручення такого акту останньому.

Відповідно до примітки ст. 210 КУпА передбачено, що положення статей 210, 210-1 цього Колексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов?язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до абз.3 пункту 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, що затв. Постановою КМУ від 16 травня 2024 р. N? 560: "Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв?язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов?язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов?язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд".

Суд приходить до висновку, що відповідач не довів того, що не мав доступу до даних позивача.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» До Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

До персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема: місце проживання та місце перебування; відомості про сімейний стан особи та членів її сім`ї (прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), а також дітей); відомості про зайнятість (код ЄДРПОУ та місцезнаходження підприємства, установи, організації, місце роботи, посада, стаж роботи) (ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»).

Відповідно до Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», в Україні функціонує Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, як інформаційнокомунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Таким чином, викладене свідчить про те, що дії або бездіяльність ОСОБА_1 не можуть бути кваліфіковані як адміністративне правопорушення.

Окрім того, з постанови №2485 від 13.06.2024 року, вбачається, що позивач ОСОБА_1 09.06.2024 року, будучи військовозобов`язаним, знаходячись в приміщенні Чернівецького обласного об`єднаного центру мобілізації в м.Чернівці Чернівецької області відмовився від проходження медичного огляду за направленням начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 №523, що свідчить про те, що позивача було доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 , де він надав відповідним посадовим особам військово-облікові документи на підтвердження вчасного уточнення даних та наявності відстрочки від мобілізації. При цьому, згідно пояснень позивача, під час його безпосереднього перебування у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 ніяких направлень на проходження ВЛК йому не видавали, актів про відмову від проходження ВЛК та протоколів про вчинення адміністративного правопорушення не складали. Згідно пояснень позивача, про наявність відкритого виконавчого провадження щодо виконання постанови №2485 від 13.06.2024 року він дізнався під час перебування у продуктовому магазині, а саме здійснюючи оплату товару дізнався, що його картковий рахунок заблокований, у зв`язку з чим у подальшому звернувся до адвоката.

Належних доказів на спростування доводів позивача представником відповідача не надано.

Отже, на підтаві викладеного суд приходить до висновку, що оскільки постанова не містить належних та допустимих доказів, які могли б поза розумним сумнівом підтвердити вину позивача у інкримінованому адміністративному правопорушенні, то вказана постанова № 2485 від 13 червня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 17 000 гривень у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП є протиправною та винесеною з порушенням порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення.

Суд звертає увагу і на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, відповідач не надав належних та допустимих доказів наявності вини позивача у вчинені адміністративного правопорушення. Відповідачем не спростовано доводів позивача.

Як вбачається з ч. 1 ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч.2 ст. 11 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечними доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб?єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 р. у справі №338/1/17.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та з витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

На основі повного та всебічного з`ясування обставин, дослідивши матеріали справи та беручи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викдаденого та керуючись ст. ст. ст.ст.247, 251,258, 289, ч.1 ст.293 КУпАП, ст.ст. 9,72-77, 242,244-246,257,271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення з позовом до суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову №2485 від 13.06.2024 року про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн. визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ; місце знаходження: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 коп.) (а.с.6).

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 07.08.2025 року.

Суддя Слободян Г.М.