Справа № 480/1819/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 серпня 2025 року м. Суми Справа № 480/1819/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1
до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області;
Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві;
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Суть спору. Позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позовні вимоги позивачем обгрунтовані тим, що позивач звернувся до ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком. ГУ ПФУ в м. Києві прийняло рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного страхового стажу. При прийнятті рішення ГУ ПФУ в м. Києві не було враховано певний період роботи позивача. Позивач не погодився з мотивами такого рішеня, а тому звернувся до суду.
12.03.2024 судом було відкрито провадження у справі, вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Судом також було витребувано у відповідачів докази.
26.03.2024 до суду від відповідача - ГУ ПФУ в м. Києві, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити. Відзив мотивовано тим, що спірне рішення прийято правомірно, у зв`язку з відсутністю у позивача на момент звернення необхідного страхового стажу.
Вимоги ухвали суду виконано ГУ ПФУ в Сумській області 27.03.2024, а ГУ ПФУ в м. Києві - 29.03.2024.
Відповідач - ГУ ПФУ в Сумській області, про відкриття провадження у справі повідомлене належним чином, правом подання відзиву не скористалося. Тому суд, на підставі норми ч.6 ст.162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.
Отже, основним питанням по даній справі є те, чи правомірно ГУ ПФУ в м. Києві не зараховано вказаний вище період до страхового стажу позивача. Відповідаючи на вказане питання, суд зазначає, що неправомірно.
Встановлені судом фактичні обставини. Мотиви висновків суду.
Позивач ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується записом у паспорті.
Відповідно до записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 позивачем відпрацьовано у колгоспі « 1 Травня» у 1979 році 11 трудоднів, у 1980 - 27 та 62 трудодня, у 1981 - 151 трудодень, у 1982 - 285 трудоднів, у 1985 - 143 трудодня, у 1986 - 304 трудодня, у 1987 - 285 трудоднів, у 1988 - 306 трудоднів, у 1989 -169 трудоднів. У 1983 та 1984 роках позивач проходив службу в армії. Позивач звільнений з колгоспу за особистим бажанням (протокол від 08.11.1989 № 11).
В листі Хмелівської сільської ради Роменського району Сумської області від 27.02.2024 № 02-32/09, який надано на адвокатський запит щодо свідчень та підтверджень перебування у трудових відносинах з колгоспом « 1 Травня» громадянини ОСОБА_1 , зазначено, що архівні документи в колгоспі « 1 Травня» з 01.01.1931 до 10.09.1941 та з 16.09.1943 до 01.01.1990 не збереглися, у зв`язку зі стихійним лихом пожежею.
Позивач 05.02.2024 звернувся до ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.
У вказаному рішенні зазначено, що відповідно до наданих до заяви документів про стаж, страховий стаж враховано до 30.09.2023 та складає 23 роки 7 місяців 25 днів, що не достатньо для призначення пенсії. Не враховано до стажу періоди роботи в колгоспі згідно записів в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 у 1979 - 1989 рр., оскільки ввбачається виправлення дати заповнення трудової книжки та внесення записів про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих трудоднів не завірені печатками за кожний рік.
На переконання позивача, йому протиправно не зарахували до страхового стажу період роботи в колгоспі. Суд погоджується з вказаним твердженням позивача.
Нормою ст.8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальним органом Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку з 01.01.2004 року.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону про страхування).
Частиною 2 ст. 44 вказаного Закону визначено, що призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.
Відповідно до ч.2 ст.8 ЗУ ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей'' час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, особа працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За статтею 56 Закону ''Про пенсійне забезпечення'' до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону про пенсійне забезпечення передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з ст. 101 цього Закону органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Зловживанням з боку пенсіонера, в розумінні ч.1 ст.103 цього Закону, є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Відповідно до п.6 Положення, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310, всі записи у трудовій книжці завіряються у всіх розділах за весь час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженого правлінням колгоспу особи та печаткою.
Пунктами 13 та 14 цього Положення передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідно до статуту та правил внутрішнього розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках - іншу відповідальність.
Правління колгоспів вживають заходів до суворого дотримання встановленого порядку ведення трудових книжок, зміцнення кадрів працівників, які здійснюють ведення трудових книжок, підготовленими до цієї роботи людьми, які забезпечують належне зберігання архівних документів, що належать до трудової діяльності колгоспників.
Отже, відповідальність за правильне заповнення трудових книжок несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа, а позивач не може нести негативні наслідки від недотримання такою особою правил заповнення трудової книжки.
Тому недоліки оформлення трудової книжки колгоспника, в тому числі виправлення дати заповнення трудової книжки та внесення записів про встановлений мінімум та кількість відпрацьованих трудоднів, які не завірені печатками за кожний рік, не можуть бути підставою для неврахування позивачу періодів його роботи та військової служби згідно такої трудової книжки.
Суд звертає увагу ГУ ПФУ в м. Києві, що фактично він переклав ризики щодо оформлення трудової книжки на позивача, не роз`яснивши позивачу реального алгоритму усунення недоліків.
Суд зазначає, що відповідачем не надано: доказів вчинення ним дій щодо отримання довідок від колишніх роботодавців позивача (архівів, ТЦК та СП, тощо); доказів підроблення позивачем записів у трудовій книжці, зокрема звернень до правоохоронних органів.
Перекладання обов`язку доказування, в тому числі надання відомостей, здійснення виправлень у трудовій книжці, тощо на позивача є неправомірним. Відсутність можливості пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання пенсії.
Враховуючи те, що недоліки трудової книжки колгоспника не залежали від волі позивача, вказані у ній трудодні та період служби позивача в армії повинні бути зараховані до його страхового стажу.
Оскільки ГУ ПФУ в м. Києві у рішенні від 09.02.2024 такого здійснено не було, то суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування такого рішення, оскільки воно не відповідає критеріям правомірності, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України, а саме: обґрунтованості (не містить належних мотивів); добросовісності і розумності (з урахуванням принципу верховенства права не зазначено алгоритму дій для позивача, в той час як відповідач жодних дій для вирішення ситуації не вчинив); пропорційності (відповідачем не зазначена жодна легітимна мета для такого незарахування).
У рішенні від 09.02.2024 ГУ ПФУ в м. Києві не зарахувало позивачу до страхового стажу періоди роботи в колгоспі з 1979 року до 1989 року, оскільки записи у трудовій книжці позивача не відповідають вимогам законодавства. При цьому, пенсійний орган не аналізував, які саме періоди (кількість днів, місяців та років) згідно з трудовою книжкою позивача не зараховуються до страхового стажу.
Тому судом, з урахуванням прохальної частини позову, задовольняються позовні вимоги частково, з виходом за їх межі, а саме шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення, зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві зарахувати до страхового стажу позивача періоди його роботи в колгоспі « 1 Травня» та служби в армії, відповідно до відомостей трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 . Також суд зобов`язаує його повторно розглянути заяву позивача від 05.02.2024 та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду (щодо зарахування вищезазначних періодів до страхового стажу позивача).
Вимоги зобов`язати призначити позивачу пенсію за віком задоволенню не підлягають, оскільки на даний момент є передчасними.
ГУ ПФУ в м. Києві на виконання даного рішення суду не зарахувало до страхового стажу позивача періоди його роботи в колгоспі «1 Травня» та служби в армії, відповідно до відомостей трудової книжки колгоспника, а взагалі заперечувало проти такого зарахування, не аналізувавши, які саме періоди, тощо. В той же час, суд не підміняє суб`єкта владних повноважень.
Отже, суд частково задовольняє позовні вимоги до ГУ ПФУ в м. Києві, вийшовши за межі позовних вимог. Також суд зазначає, що ГУ ПФУ в Сумській області не порушувало прав позивача, а тому у задоволенні вимог до вказаної особи суд відмовляє.
При цьому, суд не зобов`язує повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 12.01.2024, оскільки за результатами розгляду такої заяви ГУ ПФУ в Житомирській області прийнято рішення від 18.01.2024 про відмову у призначенні пенсії, яке не є предметом позову і ГУ ПФУ в Житомирській області не є учасником даної справи.
Судові витрати.
Відповідно до норми ч.6 ст.134 КАС України суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами виключно за клопотанням іншої сторони.
В силу норми п.1 ч.3 цієї статті для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
ГУ ПФУ в м. Києві не було подано до суду як клопотань, так і належних та допустимих доказів про неспівмірності судових витрат.
Суд звертає увагу, що він не має права на зменшення суми заявлених витрат на правничу допомогу(без відповідного клопотання сторони). Питання контролю ефективності роботи виконавчої гілки влади, до якої входить Пенсійний фонд України, не належить до повноважень та обов`язків суду, як і контроль правомірності того, що відповідач займає нейтральну позицію щодо співмірності витрат на правничу допомогу, що може призвести до нераціонального витрачання бюджетних коштів на відшкодування витрат фізичних осіб на вирішення правових конфліктів в публічно-правових правовідносинах. Всі вказані ризики покладаються не на суд і людину, а на органи виконавчої влади, які є незалежною гілкою влади.
Крім того, у разі порушення прав людини є цілком логічним, що вона обире найбільш ефективний спосіб, на її думку, захисту своїх прав, в тому числі і відносно правничої допомоги, а не повинна думати про найменш економічно затратний для відповідача розмір на правничу допомогу.
Тому питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу вирішується судом за наявними матеріалами справи.
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії наступних документів: договору про надання правничої допомоги від 23.02.2024 № 17/2024, укладеного між адвокатом Єрньєй А.А. та позивачем; акту прийому-передачі від 04.03.2024 наданої правничої допомоги гонорару № 1 в порядку виконання Договору № 17/2024 про надання правничої допомоги, яким підтверджено надання адвокатських послуг позивачу на суму 1000 грн. Суд зазначає, що судові витрати на правничу допомогу стягуються з відповідача на користь позивача, незалежно від того, чи були ці витрати фактично сплачені позивачем, або лише підлягають сплаті.
Беручи до уваги той факт, що позовні вимоги задоволені, витрати на правничу допомогу підтверджуються належними та допустимими доказами та те, що відповідач не надав будь-яких клопотань та пояснень про розмір витрат на правничу допомогу у даній справі (щодо співмірності, тощо), суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у повному обсязі, а саме у розмірі 1000 грн.
Судовий збір.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, але даний спір виник внаслідок неправомірного рішення ГУ ПФУ в м. Києві, суд на підставі норми ч.8 ст.139 КАС України стягує з відповідача судовий збір у повному обсязі у сумі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд
1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
5. В задоволенні іншої частини вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовити.
7. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
8. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
9. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду складено та підписано суддею 08.08.2025.

Суддя А.І. Сидорук