Справа № 280/2893/25
Суддя: Артоуз Олеся Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

11 серпня 2025 року Справа № 280/2893/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Артоуз О.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (далі відповідач), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, відповідно до якої позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах з 01 листопада 2024 року по 31 грудня 2024 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах з 01 листопада 2024 року по 31 грудня 2024 року.

Позовну заяву мотивовано тим, що позивач 09.04.2022 уклав контракт на проходження військової служби у Національній гвардії України та проходи військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . У період з листопада по грудень позивач у бойових діях, інших заходах необхідних для забезпечення безпеки та оборони України. Проте, відповідач не виплатив йому за період з 01.11.2024 по 31.12.2024 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, із розрахунку не 100 000,00 грн. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в реєстрі застрахованих осіб за формою ОК-5, відповідач здійснив нарахування та виплату позивачу вказаних коштів, проте, фактично вони на рахунок ОСОБА_1 не надходили. Вважаючи протиправною невиплату відповідачем грошового забезпечення за період з 01.11.2024 по 31.12.2024 позивач звернувся з даним позовом до суду. Позивач просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 21.04.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) та без проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 13.06.2025 повторно витребувано у відповідача додаткові докази у справі.

19 червня 2025 року на адресу суду відповідач надав витребувані докази.

Від відповідача 24.06.2025 на адресу Запорізького окружного адміністративного суду засобами системи «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач не згоден з позовними вимогами в повному обсязі. У відзиві зазначено, що відповідно до рапорту т.в.о. командира 4 батальйону оперативного призначення Національної гвардії України, наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 10.01.2025 № 217 ОСОБА_1 нараховано та виплачено додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн. за безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких заходах за 11 днів (з 20 по 30 листопада 2024 року), за 31 день (з 01 по 31 грудня 2024 року). Факт нарахування та виплати у січні 2025 року позивачу додаткової винагороди на суму 136 666,67 грн підтверджується довідкою про доходи ОСОБА_1 . Позивачу в повному обсязі було нараховано та виплачено додаткову винагороду збільшену до 100000 грн. за безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких заходах. Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.06.2025 витребувано у Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України докази фактичної виплати/перерахування ОСОБА_1 сум нарахованого грошового забезпечення за листопад грудень 2024 року.

На виконання ухвали суду від 25.06.2025 відповідачем 27.06.2025 надано додаткові докази у справі та повідомлено про те, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 08.01.2025 № 8 номер обслуги 3-го кулеметного відділення кулеметного взводу роти вогневої підтримки НОМЕР_4 батальйону оперативного призначення старший солдат ОСОБА_1 вважається таким, що не прибув з відпустки за сімейними обставинами, з 08.01.2025. За фактом скоєння кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України ОСОБА_1 , до ЄРДР внесено відомості за № 0002490. У зв`язку із викладеним, відповідно до п. 3 розділу ХХХ Порядку 200, виплата грошового забезпечення старшому солдату ОСОБА_1 було призупинено з 08.01.2025. Нараховане грошове забезпечення солдата ОСОБА_1 було задепоновано на рахунку військовослужбовця у військовій частині, у розмірі 142 747,12 грн. та буде виплачено військовослужбовцю після поновлення на військовій службі, відповідно до ст. 401 КК України.

Згідно з положеннями статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Частиною 1 ст. 262 КАС України визначено, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку із перебуванням судді Артоуз О.О. з 30 червня по 10 серпня 2025 року у щорічній відпустці розгляд справи здійснюється у перший робочий день після виходу судді із відпустки.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Позивача - ОСОБА_1 з 09.11.2024 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 20.11.2024 № 346 ОСОБА_1 відряджено в оперативне підпорядкування військової частини НОМЕР_5 ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для виконання бойових (спеціальних) завдань з 20.11.2024.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 01.12.2024 № 357 вважати такими, що прибули з відрядження групу військовослужбовців із військової частини НОМЕР_5 ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 01.12.2024 в числі яких ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 02.12.2024 № 358 ОСОБА_1 відряджено в оперативне підпорядкування військової частини НОМЕР_5 ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для виконання бойових (спеціальних) завдань з 02.12.2024.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 31.12.2024 № 391 вважати такими, що прибули з відрядження групу військовослужбовців із військової частини НОМЕР_5 ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 31.12.2024 в числі яких ОСОБА_1 .

Витягом з бойового розпорядження НОМЕР_6 бригади оперативного призначення Національної гвардії України від 20.11.2024 № 3688дск з метою належного виконання поставлених завдань підрозділами 15 броп та забезпечення виконання бойових (спеціальних) завдань у складі визначених сил і засобів НОМЕР_6 броп НГУ НОМЕР_7 батальйону оперативного призначення залучити до виконання бойових (спеціальних) завдань у районі Покровськ в операційній зоні ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » наступні сили та засоби:…старшого солдата ОСОБА_1 . Термін виконання 20.11.2024.

Відповідно до витягу з бойового розпорядження НОМЕР_6 бригади оперативного призначення Національної гвардії України від 01.12.2024 № 3742дск з метою належного виконання поставлених завдань підрозділами 15 броп та забезпечення виконання бойових (спеціальних) завдань у складі визначених сил і засобів НОМЕР_6 броп НГУ у складі ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_7 батальйону оперативного призначення закінчити виконання завдань та повернути до пункту постійної дислокації (Запоріжжя) наступні сили та засоби:…старшого солдата ОСОБА_1 … Термін виконання 01.12.2024.

Згідно витягу з бойового розпорядження НОМЕР_6 бригади оперативного призначення Національної гвардії України від 02.12.2024 № 3743дск з метою належного виконання поставлених завдань підрозділами 15 броп та забезпечення виконання бойових (спеціальних) завдань у складі визначених сил і засобів НОМЕР_6 броп НГУ у складі ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_7 батальйону оперативного призначення залучити до виконання бойових (спеціальних) завдань наступні сили та засоби:…старшого солдата ОСОБА_1 …Термін виконання 02.12.2024.

Відповідно витягу з бойового розпорядження НОМЕР_6 бригади оперативного призначення Національної гвардії України від 31.12.2024 № 3776дск з метою належного виконання поставлених завдань підрозділами НОМЕР_6 броп та забезпечення виконання бойових (спеціальних) завдань у складі визначених сил і засобів НОМЕР_6 броп НГУ у складі ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_7 батальйону оперативного призначення прийняти від командира НОМЕР_8 броп НГУ та повернути та повернути до пункту постійної дислокації (Запоріжжя) наступні сили та засоби:…старшого солдата ОСОБА_1 … Термін виконання 31.12.2024.

Рапортом т.в.о. командира НОМЕР_7 батальйону оперативного призначення Національної гвардії України авіаційному механіку 2-го відділення розвідувальних безпілотних комплексів взводу безпілотних комплексів спеціального призначення НОМЕР_4 батальйону оперативного призначення старшому солдату ОСОБА_1 підлягала до нараховання додаткова винагороду у розмірі 100000,00 грн. за безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких заходах, згідно довідки № 50/2814-129 від 05.01.2025 в/ч НОМЕР_5 , у кількості 31 днів (з 01 по 31 грудня 2024 року).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 10.01.2025 № 217 старшому солдату ОСОБА_1 наказано виплатити додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн. за безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких заходах за 11 днів (з 20 по 30 листопада 2024 року), за 31 день (з 01 по 31 грудня 2024 року).

Згідно довідки про доходи від 17.06.2025 ОСОБА_1 у грудні 2024 року нараховано: грошове забезпечення у сумі 45 472,06 грн, 26 998,50 грн. допомоги для оздоровлення та 11 262,09 грн. матеріальної допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до довідки про доходи від 19.06.2025 ОСОБА_1

у грудні 2024 року нараховано грошове забезпечення у сумі 45 472,06 грн., 26 998,50 грн. допомоги для оздоровлення, 11 262,09 грн. матеріальної допомога для вирішення соціально-побутових питань;

у січні 2025 року нараховано грошове забезпечення у сумі 6 080,45 грн. та 136 666,67 грн. додаткової винагороди ПКМУ № 168 .

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 08.01.2025 № 8 старший солдат ОСОБА_1 вважається таким, що не прибув з відпустки за сімейними обставинами, з 08.01.2025. Вказаним наказом ОСОБА_1 з 08.01.2025 знято з усіх видів забезпечення.

Відповідно до розрахункового листа ОСОБА_1 за січень 2025 року грошове забезпечення (в тому числі додаткове грошове забезпечення за листопад грудень 2024 року) перераховано на депонент у зв`язку і з тим, що ОСОБА_1 самостійно залишив частину.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах з 01.11.2024 по 31.12.2024 позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами і не є спірними.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

За приписами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В свою чергу, Велика Палата Верховного Суду висловила та послідовно застосовує правову позицію, за змістом якої повноваження органів влади, є законодавчо визначеними, а суд діє згідно з презумпцією «Jura novit curia» («Суд знає закони»). Велика Палата Верховного Суду, зокрема зазначила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (пункти 84, 86 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17), а також, що неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм (пункт 144 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц).

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року який триває і до сьогодні.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.12.2015 №389-VIII (далі - Закон №389-VIII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 Закону №389-VIII).

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)) встановлено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну гвардію України" від 13.03.2014 № 876-VII (далі - Закон №876-VII, (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)), Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадського порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

За приписами частини першої статті 9 Закону №876-VII особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників.

Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2 - 4 цієї статті Закону № 2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» і від 24.04.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Так, відповідно до п.1.1 зазначеної постанови військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70 000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань.

Військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони.

Так, підставою для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. є:

безпосередня участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

безпосереднє перебування в районах здійснення заходів, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

На виконання пункту 2-1 Постанови № 168 Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 01.09.2023 № 729 «Деякі питання виплати військовослужбовцям Національної гвардії України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яким затверджено Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України (далі Особливості (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Абзацем 2 підпункту 1 пункту 2 Особливостей визначено, що на період воєнного стану виплачуються додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень -військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

Пункт 3 Особливостей роз`яснює, що до безпосередньої участі в бойових діях або заходах, здійснення яких передбачає виплату додаткової винагороди, зазначеної в абзаці другому підпункту 1 пункту 2 цих Особливостей, належить виконання військовослужбовцями завдань: 1) безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора: на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно; з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки; з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником; з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей противника, у тому числі у складі підрозділу (засобу) артилерії; з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням; з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються Національною гвардією України, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; з ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту або польотів, пов`язаних з вогневим ураженням противника; з ліквідації наслідків застосування зброї масового ураження, а також руйнування (аварій) радіаційно, хімічно небезпечних об`єктів; з усебічного забезпечення військових частин Національної гвардії України або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угруповань військ, інших складових сил оборони в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником; 2) з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) артилерії, а також повітряних, морських цілей противника в районах здійснення заходу, у тому числі поза районами ведення воєнних (бойових) дій; 3) з вогневого ураження противника або вирішення інших бойових (спеціальних) завдань (цілевказання, ведення повітряної розвідки, фотографування, застосування засобів радіоелектронної боротьби, а також виконання завдань за призначенням) зовнішніми екіпажами безпілотних авіаційних комплексів у складі підрозділу (засобу) експлуатації безпілотних авіаційних комплексів у районах здійснення заходу, у тому числі поза районами ведення воєнних (бойових) дій; 4) відповідно до бойових наказів (розпоряджень), перебуваючи безпосередньо на території держави-агресора.

В пункті 7 Особливостей визначено, що документами, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах, визначених пунктом 3 цих Особливостей, є: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або книга служби, або постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку), на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них; рапорт (донесення) командира підрозділу (у тому числі зведеного) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно-підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у тому числі у виконанні бойових (спеціальних) завдань, визначених підпунктом 4 пункту 2 цих Особливостей, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), періодів (кількості днів) такої участі.

Підтвердження виконання завдань, визначених підпунктом 1 пункту 3 цих Особливостей, здійснюється на підставі таких документів: витягу з наказу (бойового розпорядження) про виконання завдання з розмінування; акта виконаних робіт з розмінування місцевості (акваторії, об`єкта) від вибухонебезпечних предметів (знешкодження та/або знищення виявлених вибухонебезпечних предметів) та/або формуляра загороджень; рапорту (донесення) командира підрозділу (у тому числі зведеного) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), періодів (кількості днів) участі військовослужбовця в бойових діях або заходах.

Відповідно до п. 11 Особливостей облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або заходах та здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, здійснюється штабами військових частин.

Підготовка проєктів наказів про виплату винагород, визначених пунктом 2 цих Особливостей, покладається на підрозділи, що здійснюють облік особового складу.

Командири військових частин, до яких відряджені військовослужбовці, щомісяця до 5 числа інформують військові частини за місцем проходження служби військовослужбовців про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах, здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

До обрахунку часу при добовому графіку виконання завдань до обліку застосовується календарний день початку виконання таких завдань відповідно до наказу командира (начальника) військової частини.

Накази про виплату винагород, визначених пунктом 2 цих Особливостей, видаються щомісяця до 10 числа.

У разі надходження документів, передбачених пунктами 7, 8 цих Особливостей, після 5 числа поточного місяця видання наказу про виплату додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється протягом 30 календарних днів з дня надходження документів (п. 13 Особливостей).

Матеріалами справи підтверджується участь ОСОБА_1 у період часу з 20.11.2024 по 31.12.2024 у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора на підтвердження чого надано витяги з бойових розпоряджень, рапорти та накази командира частини про виплату винагороди.

Пунктом 15 Особливостей встановлено, що винагороди, визначені пунктом 2 цих Особливостей, не виплачуються військовослужбовцям, зазначеним у пунктах 2-6 цих Особливостей, які: самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували або добровільно здалися в полон, у зв`язку із чим військова служба їм призупинена в порядку, визначеному частиною другою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,- з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинення кримінального правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України).

Як встановлено судом в межах розгляду даної справи відповідачем нараховано позивачу додаткову винагороду, встановлену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах з 20 листопада 2024 року по 31 грудня 2024 року, проте, фактичну виплату відповідних сум не здійснено у зв`язку із тим, що з станом на дату її виплати 08.01.2025 ОСОБА_1 не прибув з відпустки за сімейними обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, призначено кримінальне покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.

Для військовослужбовців, яким обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, призначено кримінальне покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні, з дня початку відбування такого покарання військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Військовослужбовці, яким судовим рішенням, що набрало законної сили, призначено кримінальне покарання у виді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпунктів "д" пунктів 1 і 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону, крім випадків, передбачених цим Законом.

Під час проведення мобілізації та/або дії воєнного стану для військовослужбовців, яким судовим рішенням, що набрало законної сили, призначено кримінальне покарання у виді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, звільнено від відбування покарання на підставі амністії, а також яких звільнено від відбування покарання з випробуванням, з дня прибуття їх до військових частин (місць проходження військової служби) військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Для військовослужбовців, стосовно яких судом ухвалено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством України для військовослужбовців.

За весь час безпідставного призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюється недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.

Військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Військовослужбовцям, зазначеним в абзацах сьомому, дев`ятому та дванадцятому цієї частини, з дня призупинення військової служби до дня її продовження виплата недоотриманого грошового, здійснення недоотриманого продовольчого, речового, інших видів забезпечення та поширення пільг і соціальних гарантій, встановлених законодавством України для військовослужбовців, не здійснюються.

Порядок та умови призупинення та продовження військової служби визначаються положеннями про проходження військової служби.

В обґрунтування своїх дій відповідач посилається на положення п. 3 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 15.03.2018 № 200 «Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам» (далі Порядок № 200).

Так, вказаним п. 3 розділу ХХХ Порядку № 200 визначено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби на строк понад 10 діб, незалежно від причини залишення виплата грошового забезпечення припиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Про припинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 08.01.2025 № 8 старший солдат ОСОБА_1 вважається таким, що не прибув з відпустки за сімейними обставинами, з 08.01.2025. Вказаним наказом ОСОБА_1 з 08.01.2025 знято з усіх видів забезпечення.

Вказаний наказ є чинними та позивачем не оскаржувався в судовому порядку як окремо, так і в цьому провадженні. Отже, такий наказ не є предметом судового контролю в межах цієї справи та не підлягають оцінці адміністративним судом.

Водночас, матеріали справи не містять доказів проведення відповідачем службового розслідування за фактом самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини, призупинення позивачу проходження служби, повідомлення командира військової частини правоохоронні органи про самовільне залишення ОСОБА_1 військової частини, що містить ознаки кримінального правопорушення, внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви відомостей про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань), які б могли стати підставою для призупинення військової служби позивача та прийняття рішення про припинення виплати грошового забезпечення.

Окрім того, наведені норми законодавства стосуються припинення виплати грошового забезпечення саме внаслідок самовільного залишення військової частини з дати вчинення відповідного проступку та, на переконання суду, не можуть впливати на виплату вже нарахованих військовослужбовцю сум грошового забезпечення за попередній період.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що військовою частиною позивачу за період участі у бойових діях або заходах з 20 листопада 2024 року по 31 грудня 2024 року повинна була бути виплачена додаткова винагорода, встановлена п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Суд не заперечує того факту, що відповідач міг зупинити виплату грошового забезпечення позивачу у зв`язку із самовільним залишенням військової частини з 08.01.2025, але за період з 20 листопада 2024 року по 31 грудня 2024 року (участі позивача у бойових діях або заходах) відповідач не мав будь-яких підстав не виплачувати позивачу додаткову винагороду, встановлену п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Водночас, судом не встановлено підстав для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах з 01 листопада 2024 року по 19 листопада 2024 року, а відповідно у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Однак, відповідач, як суб`єкт владних повноважень на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності власних дій не довів належними та допустимими доказами правомірність власних дій (бездіяльності), які є предметом оскарження позивачем.

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що, заявлені позовні вимоги частково знайшли своє підтвердження матеріалами справи, відповідно позовна заява підлягає частковому задоволенню.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах 20 листопада 2024 року по 31 грудня 2024 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної гвардії України здійснити ОСОБА_1 виплату додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах з 20 листопада 2024 року по 31 грудня 2024 року.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Розподіл судових витрат не проводиться.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 11 серпня 2025 року.

Суддя О.О. Артоуз