Справа № 160/11482/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо незабезпечення оформлення ОСОБА_1 довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, а також щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 забезпечити оформлення ОСОБА_1 довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, а також нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно..

01 серпня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». Заява обґрунтована необхідністю розподілу судових витрат в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. До заяви додано докази її направлення відповідачам.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 серпня 2025 року призначено заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №160/11482/25 до розгляду в порядку письмового провадження.

08 серпня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заперечення, яке надійшло від відповідача-1 в підсистемі «Електронний Суд». Зазначає, що представником позивача при визначенні вартості його послуг в суді першої інстанції було штучно завищено суму гонорару за надання юридичних послуг, оскільки наявні у матеріалах справи документи не містять великого обсягу, а правовідносини між сторонами у справі в межах заявленого позову не потребують складного правового аналізу, окрім того з вказаного спору існує усталена судова практика. В той же час в матеріалах справи відсутні докази які свідчать про оплату гонорару адвокату у розмірі 10000,00 грн., у зв`язку з чим вони є не доведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши питання про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 1 статті 247 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Аналогічна норма міститься у статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до пункту 3 частини 1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За клопотанням іншої сторони суд може зменшити витрати на професійну правничу допомогу згідно ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, в той час як критерії, визначені ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судом застосовуються незалежно від наявності такого клопотання чи будь-яких заперечень іншої сторони у справі.

Змістовно аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21, що є релевантним до обставин цієї справи виходячи з тотожності відповідних положень законодавства.

Також суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того чи їх фактично сплачено, чи вони тільки підлягають сплаті, що підтверджується послідовною практикою Касаційного адміністративного суду (наприклад, постанова від 16.02.2023 року по справі №520/562/19).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду надано:

1) Договір про надання професійної правничої допомоги від 01.02.2025 року (далі Договір);

2) Додаткова угоду від 22.05.2025 року №5 до Договору (далі Додаткова угода).

Договором погоджено надання позивачу правничої допомоги згідно додатків до нього. За п. 3.1., 3.2. Договору оплата здійснюється згідно та при підписанні додатків.

Додатковою угодою погоджено надання правничої допомоги щодо оскарження у адміністративному суді першої інстанції бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо не оформлення довідки про склад і вартість неотриманого ОСОБА_1 речового майна та щодо невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно ОСОБА_1 при його звільненні з військової служби. Сторони домовились, що винагорода Адвоката становить 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 копійок) і сплачується Клієнтом протягом трьох робочих днів з набрання законної сили рішенням суду у справі в готівковій формі чи шляхом перерахуванням суми гонорару на розрахунковий рахунок Адвоката за вибором Клієнт.

Передусім суд констатує, що строк на подання доказу на підтвердження професійної правничої допомоги (додаткової угоди) пропущено з поважних підстав.

Так, в позовній заяві у відповідності до положень ч. 7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України наявне застереження: «позивач вказує, що планує понести витрати на правничу допомогу, пов`язані з розглядом цієї справи, орієнтовно у розмірі 10 000 грн, докази на підтвердження яких будуть надані суду у відповідності до ч.7 ст.139 КАС України протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду».

Отже, в цілому надання відповідних доказів після ухвалення є правомірним.

Щодо конкретної дати їх подання суд зазначає, що копія рішення суду доставлена представнику позивача та позивачу в Електронні кабінети 28.07.2025 року о 14:52. Відповідно, з 29.07.2025 року розпочав свій перебіг п`ятиденних строк на надання до суду згаданих доказів.

Фактично, додаткова угода надана до суду разом з заявою про ухвалення додаткового рішення, яка подана 31.07.2025 року та зареєстрована судом 01.08.2025 року. Тобто, докази подані в межах п`ятиденного строку з дня отримання позивачем рішення суду.

При цьому докази направлені відповідачу-1 при їх поданні, а відповідач-1 скористався правом на подання заперечень, що свідчить про відсутність порушення його прав.

Відповідно, наявні правові підстави для поновлення строку на подання доказу на підтвердження професійної правничої допомоги.

Також суд визнає належними докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а такі витрати пов`язаними з розглядом справи. Водночас, суд не визнає такі витрати обґрунтованими та пропорційними до предмета спору.

Судом враховані доводи відповідача щодо пропорційності розміру витрат.

Щодо обсягу наданих послуг суд зазначає, що за змістом п. 1.1. Додаткової угоди правнича допомога являє собою саме оскарження в суді поведінки відповідача, що була предметом розгляду у даній справі. Відповідно, зауваження відповідача-1 щодо штучного виокремлення наданих послуг є безпідставним, адже відповідач-1 безпідставно ототожнив загальний обсяг обов`язків адвоката за договором з правничою допомогою в конкретній справі.

Суд переходить до застосування критеріїв згідно ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розмір заявлених витрат є частково обґрунтованим та частково пропорційним до предмета спору, при цьому доводів публічного інтересу позивачем не наведено, в т.ч. відсутні обґрунтування можливості, наприклад, припинення господарської діяльності позивача в залежності від результатів судового розгляду та ін.

Обставини згідно п. 3, 4 ч. 9 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не встановлені.

Суд, з`ясовуючи обґрунтованість заявлених витрат, зазначає, що спірні правовідносини є поширеними, за змістом такі відносини не були суттєво складними, в наявності стале нормативно-правове регулювання таких правовідносин, а також судова практика, про що свідчить в т.ч. виклад рішення суду.

Також суд зауважує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 23.09.2022 року у справі №120/2696/19-а.

Зважаючи на вказане, суд констатує наявність підстав для зменшення заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу з 10000,00 грн до 3000,00 грн за критеріями обґрунтованості та пропорційності.

Керуючись ст. ст. 132-143, 241-243, 246, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати поважними підстави пропуску строку подання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та поновити ОСОБА_1 пропущений строк на подання таких доказів у справі №160/11482/25.

Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №160/11482/25 задовольнити частково.

Ухвалити у справі №160/11482/25 додаткове рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 гривень (три тисячі гривень 00 копійок).

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко