Справа № 320/61283/24
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відкриття спрощеного провадження в адміністративній справі

без проведення судового засідання

08 серпня 2025 року Київ № 320/61283/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Басай О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (місцезнаходження: м. Київ, вул. Святослава Хороброго, буд. № 5, корп. А), в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати податкове рішення Головного управління Державної податкової служби у Київській області від 03.04.2024 № 16559/10-36-24-11//10;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління Державної податкової служби у Київській області 21.10.2024 № Ф-20629-1036;

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Київській області здійснити корегування даних стосовно платника ОСОБА_1 , які містяться в інтегрованій картці інформаційної системи Державної податкової служби України за платежем 71040000 "Єдиний внесок для фізичних осіб-підприємців, у тому числі, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну професійну діяльність", шляхом виключення в повному обсязі нарахованих сум штрафів та пені за період з 14.04.2014 до 13.02.2020.

Ухвалою суду від 31.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, зазначено недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 08.08.2025 ОСОБА_1 поновлено пропущений строк для подання заяви про усунення недоліків позовної заяви у справі № 320/61283/24.

До суду від позивача надійшли заява про поновлення процесуального строку та заява про усунення недоліків, в яких зазначено, що скарга на податкове рішення подана 25.07.2024, тобто не була подана у строк, передбачений пунктом 56.3 статті 56 ПК України, а процедура адміністративного оскарження закінчилася ще до подачі скарги. Скарга в частині оскарження податкового рішення відповідачем не розглядалася по суті та залишена в цій частині без розгляду, про що зазначено у рішенні про результати розгляду скарги. А тому, на думку позивача до зазначених правовідносин не можна застосувати місячний строк для оскарження в судовому порядку податкових рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору, передбачений пунктом 56.19 статті 56 ПК України. Таким чином, в даному випадку має застосовується строк звернення до суду, встановлений частиною 2 статті 122 КАС України, а саме шестимісячний строк. Аналогічна позиція висловлена в ухвалі Полтавського окружного адміністративного суду від 23.11.2023 № 440/14230/23 (справа переглядалася в апеляційному порядку). Просить визнати поважними причини пропуску процесуального строку на звернення до суду та поновити такий строк. До заяв також додано квитанцію про доплату судового збору, надано обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями прав, свобод та інтересів позивача.

Розглянувши заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відтак чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно зі статтями 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали реалізації процесуального права на звернення до суду, на які позивач посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів і з того, чи мав позивач за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на звернення до суду (чи відсутні були вагомі перешкоди, труднощі для реалізації цього права).

Положеннями статті 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положеннями частини першої статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк (частина перша, частина четверта статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України).

У позовній заяві позивач зазначив, що скористався процедурою адміністративного оскарження рішення контролюючого органу та податкової вимоги. Суд установив, що оскаржуване рішення про нарахування штрафних санкцій прийнято контролюючим органом 03.04.2024, а податкова вимога - 21.10.2024. Рішення про результати розгляду скарги прийнято 09.08.2024. До суду позивач звернувся 07.11.2024.

Суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває станом на час постановлення цієї ухвали.

При цьому суд критично оцінює твердження позивача про те, що для звернення до суду має застосовуватися шестимісячний строк звернення, позаяк за результатами оскарження податкового повідомлення-рішення контролюючим органом не було прийнято рішення по суті, а скаргу в цій частині повернуто без розгляду, з огляду на таке.

Згідно з підпунктом 56.17.3 пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження закінчується днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору (пункт 56.18 статті 56 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України у разі коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Суд зазначає, що відлік строку звернення до суду з позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень (та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань) за умови попереднього застосування позивачем процедури адміністративного оскарження, починається з дня отримання позивачем рішення Державної податкової служби України за результатами розгляду скарги. Разом із цим, не розмежовується, яке саме прийнято рішення за результатами розгляду скарги платника податків - по суті, чи про залишення скарги без розгляду, адже платник податків скористався процедурою адміністративного оскарження та подав скаргу до ДПС України на спірні рішення, а тому строк звернення до суду становить місячний строк, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 статті 56 Податкового кодексу України.

Також суд зазначає, що зазначена позивачем судова практика у справі № 440/14230/23 не є застосовною, позаяк відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України під час вибору та застосування норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.07.2025 у справі № 500/2276/24 підсумувала, що норма 56.19 статті 56 Податкового кодексу України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, а тому має перевагу в застосуванні правовідносин із застосуванням процедури адміністративного оскарження рішень контролюючого органу.

Разом із цим, суд ураховує ті обставини, що в період із 07.08.2024 до 04.11.2024 позивач мешкав у польових умовах із суттєвим обмеженням зв`язку, що пов`язано з виконанням службових обов`язків зі спорудження оборонних споруд на Покровському напрямку.

У контексті розгляду питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду, суд враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Іліан проти Туреччини", згідно з якою, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання необхідно звертати увагу на обставини справи.

У справі "Bellet v. Fгаnсе" Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Беручи до уваги норми Конституції України, а також враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права, з метою недопущення обмеження права позивача на судовий захист, суд вважає, що причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 з цією позовною заявою до адміністративного суду є поважними, а тому, пропущений процесуальний строк звернення до суду необхідно поновити.

Спір виник із публічно-правових відносин та відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України належить до юрисдикції адміністративних судів і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 та 172 Кодексу адміністративного судочинства України, і подана з дотриманням правил підсудності особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

Підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України, немає.

Відповідно до положень статей 12, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною четвертою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи.

Частиною третьою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

З огляду на наявні матеріали справи, для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність витребування доказів від відповідача.

Визнавши подані матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, керуючись статтями 80, 171, 243, 248, 256, 257, 259-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до адміністративного суду з цією позовною заявою.

Відкрити провадження в адміністративній справі. Справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Запропонувати відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії даної ухвали подати суду відзив на позовну заяву. При цьому роз`яснити відповідачеві, що в силу приписів частин третьої, четвертої та шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву мають бути додані: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Попередити відповідача, що відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Позивач протягом трьох днів з дня отримання відзиву на позовну заяву має право подати до суду відповідь на відзив.

Заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів можуть бути подані відповідачем до суду протягом трьох днів з дня отримання відповіді на відзив.

Роз`яснити позивачу та відповідачу, що згідно з статтями 163, 164 Кодексу адміністративного судочинства України, до відповіді на відзив та заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами другою-четвертою статті 162 цього ж Кодексу.

Витребувати докази за власною ініціативою від відповідача:

- належним чином засвідчені копії оскаржуваних рішень і додатків до них;

- письмові пояснення з приводу фактичних обставин та юридичних підстав, покладених в основу прийняття оскаржуваних рішень, а також належним чином засвідчені копії усіх документів, що стали підставою для такого прийняття.

Витребувані документи надати суду у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Попередити відповідача, що у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені статтями 147, 149 Кодексу адміністративного судочинства України.

Роз`яснити учасникам справи, що згідно із частиною дев`ятою статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Роз`яснити учасникам справи про можливість отримання інформації по справі, що розглядається, на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://adm.ko.court.gov.ua/sud1070/.

Копію ухвали суду надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили з дати її підписання суддею та не оскаржується.

Суддя Басай О.В.