Справа № 554/3583/25
Суддя: Материнко М. О.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 05.08.2025Справа № 554/3583/25
Провадження № 2-а/554/101/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді - Материнко М.О.

за участю секретаря судових засідань - Кашуби В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа- поліцейський 2 взводу 4 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області капрал поліції Ігор Михайлик про визнання протиправною та скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовомдо Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа- поліцейський 2 взводу 4 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області капрал поліції Ігор Михайлик про визнання протиправною та скасування постанови до Октябрського районного суду м.Полтави.

В обгрунтування позову вказував, що 08 березня 2025 року, близько 11 год. 150 хв., ОСОБА_1 , рухався на автомобілі напрямку HYUNDAI SONATA державний номерний знак НОМЕР_1 , по трасі Дороги М-22 в України затверджених с. Нові Санжари постановою Полтавської області з дотриманням Правил дорожнього руху змінами та доповненнями). Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (із АЗС «БВС» Минувши дорожній знак з надписом «ЛЕЛЮХІВКА», навпроти повідомив капралу був безпідставно зупинений капралом поліції Ігорем МИХАЙЛИКОМ. Йому було повідомлено, що разом в автомобілі перебуває дідусь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому терміново потрібно дістатися до лікарні.

Після чого позивач самостійно повідомив останнього, що згідно Постанови Ленінського районного суду м.Полтави від 23 січня 2025 року, його позбавлено права керування транспортними засобами. Позивач пояснив, що він рухається на своєму власному автомобілі, везучи дідуся в лікарню, бо останній страждав від пекучого болю. Боючись за життя та здоров`я дідуся, вчинив дані дії в стані крайньої необхідності. Після цього відповідачем було складено щодо позивача постанову про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення 4223245 (копія дорожнього додається) та руля застосував зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № до позивача штраф в розмірі 20 400 гривень.

Зазначені дії Відповідача вважає протиправними, а постанову незаконною, наступне: з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на перелік Відповідно підстав до статті 35 Закону України «Про національну поліцію» встановлено вичерпний підставу для зупинки транспортного засобу.

Судом встановлено наступне.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25 березня 2025 року відкрито провадження по справі №554/3583/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа- поліцейський 2 взводу 4 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області капрал поліції Ігор Михайлик про визнання протиправною та скасування постанови.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 направив до суду заяву про розгляд без його участі , прохав задовольнити позовну заяву.

Відповідач -Департамент патрульної поліції Національної поліції України, у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направивши до суду відзив на позовну заяву.

Третя особа- поліцейський 2 взводу 4 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області капрал поліції Ігор Михайлик в судове засідання не з`явився.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

08 березня 2025 року, близько 11 год. 150 хв., ОСОБА_1 , рухався на автомобілі напрямку HYUNDAI SONATA державний номерний знак НОМЕР_1 , по трасі Дороги М-22 в України затверджених с. Нові Санжари постановою Полтавської області з дотриманням Правил дорожнього руху змінами та доповненнями). Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (із АЗС «БВС» Минувши дорожній знак з надписом «ЛЕЛЮХІВКА», навпроти повідомив капралу був безпідставно зупинений капралом поліції Ігорем МИХАЙЛИКОМ. Йому було повідомлено, що разом в автомобілі перебуває дідусь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому терміново потрібно дістатися до лікарні.

Після чого позивач самостійно повідомив останнього, що згідно Постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 23 січня 2025 року він позбавлений права керування транспортними засобами. Позивач пояснив, що він рухається на своєму власному автомобілі, везучи дідуся ОСОБА_3 в лікарню, бо останній страждав від пекучого болю.

Що саме було причиною такого болю було невідомо. Але боючись за життя та здоров`я дідуся, знаючи, що не може керувати транспортним засобом, вчинив дані дії в стані крайньої необхідності.

Після цього Відповідачем було складено щодо позивача постанову про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення 4223245 (копія дорожнього додається) та руля застосував зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № до позивача штраф в розмірі 20 400 гривень.

Зазначені дії Відповідача вважає протиправними, а постанову незаконною.

В судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , які підтвердили те, що 08 березня 2025 року, близько 11 год. 150 хв., ОСОБА_1 , рухався на автомобілі напрямку HYUNDAI SONATA державний номерний знак НОМЕР_1 , по трасі Дороги М-22 в України затверджених с. Нові Санжари постановою Полтавської області з дотриманням Правил дорожнього руху змінами та доповненнями). Кабінету міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (із АЗС «БВС» Минувши дорожній знак з надписом «ЛЕЛЮХІВКА», навпроти повідомив капралу був безпідставно зупинений капралом поліції Ігорем МИХАЙЛИКОМ. Йому було повідомлено, що разом в автомобілі перебуває дідусь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому терміново потрібно дістатися до лікарні.

Судом досліджено відеозапис, на якому мається тільки відео зупинки автомобіля HYUNDAI SONATA державний номерний знак НОМЕР_1 , по трасі Дороги М-22 в України затверджених с. Нові Санжари постановою Полтавської області з дотриманням Правил дорожнього руху змінами та доповненнями) та роз`яснення прав позивачу ОСОБА_1 . Дідуся ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому терміново потрібно дістатися до лікарні на відео не зафіксовано, та взагалі не відомо чи перебував він у автомобілі автомобілі HYUNDAI SONATA державний номерний знак НОМЕР_1 08 березня 2025 року.

Відповідно до «Положення про Департамент патрульної поліції», затвердженого Наказом Національної поліції № 73 від 06.11.2015 року (у редакції наказу Національної поліції України від 05.09.2024 року № 947) Департамент патрульної поліції (надалі - ДПП) складається із структурних підрозділів апарату ДПП, його територіальних (відокремлених) підрозділів та інших підрозділів патрульної поліції. Відповідно до «Положення про батальйон патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції», затвердженого наказом ДПП НП України №2925 від 26.02.2018 року (у редакції наказу Національної поліції України від 18.11.2021 року № 2603) батальйон патрульної поліції у місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції є структурним підрозділом управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, який в свою чергу є підрозділом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Оскільки оскаржувану позивачем постанову про накладення адміністративного стягнення ухвалено поліцейським роти №4 БПП в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Михайликом І.А., представництво інтересів відповідача - Департаменту патрульної поліції в Шевченківському районному суді міста Полтави здійснюється батальйоном патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9). Відповідно до п.п. «б» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.

08.03.2025 року, поліцейським взводу №2 роти №4 батальйонну патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Михайликом Ігорем Анатолійовичем ухвалено постанову серії ЕНА №4223245 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн., за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, близько 11 год. 15 хв., на а/д М-22 (Полтава-Олександрія 26км), с. Лелюхівка, керував транспортним засобом HYUNDAI SONATA, номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування Ленінським районним судом м. Полтава від 01.02.2025 року, чим порушив п. 2.1 «а» ПДР України. БК 476977.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Термін «населений пункт» наведений в п. 1.10 ПДР України має значення як забудована територія, в`їзд на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52. В п.п. 8.1 ПДР України встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками Відповідно до п.п. 8.4 дорожні знаки поділяються на групи, в тому числі: Г) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила. ОДЕСА 5.49 W 5.76 Знак 5.49 розділу 33 ПДР України застосовується для позначення початку населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах.

Знак установлюється на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги.

Після проїзду знака 5.49 «Початок населеного пункту» встановлюється максимальна швидкість руху в 50 км/год. Знак 5.76 розділу 33 ПДР України позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

Пунктом 8.2.1 ПДР України передбачено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки 5.49, 5.76 розділу 33 ПДР України на автомобільній дорозі М-22 (Полтава-Олександрія), с. Лелюхівка відповідають вимогам Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні вимоги. Правила застосування» ДСТУ 4100:2014 не закриті сторонніми предметами та є видимим учасникам дорожнього руху.

Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії.

На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За п.п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. За п.2.4 «а» Правил дорожнього руху, на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1 цих Правил, зокрема, посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб.

Статтею 32 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи.

Разом з тим, документи повинні бути пред`явлені водієм таким чином, щоб поліцейський міг прочитати зазначену в них інформацію.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У адміністративному позові позивач не заперечує, що в місці, час та дату, вказані в оскаржуваній постанові, він керував транспортним засобом HYUNDAI SONATA, номерний знак НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції, які повідомили водієві про порушення ним швидкісного режиму в населеному пункті. Підтверджує, що керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування.

Водночас, доводи позивача, викладені в адміністративному позові, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є необгрунтованими, факту порушення позивачем Правил дорожнього руху не спростовують, не звільняють водія від адміністративної відповідальності.

Погане самопочуття дідуся позивача не може утворювати стан крайньої необхідності в діях ОСОБА_1 . Небезпека за вказаних обставин могла бути усунута іншими допустимими засобами, наприклад, звернення про допомогу до інших водії, пересування громадським транспортом, викликання швидкої допомоги, звернення до найближчої лікарні тощо.

В постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2023 року по справі №524/5237/22 вказано, що «інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.

Стан крайньої необхідності виникає, коли є дійсна, реальна, а не уявна загроза зазначеним інтересам. Однією з найважливіших умов правомірності акта крайньої необхідності є те, що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов`язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.

Спосіб збереження охоронюваного законом інтересу за рахунок іншого повинен бути саме крайнім. Якщо для запобігання небезпеки, що загрожує, в особи є шлях, не пов`язаний із заподіянням шкоди, вона повинна обрати саме цей шлях. Інакше посилання на стан крайньої необхідності виключається.

Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.

Отже, відповідно до 18 КУпАП, обов`язковою умовою наявності стану змісту ст. крайньої необхідності є неможливість усунення небезпеки за даних обставин іншими засобами. Таким чином, доводи позивача мають оцінюватись судом критично, як єдиний спосіб водія уникнути адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно частин першої-другої статті 72, частини першої статті 73, частини першої статті 75 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 5 ст. 77 КАС України).

Статтею 31 ЗУ «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно Закону України «Про Національну поліцію» до повноважень Національної поліції відповідно до покладених на неї обов`язків належать: виявляти причини та умови, вживати заходів щодо попередження та усунення виявлених адміністративних правопорушень; патрульні поліцейські уповноважені перевіряти документи, що посвідчують особу, чи документи, що підтверджують певне право особи; складати протоколи про адміністративні правопорушення, застосовувати інші передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення; у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, здійснювати провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймати рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечувати їх виконання. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 08.03.2025 року під час патрулювання на автомобільній дорозі М-22 «ПолтаваОлександрія 26км.», інспекторами був виявлений транспортний засіб під керуванням позивача, який порушив встановлені обмеження швидкості руху в населеному пункті та рухався зі швидкістю 73км/год., що підтверджується фото/відеозаписом з приладу TRUCAM TC 003091. Фото та відео записані на dvd-диск та додані до відзиву на адміністративний позов як докази по справі. Відповідно до висновків Верховного Суду викладених в п.36, п. 37, п. 38 постанові від 24.04.2019 року по справі №524/4247/17, що наданий Відповідачем до суду відеозапис, в якому зафіксований момент правопорушення є належним та допустимим доказом згідно статті 73 - 74 КАС України.

Враховуючи те, що наданий відповідачем відеозапис містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, він має розглядатись судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.

Зазначений речовий доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Таким чином, вимога зупинити транспортний засіб є правомірною.

На місці зупинки транспортного засобу, в порядку ст. 279 КУпАП, інспектор представився, повідомив водія про порушення ним Правил дорожнього руху. Під час з`ясування фактичних обставин справи в усних поясненнях водій повідомив що немає посвідчення водія відповідної категорії так, як позбавлений права керування транспортними засобами.

Під час з`ясування всіх обставин справи, було встановлено, що водій, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 23.01.2025 року у справі №553/4812/24 був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік, а отже не мав права керувати вказаним вище транспортним засобом 08.03.2025 року.

Водієві було роз`яснено право під час розгляду справи надавати докази, клопотання, пояснення, вимоги ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України.

Повідомлено порядок оскарження та строки оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, порядок та строки виконання постанови, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора поліції.

На місці розгляду справи від надання письмових пояснень по факту вчиненого правопорушення водій відмовився, жодних клопотань не заявляв.

Позивача було ознайомлено з відеозаписом вчиненого ним порушенням Правил дорожнього руху. Жодних доказів, в порядку ст. 268 КУпАП, на підтвердження дотримання Правил дорожнього руху позивач на місці розгляду справи не надав. Таким чином, було прийнято до уваги факт порушення водієм правил дорожнього руху, усні пояснення водія, що відповідно до ст. 251 КУпАП є належними, допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення, з`ясовано фактичні обставини справи, дотримано порядок розгляду справи та прийнято правомірне рішення про накладення адміністративного стягнення на водія за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №4223245 від 08.03.2025 року містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП, а саме: відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснювалась фото-відео фіксація (п. 5 постанови); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, права особи яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 16.08.2019 року у справі № 524/126/17, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Доводи позивача, про те, що доказів вчинення ним будь-яких порушень, внаслідок яких у інспектора виникало право вимагати від позивача пред`явити документ на транспортний засіб, Верховний Суд до уваги не приймає, оскільки зазначені обставини не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "О Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки. Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись Вимог ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обгрунтовує заперечення проти позову. Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного суду від 14.02.2018 року по справі №536/583/17 та від 14.03.2018 року по справі №760/2846/17.

Відповідно до висновків Верховного суду, викладених в постанові від 25.06.2020 року по справі 520/2261/19: «Доводи скаржниці про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам частини другої статті 77 КАС поклав обов`язок доказування на позивачку, не заслуговують на увагу, оскільки визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги».

Позивачем по справі до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обгрунтованість заявлених позовних вимог. Між іншим, незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст.9, 44,47, 77,162,286 КАС України, суддя

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа- поліцейський 2 взводу 4 роти УПП батальйону патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області капрал поліції Ігор Михайлик про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 11.08.2025 року.

Суддя Материнко М.О.