Справа № 320/36384/25
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Чаку Є.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 у справі за заявою Головного управління ДПС у м. Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із заявою, в якому просив: підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ОСОБА_1 , застосованого рішенням керівника контролюючого органу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 заяву задоволено: підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), застосованого на підставі рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 17.07.2025 № 67892 про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна відсутні.

Головне управління ДПС у м. Києві у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 15.01.2004 зареєстрований в органах державної реєстрації як суб`єкт господарської діяльності та є платником податків.

На підставі статей 20, 77, 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. № 2755-VI зі змінами та доповненнями та на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.07.2025 № 4731-п, призначено документальну планову виїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2019 до 31.12.2024, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 до 31.12.2024 тривалістю 10 робочих днів із 16.07.2025 до дати завершення перевірки.

Відповідно до вимог пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС у м. Києві 04.07.2025 направлено рекомендованим листом (штрихкодовий ідентифікатор AT "Укрпошта" 507) із повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) копію наказу від 03.07.2025 № 4731-п про проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та письмове повідомлення про проведення перевірки від 04.07.2025 № 1705/26-15-24-02-01.

В акті про неможливість пред`явлення платнику направлень на проведення документальної планової виїзної перевірки та надання документів (їх копії) від 16.07.2025 № 6887/Ж6/26-15-24-02-01, акті щодо недопуску на документальну планову ОСОБА_1 посадових осіб контролюючого органу від 16.07.2025 № 6883/Ж6/26-15-24-02-01, акті про відмову від підписання, надання пояснення і отримання акта про відмову у допуску посадових осіб до перевірки платника ОСОБА_1 від 16.07.2025 № 6885/Ж6/26-15-24-02-01, 16.07.2025 з метою пред`явлення направлень на перевірку від 16.07.2025 № 19732/26-15-24-02-01 та № 19733/26-15-24-02-01 та службових посвідчень осіб, по яким видано зазначені направлення, зазначено, що здійснено виїзд за місцем податкової адреси ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

В результаті за зазначеною податковою адресою останнього, чоловік, який назвався ОСОБА_2 , відкрив двері квартири та повідомив, що він зі своєю матір`ю ОСОБА_3 орендують дану квартиру, а місцезнаходження платника податків ОСОБА_1 на зазначену дату йому не відоме.

Платником податків ОСОБА_1 15.07.2015 за № 15/07-25 двічі через власний електронний кабінет платника податків та на електронну адресу надіслано до ГУ ДПС у м. Києві повідомлення від 15.07.2025 за № 15/07-25 про відмову в допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної планової виїзної перевірки (реєстраційні вхідні номери в ГУ ДПС у м. Києві зазначених листів № 80005/6 та № 80172/6 від 16.07.2025).

Зазначеними повідомленням платник податків довів до відома податковий орган, що останній відмовляє у допуску працівників ГУ ДПС у м. Києві до перевірки платника податків ОСОБА_1 , зазначивши за змістом при цьому намір оскарження до суду наказу ГУ ДПС у м. Києві від 03.07.2025 № 4731-п (про призначення податкової перевірки).

З урахуванням вищенаведених обставин, на підставі положень п. 81.2 ст. 81 ПК ГУ ДПС у м. Києві складено акт про відмову у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 16.07.2025 за № 6883/Ж6/26-15-24-02-01, та акт про відмову від підписання, надання пояснення і отримання акта про відмову у допуску посадових осіб до перевірки платника ОСОБА_1 від 16.07.2025 № 6885/Ж6/26-15-24-02-01.

Начальником ГУ ДПС у м. Києві Іною Якушко 17.07.2025 о 13:00 год прийнято рішення № 67892 про застосування адміністративного арешту майна платника податків застосовано умовний адміністративний арешт майна платника податків ОСОБА_1 .

Наведене рішення прийняте на підставі того, що платник податків відмовляється від допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб органу державної податкової служби.

Рішення від 17.07.2025 № 67892 надіслано на адресу ОСОБА_1 рекомендованим відправленням з повідомленням про вручення, що підтверджується копією фіскального чеку, конверта та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

Для підтвердження обґрунтованості рішенням начальника ГУ ДПС у м. Києві від 17.07.2025 (о 13:00) № 67892 про застосування адміністративного арешту майна платника податків заявник звернувся із заявою до суду.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що про обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків згідно рішення Головного управління ДПС у м.Києві від 17.07.2025 № 67892 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків, що є підставою для задоволення заяви Головного управління ДПС у м. Києві про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків відносно ОСОБА_1 .

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені в статті 94 Податкового кодексу України (далі - ПК).

Згідно з положеннями пункту 94.1 статті 94 ПК адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин, зокрема, платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Тобто, арешт майна може бути застосований за наявністю хоча б однієї з визначених статтею 94 ПК обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, фактичною підставою для прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків слугувала обставина відмови відповідача у допуску посадових осіб заявника до проведення перевірки.

Згідно пункту 94.6 статті 96 ПК керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Законність вимоги щодо застосування адміністративного арешту майна платника податків на підставі підпункту 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК пов`язана з наявністю, правомірністю та обґрунтованістю рішення керівника податкового органу щодо застосування арешту майна платника податків.

Відповідно до пункту 94.4 статті 94 ПК арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відтак, арешт може бути накладено контролюючим органом саме на майно платника податків.

Відповідно до пункту 94.10 статті 94 ПК арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Зазначений строк не може бути продовжений в адміністративному порядку, у тому числі за рішенням інших державних органів, крім випадків, коли власника майна, на яке накладено арешт, не встановлено (не виявлено). У цих випадках таке майно перебуває під режимом адміністративного арешту протягом строку, визначеного законом для визнання його безхазяйним, або у разі якщо майно є таким, що швидко псується, - протягом граничного строку, визначеного законодавством. Порядок операцій з майном, власника якого не встановлено, визначається законодавством з питань поводження з безхазяйним майном.

Строк, визначений цим пунктом, не включає добові години, що припадають на вихідні та святкові дні.

Відтак, адміністративний арешт, накладений рішенням контролюючого органу, може бути підтверджений судом протягом 96 годин.

У постанові від 17.04.2024 у справі № 240/35905/23 Верховний Суд наголосив, що саме під час розгляду судом подання (заяви) контролюючого органу про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна, застосованого рішенням керівника податкового органу, суди у цьому судовому провадженні насамперед зобов`язані перевірити обґрунтованість цього рішення.

У цьому ж рішенні Верховний Суд наголосив, що перевірка причин відмови у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки з боку платника податків, обґрунтованості рішення про застосування адміністративного арешту майна входять до предмета доказування у справах, передбачених пунктом 2 частини першої статті 283 КАС.

Таким чином, у даній справі підлягає з`ясуванню питання обґрунтованості застосованого рішенням Головного управління ДПС у м. Києві від 17.07.2025 № 67892 адміністративного арешту, враховуючи висловлені відповідачем заперечення щодо неправомірності призначення податкової перевірки як підстави для відмови у допуску посадових осіб заявника до її проведення.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина третя статті 308 КАС).

Отже, визначені КАС межі перегляду справи апеляційним судом передбачають перевірку рішення суду першої інстанції лише в тій частині, в котрій воно було оскаржене, і лише з урахуванням наведених в апеляційній скарзі доводів.

У постанові від 24.04.2024 у справі № 580/4684/22 Верховний Суд наголосив, що закріплений у КАС принцип диспозитивності вимагає повного врахування змісту апеляційної скарги; тобто слід виходити не лише з того, в якій частині оскаржується рішення суду, а й з підстав, за яких особа, що подала скаргу, просить скасувати чи змінити рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, в апеляційній скарзі відповідач заперечує обґрунтованість застосованого адміністративного арешту, посилаючись на правомірність недопуску посадових осіб заявника до проведення перевірки у зв`язку із невідповідністю змісту наказу про її проведення вимогам чинного законодавства.

Відтак, у ході даного апеляційного провадження належить з`ясувати чи може бути наказ про проведення спірної перевірки, зважаючи на вказані відповідачем його недоліки, підставою для проведення спірної перевірки.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 ПК про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Згідно пункту 77.6 статті 77 ПК допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно пункту 81.1 статті 81 ПК посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, ;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Як вірно встановив суд першої інстанції, платника податків ОСОБА_1 включено до проекту розділу III плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2025 рік (місяць початку проведення перевірки грудень 2025). Проект розділу III плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2025 рік разом зі сформованими інформаційно-аналітичними довідками за кожним платником податків, в тому числі по ФОП ОСОБА_1 надано до ДПС України.

У подальшому план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2025 рік затверджено в.о. Голови ДПС та опубліковано на офіційному веб-порталі ДПС 24 грудня 2024 року, до якого включено, зокрема, ФОП ОСОБА_1 (місяць початку запланованої документальної перевірки - грудень 2025 року; порядкова позиція у графіку - 998).

Надалі, податковим органом вирішено доцільним запропонувати ДПС України здійснення коригування плану - графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2025 рік, а саме: перенесення терміну початку перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з грудня на липень 2025 року. Пропозицію з проектом коригування розділу III плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2025 рік надано до ДПС України.

Оновлений план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2025 рік затверджено в.о. Голови ДПС та опубліковано на офіційному веб-порталі ДПС 26 березня 2025 року, до якого включено, зокрема, ФОП ОСОБА_1 (місяць початку запланованої документальної перевірки - липень 2025 року; порядкова позиція у графіку вже - 918; скріншоти сайту та плану графіку містяться в матеріалах справи.

Правомірність включення відповідача до плану - графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2025 рік скаржник не заперечує.

У подальшому, у зв`язку із включенням відповідача до плану - графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2025 рік, податковим органом прийнятий наказ від 03.07.2025 № 4731-п, яким призначено документальну планову перевірку відповідача.

Колегія суддів наголошує, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК.

Так, підставою для прийняття вказаного наказу зазначено: ст.ст. 20, 77, 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. № 2755-VI (зі змінами і доповненнями), п. 2 частини 1 ст. 13 розділу IV, ст. 25 розділу VI Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (зі змінами), у зв`язку зі змінами підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 р. № 2755-VI, внесеними Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо скасування мораторію на проведення податкових перевірок». Метою перевірки у вказаному наказі визначено дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2024, дотримання вимог обліку та збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2024.

Зважаючи на наявність опублікованого у встановленому порядку плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2025 рік, враховуючи наявність в оскаржуваному наказі посилання на правові норми, які визначають підстави та порядок проведення відповідної документальної планової перевірки, колегія суддів дійшла висновку про дотримання контролюючим органом вимог пункту 81.1 статті 81 ПК в частині, що стосується вказівки на підставу проведення перевірки.

Доводи скаржника про те, що у наказі міститься посилання лише на загальні норми податкового законодавства, колегія суддів відхиляє як такі, що за даних обставин не є свідченням неправомірності призначення планової перевірки. Здійсненого відповідачем посилання на норми податкового законодавства, що врегульовують підстави та порядок проведення планової податкової перевірки, за наявності опублікованого плану-графіка перевірок, є цілком достатньо для однозначного розуміння підстави для проведення перевірки.

Визначена у наказі мета перевірки також, на переконання колегії суддів, є цілком зрозумілою та однозначною.

Сама лише незгода платника податків із рівнем точності наведеної у наказі інформації, його суб`єктивне бачення обсягу інформації, яка могла бути відображена у наказі, а також і власні суб`єктивні зауваження щодо наведених контролюючим органом формулювань, не є підставою для висновку про незаконність призначення та проведення спірної перевірки.

Враховуючи викладене, доводи відповідача щодо змісту наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 03.07.2025 № 4731-п як підстави для недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, є безпідставними та відхиляються колегієюс суддів.

Як вірно встановив суд першої інстанції, у відповідності до вимог п. 77.4 ст. 77 ПК, Головним управлінням ДПС у м. Києві 04.07.2025 направлено рекомендованим листом (номер трекінг AT "Укрпошта" - 507) з повідомленням про вручення на податкову адресу платника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) копію наказу від 03.07.2025 № 4731-п про проведення документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та письмове повідомлення про проведення перевірки від 04.07.2025 № 1705/26-15-24-02-01.

В акті про неможливість пред`явлення платнику направлень на проведення документальної планової виїзної перевірки та надання документів (їх копії) від 16.07.2025 № 6887/Ж6/26-15-24-02-01, акті щодо недопуску на документальну планову ОСОБА_1 посадових осіб контролюючого органу від 16.07.2025 № 6883/Ж6/26-15-24-02-01, акті про відмову від підписання, надання пояснення і отримання акта про відмову у допуску посадових осіб до перевірки платника ОСОБА_1 від 16.07.2025 № 6885/Ж6/26-15-24-02-01, 16.07.2025 з метою пред`явлення направлень на перевірку від 16.07.2025 № 19732/26-15-24-02-01 та № 19733/26-15-24-02-01 та службових посвідчень осіб, по яким видано зазначені направлення, зазначено, що здійснено виїзд за місцем податкової адреси ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 . В результаті за зазначеною податковою адресою останнього, чоловік, який назвався ОСОБА_2 , відкрив двері квартири та повідомив, що він зі своєю матір`ю ОСОБА_3 орендують дану квартиру, а місцезнаходження платника податків ОСОБА_1 на зазначену дату йому не відоме. Cтаном на 17:00 год. 16.07.2025 платник податків не з`явився до ГУ ДПС у м. Києві для ознайомлення з направленням на перевірку.

Копію направлень на перевірку, запит від 16.07.2025 № 1 про надання документів та письмових пояснень направлені 16.07.2025 поштою на податкову адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Платником податків ОСОБА_1 15.07.2015 за № 15/07-25 двічі через власний електронний кабінет платника податків та на електронну адресу надіслано до ГУ ДПС у м. Києві Повідомлення від 15.07.2025 за № 15/07-25 про відмову в допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення документальної планової виїзної перевірки (реєстраційні вхідні номери в ГУ ДПС у м. Києві зазначених листів № 80005/6 та № 80172/6 від 16.07.2025).

Таким чином, оскільки у ході судового розгляду не було встановлено обґрунтованих причин відмови у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки з боку платника податків ОСОБА_1 , то колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків згідно рішення Головного управління ДПС у м.Києві від 17.07.2025 № 67892 про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення заяви.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.07.2025 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Є.В. Чаку