Справа № 380/22912/24
Суддя: Андрусів Уляна Богданівна
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2025 рокусправа № 380/22912/24 м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У. Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова (далі відповідач), у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова щодо неподання до Львівської міської ради клопотання про виключення з числа службового житла квартири за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова подати до Львівської міської ради клопотання про виключення з числа службового житла та надання для постійного проживання позивачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходить військову службу у Збройних Сил України, є учасником бойових дій, має понад 27 років календарної вислуги військової служби. Стверджує, що згідно з узагальненим Списком осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у Львівському гарнізоні перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у об`єднаній житловій комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 з 21.08.1992 складом сім`ї п`ять осіб. 26.03.2002 позивачу надано службову квартиру у АДРЕСА_1 . На переконання позивача, має право на постійне житло у АДРЕСА_2 , шляхом зняття статусу службової з квартири. 31.10.2024 позивач подав заяву №31-10-24/1 до КЕВ м. Львова з проханням звернутись з клопотанням до Львівської міської ради клопотання про виключення з числа службового житла квартири, проте отримав відмову. Зазначає, що протиправна бездіяльність КЕВ м. Львова унеможливлює реалізацію права на житло, передбачене Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України. З метою захисту порушеного права звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою судді від 18.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних документів процесуального характеру від нього на адресу суду не надходило. Про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення тексту ухвали в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка сформована програмним забезпеченням «Діловодство спеціалізованого суду».

За змістом ч. 6 ст. 162 та ч. 2 ст. 175 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 5 ст. 262 КАС України унормовано, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які позивач покликається, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

За змістом довідки військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2024 №1630/2944, позивач з 11.03.2022 проходить військову службу на посаді командира батальйону військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 Сухопутних військ України Збройних Сил України. Згідно з даними послужного списку особової справи офіцера запасу значиться: Безперервна військова служба станом на 10 вересня 2012 року становить 25 (двадцять п`ять) років.

Вислуга років станом на 23.09.2024 становить: календарна - 27 років 07 місяців 23 днів, пільгова - 04 роки 03 місяців 26 днів, загальна - 31 рік 11 місяців 19 днів, що підтверджується довідкою, виданою військовою частиною НОМЕР_1 №1630/2944 від 23.09.2024.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 06.10.2023 року ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (п.19 ст.6).

Згідно з узагальненим Списком осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у Львівському гарнізоні ОСОБА_1 станом на 29.10.2024 перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у об`єднаній житловій комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з 21.08.1992 (у загальній черзі Львівського гарнізону за №7) та включений у списки осіб, які користуються правом першочергового забезпечення житлом з 28.02.2002 (у списках осіб, які користуються правом першочергового забезпечення жилою площею у Львівському гарнізоні за №43) складом сім`ї п`ять осіб, а саме: ОСОБА_2 ; дружина - ОСОБА_3 , 1973 р.н. син - ОСОБА_4 , 1993 р.н.; син - ОСОБА_5 , 2000 р.н; - дочка - ОСОБА_6 , 2001 р.н. Ці обставини підтверджуються довідкою, виданою відповідачем від 30.10.2024 №575/11/5959.

26.03.2002 Шевченківською районною адміністрацією Львівської міської ради виданий Львівській КЕЧ службовий ордер №001425 на житлове приміщення площею 37.1 кв.м за адресою АДРЕСА_1 на сім`ю з 5 осіб: ОСОБА_1 (позивач), ОСОБА_7 (дружина позивача), ОСОБА_8 (син позивача), ОСОБА_9 (син позивача), ОСОБА_10 (донька позивача).

31.10.2024 представник позивач скерував до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова заяву, в якій просив звернутися до Львівської міської ради із клопотання про виключення з числа службового житла та надання для постійного проживання позивачу квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова листом від 07.11.2024 №575/11/6178, повідомив, що підставою для подання квартирно-експлуатаційним відділом м.Львова до виконавчих органів міської ради клопотання про виключення службового житла з числа службових є затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України. Виключення квартири АДРЕСА_3 з числа службових не буде слугувати підставою для зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 та членів його сім`ї у Львівському гарнізоні.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач пред`явив цей позов до суду.

Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

За приписами ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» унормовано, що квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, не підлягають приватизації, натомість у відповідності до частини першої статті 6 цього закону незалежно від розміру загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними квартири (будинки), в яких мешкають військовослужбовці, котрим встановлена пільга Законом № 2011-XII.

За змістом ч. 1 ст. 118 Житлового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ЖК України) службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 2011-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Приписами ст.125 ЖК України регламентовано, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла без надання іншого жилого приміщення.

Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей визначений Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 (далі - порядок № 1081).

Пунктом 3 порядку №1081 передбачено, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання проводиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Отже, порядком №1081 визначено чотири способи забезпечення житлом військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а саме: 1) наданням один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого; 2) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, виключеного з числа службового; 3) надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб; 4) надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Згідно з п. 7 порядком № 1081 військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності в них житла для постійного проживання в населених пунктах за місцем проходження військової служби та/або в безпосередній близькості від місця проходження військової служби, що дає змогу щодня своєчасно прибувати до місця проходження військової служби (перелік таких населених пунктів для військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу визначається Міноборони, МВС, МОН, СБУ, розвідувальними органами, Адміністрацією Держспецзв`язку, ДКА та Управлінням державної охорони), забезпечуються службовими житловими приміщеннями.

За змістом п. 11 порядку № 1081 виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Відповідно до Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом (найом) ними жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450, та Порядку визначення розміру і надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728, з метою вдосконалення забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі інструкція №380).

Згідно з п. 2 інструкції №380 забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок:

новозбудованого, вивільненого або придбаного житла;

надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця);

переобладнання нежилих приміщень фонду Міноборони у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами).

Відповідно до п. 1 розділу ІV інструкції № 380 військовослужбовці та члени їх сімей, крім військовослужбовців, призваних на військову службу під час мобілізації на особливий період і осіб, які звільнені з військової служби в запас або відставку, та члени їх сімей за відсутності за місцем проходження служби житла для постійного проживання забезпечуються службовими жилими приміщеннями, які мають відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам.

За змістом п. 10 розділу VII інструкції № 380 військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Матеріалами справи стверджується, що позивач є військовослужбовцем, має календарну вислугу на військовій службі більше 20 років, є учасником бойових дій, перебуває на квартирному обліку в Львівському гарнізоні (об`єднаній житловій комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 ), але постійного житла не отримав, відтак він має право на забезпечення останнім, зокрема, право на виключення житла (за адресою: АДРЕСА_1 ) з числа службового та надання його в подальшому для постійного проживання.

Суд зазначає, що чинним законодавством не встановлено підстав для відмови КЕВ у поданні клопотання про виключення житлового приміщення з числа службового до виконавчого органу відповідної ради.

Водночас суд враховує, що згідно з п. 10 розділу VII інструкції № 380 військовослужбовці, які забезпечені службовими житловими приміщеннями, мають право вимагати виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання на умовах, закріплених у цьому пункті та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

На такий порядок також звернув увагу КЕВ м. Львова в листі від 07.11.2024 №575/11/6178.

У п.3 розділу VII інструкції № 380 зазначено, що для прийняття рішення про надання жилих приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) протягом одного місяця з дня затвердження командиром військової частини протоколу з питань, вказаних у пункті 7 розділу ІІІ цієї Інструкції, розглядає документи облікових справ військовослужбовців.

Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений у встановленому законодавством порядку протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) є підставою для підготовки наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, який видається протягом трьох робочих днів з дня затвердження протоколу.

Протягом трьох робочих днів з дня видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання облікова справа військовослужбовця разом з витягом із затвердженого у встановленому законодавством порядку протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) та зазначеного наказу направляються військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району.

Відповідно до п. 4 розділу VII інструкції № 380 на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження готує список надання жилої площі для постійного проживання (додаток 23) (далі - список надання постійного житла), який затверджується командиром військової частини.

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) невідкладно в межах строку, визначеного абзацом першим цього пункту, направляються до ЦУІІЗ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).

За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про:

погодження надання постійного житла;

відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, ТЦК та СП та військовими частинами (п. 5 розділу VII інструкції № 380).

Пунктом 6 розділу VII інструкції № 380 передбачено, що ЦУІІЗ на підставі рішення Комісії з контролю протягом п`яти робочих днів з дня проведення засідання Комісії з контролю готує список надання постійного житла у Збройних Силах України та надає його до ГУКВ.

ГУКВ протягом одного дня подає список надання постійного житла заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків), який затверджує цей список протягом десяти робочих днів з дня його надходження.

Затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Верховний Суд у постанові від 28.04.2022 в справі № 640/16889/18 виснував, що у пункті 11 Порядку №1081 узагальнено зазначено, що виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Водночас, деталізація процедури виключення квартир з числа службових відображена у пунктах 3-7 розділу 7 інструкції № 380, яка включає в себе обов`язкове направлення документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення (далі ЦУІІЗ) для розгляду Комісією з контролю, яка приймає рішення про погодження надання постійного житла чи відмову в такому погодженні, яке є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, ТЦК та СП та військовими частинами.

ЦУІІЗ на підставі рішення Комісії з контролю протягом п`яти робочих днів з дня проведення засідання Комісії з контролю готує список надання постійного житла у Збройних Силах України та надає його до ГУКВ, який подає список надання постійного житла заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків), який затверджує цей список протягом десяти робочих днів з дня його надходження, і саме затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордера на постійну житлову площу.

Відтак, на переконання суду, передчасною та недоведеною є вимога про зобов`язання КЕВ м. Львова подати до Львівської міської ради клопотання про виключення спірної квартири з числа службових, оскільки КЕВ м. Львова першочергово має подати, визначені інструкцією №380 документи, до ЦУІІЗ, яке вносить їх на розгляд Комісії з контролю, як органу уповноваженому приймати рішення про погодження надання постійного житла чи відмову в такому погодженні, і, лише після затвердження заступником Міністра оборони України Списку надання постійного житла, КЕУ, КЕВ (КЕЧ) район, подає до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документи для видачі ордера на постійну житлову площу.

Оскільки матеріали справи не містять відомостей щодо дотримання процедури, передбаченої в п. 3-7 розділу VII інструкції № 380, що також не заперечується позивачем, суд вважає, що ефективним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах є зобов`язання КЕВ м. Львова подати до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЦУІІЗ) для подальшого розгляду клопотання з належними документами про надання ОСОБА_1 зі складом сім`ї: дружина ОСОБА_7 , сини ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та донька ОСОБА_10 , постійного житлового приміщення шляхом виключення з числа службової квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Отже, внаслідок бездіяльності відповідача, позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні статті 8 Конвенції, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Також у рішенні ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», яке набуло статусу остаточного 02.03.2011, ЄСПЛ констатував, що заявників позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло. Пунктом 51 цього Рішення встановлено, що з огляду на ненадання державними органами належного обґрунтування для відхилення доводів заявників, останніх було позбавлено адекватних процесуальних гарантій у процесі прийняття рішення щодо їхнього права на житло.

Водночас передумовою захисту прав позивача, є дотримання належної правової процедури розгляду та вирішення порушеного питання.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Перевіривши обґрунтованість доводів позивача, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за пред`явлення цього адміністративного позову, доказів понесення інших судових витрат він до суду не подав, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова щодо неподання до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЦУІІЗ) для подальшого розгляду клопотання з належними документами про надання ОСОБА_1 зі складом сім`ї: дружина ОСОБА_7 , сини ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та донька ОСОБА_10 , постійного житлового приміщення шляхом виключення з числа службового житла квартири за адресою АДРЕСА_1 .

3. Зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова подати до Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЦУІІЗ) для подальшого розгляду клопотання з належними документами про надання ОСОБА_1 зі складом сім`ї: дружина ОСОБА_7 , сини ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та донька ОСОБА_10 , постійного житлового приміщення шляхом виключення з числа службового житла квартири за адресою АДРЕСА_1 .

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Львова (місцезнаходження: вул. Батуринська, буд. 2, м. Львів, 79007; ).

СуддяАндрусів Уляна Богданівна