Справа № 320/818/22
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення без розгляду клопотань позивача

08 серпня 2025 року м. ДніпроСправа № 320/818/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у письмовому провадженні клопотання ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача роз`яснити свою позицію у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області (далі відповідач), в якому позивач, з урахуванням позовної заяви від 20 січня 2022 року б/н та заяви від 8 червня 2022 року б/н про усунення недоліків, просить:

1) визнати протиправними дії Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області, які полягають у:

- порушенні під час прийняття рішення від 29 вересня 2021 року № 202/2021 конституційних прав ОСОБА_1 , гарантованих статтями 10, 15, 34 та 43 Конституції України, що є нормами прямої дії, зокрема, позбавлення права на працю без всіляких на те підстав;

- умисному ненаданні ОСОБА_1 інформації та недодержанні принципу змагальності сторін, який передбачений пунктом 2 статті 40 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

- умисному винесенні неправомірного рішення про анулювання адвокатського свідоцтва ОСОБА_1 за відсутності в її діях фактичних підстав, виключний перелік яких викладений у пункті 2 статті 32 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

- умисному ненаданні ОСОБА_1 тексту рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 29 вересня 2021 року № 202/2021, з метою перешкоджання оскарження такого рішення в законному порядку;

2) визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної палати Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області від 29 вересня 2021 року № 202/2021.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2022 року адміністративну справу № 320/818/22 передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 4 липня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року прийнято адміністративну справу до провадження; визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення у адміністративній справі № 320/818/22; розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), повторно розпочавши розгляд справи по суті.

7 серпня 2025 року та 8 серпня 2025 року за вхідними реєстраційними №№ 16200/2025, 16223/2025, 16224/2025 через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» від позивача надійшли клопотання від 7 серпня 2025 року № 07/08/2025, в якому позивачем заявлено клопотання про зобов`язання відповідача роз`яснити свою позицію та надати відповіді на такі питання:

«Чи є порушенням законодавства дискусії на тему доречності обов`язкового застосування української мови в різноманітних сферах громадського життя, де жодною зі сторін не виступає держава;

Чи визнає відповідач за позивачем згідно ст. 4 Конституції України «…мати рівні конституційні права і свободи та бути рівним законом з іншими особами на неможливість надання привілеїв чи обмежень за ознаками… політичних… та інших переконань, за мовними або іншими ознаками» та згідно ст. 34 Конституції України «…право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань…»;

Чи заперечує відповідач право позивача цікавитися виникненням української чи будь-якої іншої мови в лінгвістичному сенсі, вивчати різні наукові теорії та бути прихильницею тих чи інших з них , зокрема, що саме вважати діалектами однієї мови, а що різними мовами (в лінгвістичному сенсі, незалежно від політичної ситуації);

Чи заперечує відповідач наступні історично-наукові факти:

а) У 1618 - 1619 рр. ОСОБА_2 , який проживав на території сучасної України, створив свою головну філологічну працю - основу церковнослов`янської граматичної науки на наступні два століття, що витримала безліч перевидань, переробок та перекладів. По ній навчалися на території всієї Русі, в тому числі на Московських землях. По цій книзі навчався і видатний російський вчений ОСОБА_3 . Тобто, в той момент мова була спільною як для всіх земель Русі, в тому

числі й тих, які входять зараз в склад сучасної України;

б) Ситуацію, коли одна й та сама мова застосовується на територіях декількох країн, і має різні назви. Наприклад: молдавська та румунська, болгарська та македонська, сербська та хорватська, фінська та швецька тощо. Дані пари мов мають дуже маленькі відмінності, з точки зору лінгвістики є однією й самою мовою, але маютьрізні назви з політичних міркувань;

в) Українську граматику в більш-менш сучасному розумінні створив ОСОБА_4 та видав «перший україномовний буквар» в 1857, доречи, в м. Санкт- Петербурзі. Куліш створив свій правопис спеціально для представників селянства, щоб спростити їм опанування грамотою, оскільки класична російська мова в ті часи була граматично занадто складна. Даний правопис в народі отримав назву «Кулішівка»;

г) ОСОБА_5 певним чином «удосконалив» провопис Куліша та винайшов українську писемність без Ъ, е і ?. 1922 року. Ця писемність отримала назву « ІНФОРМАЦІЯ_1 » стала основою для радянського українського алфавіту;

д) Вперше законодавчо фонетичний лист для «української мови» в 1893 р. затвердив, австрійський парламент на території Австро-Угорщини. Лише з цього моменту термін «українці», і, відповідно, «українська мова» офіційно вводиться в обіг;

е) Завершення формуванні класичної літературної норми української мови вже за радянських часів, в 1920-х роках по наказу більшовиків. Перші масові підручники з української мови для українських шкіл були розроблені по наказу ВКП(б) в Москві;

Чи заперечує відповідач відсутності в природі Австрійської мови *саме МОВИ, а не ДІАЛЕКТУ), і факту того, що в Австрії в сфері обслуговування користуються англійської та німецькою мовами, як було зазначено в дописі, на підставі якого позивача позбавили права займатися адвокатською діяльністю;

Чи заперечує відповідач той факт, що забезпечення якості обслуговування і безпеки громадян, зокрема, додержання санітарних норм в період пандемії, є набагато важливішим, чим мова надання послуг, тим більше, в умовах обмеженого бюджету, в яких постійно існує Україна. Тобто, гроші перш за все потрібно вкладати в якість та безпеку наданих послуг, та наполегливо працювати над загальною підвищенням культури населення в тому числі і в сфері надання послуг?

Чи заперечує відповідач той факт, що таке соціальне явище як «рагулізм» - термін, що виник на Західній Україні, особливо застосовувався у Львові та інших містах Галичини безвідносно до національності та означає назву ментальності некультурної, примитивної особи, яка не засвоїла звичаї та культуру (за визначенням Вікіпедії та тлумачного словника «Академік» (://dic.academic.ru/dic.nsf/ruwiki/171931) негативним явищем, і що не всі украінці є рагулями, тобто, носіями такої ментальності (значення та походження даного терміну я докладно роз`яснила у Відповіді на Відзив, що є в матеріалах справи)? Якщо заперечує, та на якій підставі і чому відповідач бере на себе сміливість вважати такими ВСИХ українців?

Чи заперечує відповідач той факт, що Facebook автоматично видаляє дописи, які порушують його «Норми спільноти» (які є у відкритому доступі https://www.facebook.com/business/help/29614?id=00861), в тому числі, контент, який містить: насильство чи жорстокість, мову ненависті чи дискримінацію тощо?».

При вирішенні клопотання позивача про зобов`язання відповідача роз`яснити свою позицію, суд зазначає таке.

Згідно з положеннями частин першої, другої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, виключно в яких учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову (частина четверта статті 159 КАС України).

Відповідно до частини п`ятої статті 159 КАС України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Частиною першою статті 160 КАС України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Приписами частин першої, другої статті 162 КАС України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен містити: 1) найменування (ім`я) позивача і номер справи; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) відповідача, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) у разі повного або часткового визнання позовних вимог - вимоги, які визнаються відповідачем; 4) обставини, які визнаються відповідачем; 5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права; 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання.

Згідно з частиною першою статті 163 КАС України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.

У запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення (частина перша статті 164 КАС України).

Отже, відповідач, користуючись правом на подання заяв по суті справи, викладає заперечення проти позову щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права, виключно у відзиві на позовну заяву (відзиві).

При цьому КАС України не передбачає повноважень суду зобов`язувати відповідача надавати відповіді на питання, які ставить інша сторона через нерозуміння сутності позиції опонента, викладеної в заяві по суті справи.

Згідно з частиною першою статті 166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Відповідно до частин другої та третьої статті 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначені статтею 167 КАС України.

Частиною першою статті 167 КАС України встановлено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Згідно з абзацом десятим частини першої статті 167 КАС України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Враховуючи, що клопотання позивача про зобов`язання відповідача роз`яснити свою позицію є очевидно безпідставними та необґрунтованими, суд вважає за необхідне повернути їх заявнику без розгляду.

Керуючись статтями 159, 166, 167, 241, 243, 248, 256, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача роз`яснити свою позицію у справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Київської області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення повернути заявнику без розгляду.

Копію ухвали направити учасникам справи до електронного кабінету за допомогою підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська