Справа № 200/5458/25
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

11 серпня 2025 року Справа №200/5458/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Логойда Т.В., перевіривши виконання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

23.07.2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною діяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення перерахунку матеріальної допомоги, наданої йому за 2021 - 2024 роки, згідно з пунктом 39 постанови «Касаційного Верховного Суду» у справі № «20/693/23»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести перерахунок матеріальної допомоги, наданої йому за 2021 - 2024 роки, згідно з пунктом 39 постанови «Касаційного Верховного Суду» у справі № «20/693/23»;

- визнати протиправною діяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплатити матеріальної допомоги на оздоровлення за 2025 рік;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити матеріальну допомогу на оздоровлення за 2025 рік;

- визнати протиправною діяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплатити матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік;

- визнати протиправною діяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не видачі «відповідно до постанови КМУ 178 "ПОРЯДОК виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно" довідки про грошову компенсацію вартості за не отримане речове майно в повному обсязі, не відповідності цієї довідки пункту 11 розділ 1(5 матерія військовослужбовців), пункту 4 розділу 3(звільнення в запас осіб які мають право на носіння форменого одягу, та осіб які звільнені за сімейними обставинами) Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період :" та наказу № 232 від 29.04.2016 Інструкції Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в нормах 1,2,4,9,18,57»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 «привести Довідку номер 11 про вартість речового майна, що належить до видачі у відповідність до вимог постанови КМУ 168, наказу Міністерства оборони № 232, у відповідність до пункту 11 розділу 1, та пункту 4 розділу 3 нструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період. Нарахувати та виплатити все майно яке належало до видачі позивачеві, та яке переліковано в наказі № 232 від 29.04.2016 Інструкції Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в нормах 1,2,4,9,18,57»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за все не отримане майно, яке належало до видачі позивачеві, та яке перелічено в наказі № 232 від 29.04.2016 «Інструкції Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в нормах» 1,2,4,9,18,57 для відповідної категорії військовослужбовців».

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня вручення позивачу даної ухвали для усунення недоліків, а саме необхідно було:

1) позовній заяві зазначити:

- відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у відповідача;

- зазначити коли саме позивач отримав матеріальну допомогу на оздоровлення за період 2022 - 2024 роки. Зазначити докази, що підтверджують вказані обставини;

- зазначити докази, що підтверджують те, що, як зазначено в позові: «за період 2021 року позивач отримував додаткову виплату передбачену винагороду за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) передбачену пунктом 2 розділу 1 наказу 260 Міністерства оборони України, яка відноситься до додаткових видів грошового забезпечення»;

- зазначити дату отримання позивачем довідки відповідача від 07.01.2025 року №11 про вартість речового майна, що належить до видачі при звільненні, та докази, що підтверджують вказані обставини;

2) докази всім наведеним обставинам - додати до позовної заяви;

3) в позовній заяві привести зміст позовних вимог у відповідність до статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме:

- в позовних вимогах, які стосуються матеріальної допомоги, що надана позивачу за 2021 - 2024 роки, зазначити вид матеріальної допомоги та правильні реквізити (дату та номер) постанови Верховного Суду;

- в позовних вимогах, які стосуються не відповідності довідки вимогам законодавства та зобов`язання відповідача привести таку довідку у відповідність до таких вимог, зазначити про яку саме довідку йдеться мова (зазначити дату та номер довідки, суб`єкта владних повноважень, який її видав).

Якщо ці позовні вимоги стосуються довідки відповідача від 07.01.2025 року №11 про вартість речового майна, що належить до видачі при звільненні, - до позовної заяви додати обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом та докази поважності причин його пропуску;

- в позовних вимогах зазначити особу, якої вони стосуються;

- в позовних вимогах (а також по тексту позову) зазначити повні назву та реквізити нормативно-правових актів, а також суб`єктів владних повноважень, які їх видали;

- уточнити зміст позовних вимог, де позивач просить «нарахувати та виплатити все майно»;

4) до позовної заяви додати докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, на які містяться посилання в позові, а саме: копію рапорту від 12.07.2025 року про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік та, за наявності, копію постанови Верховного Суду, на яку посилався позивач.

5) до позовної заяви додати копію витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.09.2024 року №276 про виключення зі списків особового складу військової частини, копію картки обліку військового майна особистого користування № 1383/521, заповнення якої відповідачем розпочато 25.03.2021 року, належної якості;

6) до позовної заяви додати обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом та докази поважності причин його пропуску щодо позовних вимог, які стосуються матеріальної допомоги (на оздоровлення), що надана позивачу за 2021 - 2024 роки, - в частині періоду, який розпочався з 19.07.2022 року (в разі пропуску строку, що встановлений ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України).

Також в ухвалі звернуто увагу на те, що у разі неможливості самостійно надати докази позивач вправі подати клопотання про витребування доказів судом, яке має відповідати вимогам частини 2 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також в ухвалі звернуто увагу на те, що до суду документів в електронній формі (на виконання даної ухвали) слід додати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів або докази надсилання таких документів до електронних кабінетів інших учасників справи.

Позивач - є особою, яка зареєструвала свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 251 вказаного Кодексу, яка регулює питання вручення судового рішення, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення (останній абзац частини 6 статті 251 Кодексу).

Відповідно до частини 7 статті 251 зазначеного Кодексу якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Додаткове надіслання копії судового рішення на адресу місця проживання (перебування)/місцезнаходження такої особи або додаткове отримання копії судового рішення у паперовій формі за заявою такої особи не змінює наведених положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач вважається таким, що отримав копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху 28 липня 2025 року, що підтверджується повідомленням про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (довідкою про доставку електронного листа), де відображено наступне: «Документ доставлено до електронного кабінету: 25.07.25 18:16».

Між тим, недоліки позовної заяви у встановлений ухвалою строк, останній день якого був 07 серпня 2025 року, в повному обсязі усунуті не були.

Так, позивач не подав до суду позовну заяву, яка була би приведена у відповідність до вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та ухвали суду від 25 липня 2025 року, в якій були би зазначені відомості, на які звернуто увагу в ухвалі суду.

Подання 25 липня 2025 року позивачем через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи окремої заяви про уточнення позовних вимог (уточнено лише перші дві позовні вимоги) не свідчить про наявність в матеріалах справи позовної заяви, яка була би приведена у відповідність до вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, - в якій були би зазначені всі відомості, зазначення яких є обов`язковим відповідно до вимог вказаної статті Кодексу (на що була звернута увага позивача в ухвалі про залишення позовної заяви без руху).

Відкриття суддею провадження у справі за такою позовною заявою викликало би сумнів у безсторонності та відсутності заінтересованості судді в результаті розгляду справи, що є недопустимим.

Крім того, до позовної заяви не додано копію витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.09.2024 року №276 про виключення зі списків особового складу військової частини, копію картки обліку військового майна особистого користування № 1383/521, заповнення якої відповідачем розпочато 25.03.2021 року, належної якості (в тих копіях, що подані до суду, - не видно частину тексту, на що звернуто увагу в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху).

При цьому клопотання про витребування доказів судом у відповідності до частин 1 та 2 статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України до суду не подано.

До позовної заяви також не додано обґрунтовану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з позовом та докази поважності причин його пропуску щодо позовних вимог, які стосуються матеріальної допомоги, що надана позивачу за 2021 - 2024 роки, - в частині періоду, який розпочався з 19.07.2022 року (ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України).

Щодо строку звернення до суду з позовом в цій частині

До 19.07.2022 року статтею 233 Кодексу законів про працю України звернення до суду з позовними вимогами про стягнення сум заробітної плати (грошового забезпечення) строком звернення не обмежувалося.

Аналогічна правова позиція підтримувалася Верховним Судом (зокрема в постанові від 28.11.2019 року в справі №803/1937/17).

19.07.2022 року набрав чинності Закон України від 01.07.2022 року № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким, зокрема у Кодексі законів про працю України викладено в іншій редакції деякі положення ст.ст. 116, 233, 234 (щодо строку звернення до суду з позовом).

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України в діючій редакції (згідно з вказаним Законом) із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (згідно зі ст. 116 цього Кодексу).

Згідно зі ст. 116 цього Кодексу про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Верховний Суд у рішенні від 06.04.2023 року за результатами розгляду зразкової справи №260/3564/22, що залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 року (предметом спору в якій є, зокрема недотримання законодавства про оплату праці), виклав наступний правовий висновок: «До 19.07.2022 Кодекс законів про працю України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. При цьому, з огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності».

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.04.2023 року у справі № 420/14777/22, від 27.04.2023 року у справі № 300/4201/22, від 15.01.2025 року у справі № 620/4223/24, згідно з якою, з огляду на незворотність дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, до правовідносин, які виникли до 19.07.2022 року (за початок перебігу строку звернення до суду з позовом береться дата звільнення позивача або виключення зі списків особового складу), застосуванню підлягає ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у редакції, яка діяла до 19.07.2022 року.

Позов поданий до суду 23.07.2025 року та стосується:

- правовідносин щодо спірних видів грошового забезпечення (матеріальної допомоги), що виникли до 19.07.2022 року. З огляду на це до таких правовідносин підлягає застосуванню ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у редакції, яка діяла до 19.07.2022 року, згідно з якою у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком;

- правовідносин щодо спірних видів грошового забезпечення (матеріальної допомоги), що діяли, з 19.07.2022 року, зокрема по 19.09.2024 року включно. З огляду на це до таких правовідносин підлягає застосуванню ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у редакції, яка діє до 19.07.2022 року, згідно з якою із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (згідно зі ст. 116 цього Кодексу).

Звільнення позивача (виключення зі списків особового складу) відбулося з 19.09.2024 року.

Як зазначав позивач в позові: «Після звільнення з військової служби, а саме 19.09.2024 року позивач зрозумів що з ним військова частина своєчасно не розрахувалась по всім видам грошового та речового забезпечення.».

Отже, позов, що стосується спірних видів грошового забезпечення (матеріальної допомоги) - в частині періоду, який розпочався з 19.07.2022 року по 19.09.2024 року включно, поданий з пропуском строку звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Проте, така заява подана не була.

Суд не має повноважень за власною ініціативою вирішувати питання про поновлення встановленого законом строку звернення до суду з позовом.

Вказані обставини унеможливлюють відкриття провадження у даній справі.

Відповідно до частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк позовна заява повертається позивачеві.

Керуючись частиною 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 169 КАС України).

Ухвала набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 256 КАС України, і може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 11 серпня 2025 року.

Суддя Т.В. Логойда