Справа № 520/2216/25
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 р. Справа № 520/2216/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 02.04.25 по справі № 520/2216/25

за позовом Державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України Державного підприємства "Національні інформаційні системи"

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Державний реєстратор Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, реєстратор, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту - перший відповідач, Мін`юст), Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі по тексту - ДП «НАІС», другий відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 3680/5 від 19.12.2024 "Про результат камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 " за яким анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору ОСОБА_1 ;

- відновити становище, яке існувало до видання наказу Міністерства юстиції України № 3680/5 від 19.12.2024 "Про результат камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 " шляхом покладання на Державне підприємство «Національні інформаційні системи» обов`язку негайного поновлення державному реєстратору Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність та необґрунтованість наказу Міністерства юстиції України № 3680/5 від 19.12.2024 "Про результат камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 ", яким позивачу анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Реєстр), оскільки станом на дату його прийняття у діях позивача не було жодних ознак протиправності та, як наслідок, підстав для анулювання доступу до Реєстру.

Звернув увагу, що у спірному наказі підставою для проведення відносно позивача камеральної перевірки визначено підпункт 4 пункту 6 Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 р. № 990 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 4 грудня 2019 р. № 1125) (далі - Порядок № 990), однак, вказані положення визначають критерії моніторингу реєстраційних дій, а не підстави.

Крім того, у розумінні положень пункту 6 Порядку № 990 моніторинг реєстраційних дій може здійснюватися за конкретний проміжок часу : тиждень, місяць або квартал. Всупереч наведеному, в жодному документі першого відповідача не міститься обґрунтування проведення моніторингу реєстраційних дій, вчинених позивачем, як державним реєстратором, 17.07.2024 та 28.08.2024, тобто за два місяці до проведення спірної перевірки.

Повідомив, що анулювання державному реєстратору доступу до Реєстру є заходом відповідальності, який Мін`юст може застосовувати лише за одночасної наявності таких умов, як виявлення у діях реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій у реєстрах, а також у разі, коли у Мін`юсту наявні відомості щодо неодноразового застосування до такого державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів. Разом з цим, до ОСОБА_1 лише один раз застосовувався такий вид відповідальності, як анулювання доступу до реєстру, а тому за відсутності саме неодноразового (більше одного разу) застосування до позивача такого заходу відповідальності у першого відповідача взагалі були відсутні підстави для проведення моніторингу та, як наслідок, видання спірного наказу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 по справі № 520/2216/25 задоволено позов Державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 (вул. Визволителів, буд. 6,с-ще Солоницівка, Харківський р-н, Харківська обл., 62370, код НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (вул. Городецького архітектора, буд. 13, м. Київ, 01001, ), Державного підприємства "Національні інформаційні системи" (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 4,м. Київ 53,04053, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №3680/5 від 19.12.2024 "Про результат камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 " за яким анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору ОСОБА_1.

Відновлено становище, яке існувало до видання наказу Міністерства юстиції України № 3680/5 від 19.12.2024 "Про результат камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 " шляхом покладання на Державного підприємства "Національні інформаційні системи" обов`язку негайного поновлення державному реєстратору Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (вул. Городецького архітектора, 13, м. Київ, 01001, ) на користь Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Перший відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції задовольнити апеляційну скаргу та скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 у справі № 520/2216/25 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що в силу статті 317 КАС України є підставою для його скасування.

З огляду на те, що положеннями статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) врегульовано порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності у сфері державної реєстрації прав, застосування її судом першої інстанції при визначенні підстав для проведення камеральної перевірки вважав помилковим, як і покликання на підпункт 4 пункту 4 Порядку № 990, оскільки прийняттю рішення про проведення камеральної перевірки позивача передувало проведення моніторингу реєстраційних дій у Реєстрі, зокрема, за критерієм наведеним у підпункті 4 пункту 6 Порядку № 990 «проведення державним реєстратором реєстраційних дій протягом, зокрема, шести місяців з дня відновлення доступу державного реєстратора до реєстрів, у тому числі після тимчасового блокування такого доступу».

Повідомив, що на виконання приписів Порядку № 990, Наказ № 2881/7 було розміщено на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України та направлено листом від 29.11.2024 за вих. № 165480/19.14/24 до Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, яким повідомлено про право державного реєстратора подавати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, а вже у подальшому за результатами проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав прийнято рішення у формі Наказу № 2881/7.

Відтак, позивач у повному обсязі мав змогу встановити те, що предметом камеральної перевірки були реєстраційні дії за заявами, зареєстрованими державним реєстратором в базі даних заяв Державного реєстру прав за №№ 61979389, 62229136 та надати вичерпну інформацію (пояснення) щодо розгляду вказаних заяв та підстав вчинення подальших реєстраційних дій, обґрунтовуючи законність своїх рішень, чого в свою чергу, здійснено не було.

З посиланням на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 27.01.2023 у справі № 380/25365/21 та від 29.08.2022 у справі №160/4731/20, наголошував, що законодавством не передбачено прямої вимоги зазначення мотивів встановлених порушень у рішенні уповноваженого органу за результатами проведення камеральної перевірки. У свою чергу, Акт за результатами камеральної перевірки, на підставі якого приймається рішення, має містити мотиви його прийняття із посиланням на норми чинного законодавства, оскільки такий Акт дає змогу Мін`юсту прийняти обґрунтоване рішення. Таким чином, оскільки Акт від 19.12.2024 містить мотиви та обґрунтування прийняття вказаного рішення, висновки суду першої інстанції щодо невмотивованості оскаржуваного наказу є безпідставними та такими, що призвели до прийняття незаконного рішення про задоволення позовних вимог.

Крім того зауважив, що зважаючи на встановлені факти грубих порушень у сфері державної реєстрації прав та неодноразовість проведення реєстраційних дій у реєстрі з порушенням законодавства (наказ Мін`юсту від 11.01.2024 № 104/5), керуючись принципами законності, обґрунтованості, рівності, розумності та пропорційності, Комісія вважала, що застосування до державного реєстратора ОСОБА_1 заходу відповідальності у вигляді анулювання доступу до Державного реєстру прав є виправданим та співмірним ступеню вчинених порушень, а також необхідним й достатнім для попередження нових порушень та зловживань у сфері державної реєстрації прав.

Окремо просив врахувати, що суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується та приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

По суті вчинених ОСОБА_1 порушень зазначив, що судом першої інстанції взагалі не перевірено доводи першого відповідача щодо суті виявлених за результатами проведення камеральної перевірки грубих порушень у сфері державної реєстрації, допущених державним реєстратором, не надано їм оцінки, що є порушенням принципу офіційного з`ясування обставин справи та має наслідком скасування такого рішення.

Пояснив, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав від 12.07.2024 № 61979389, поданої ОСОБА_2 , державним реєстратором ОСОБА_1. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.07.2024 № 74163612, на підставі якого до розділу №48, відкритого на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , внесено зміни, зокрема: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості змінено на нежитлову будівлю літ. «Б-1»; загальну площу 43,5 кв. м та житлову площу 24,3 кв. м змінено на загальну площу 401,6 кв. м. без здійснення пошуку відомостей у Державному реєстрі прав про речові права, обтяження речових прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині та за відсутності відомостей про прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна в результаті реконструкції, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, що є грубим порушенням статей 3, 5, 10, 18, 24 Закону № 1952- IV, пунктів 12, 40, 77 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553) (далі - Порядок № 1127) та пунктів 21, 22 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 червня 2018 р. № 484) (далі - Порядок № 1141).

Також, за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав від 30.07.2024 №62229136, поданої ОСОБА_3 , державним реєстратором ОСОБА_1. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.08.2024 № 74781798, на підставі якого відкрито розділ № 040 на закінчений будівництвом об`єкт - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 (далі - Житловий будинок), та проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 (номер запису 56440830) без отримання відомостей про технічні характеристики Житлового будинку з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, що в свою чергу, не узгоджується із вимогами статей 3, 10, 18, 24 Закону № 1952-IV, пунктів 12, 40, 58 Порядку № 1127.

Другий відповідач надав додаткові пояснення по справі від 27.05.2025, в яких підтримав доводи апеляційної скарги Мін`юсту та додатково проінформував, зокрема, що ДП «НАІС» не здійснює владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, та законодавчо не уповноважено владно керувати поведінкою, у тому числі, позивача.

Так, ДП «НАІС», будучи технічним адміністратором Державного реєстру прав, не уповноважене приймати владно-управлінські рішення, а лише безпосередньо їх виконує. Одночасно із цим, у ДП «НАІС» відсутнє право перевірки законності рішень Міністерства юстиції України та право відмови від їх виконання. Тобто, ДП «НАІС реалізує приписи наказів Міністерства юстиції України у будь-якому випадку, оскільки відповідне зобов`язання для ДП «НАІС» встановлено законом.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до частини 3 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом Міністерства юстиції України № 2881/7 від 29.11.2024, наказано провести у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно камеральну перевірку державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 щодо реєстраційних дій за заявами, зареєстрованими в базі даних заяв Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№61979389, 62229136.

За результатами проведеної камеральної перевірки Комісією було складено Акт за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 від 19.12.2024, за змістом якого Комісія встановила таке :

Щодо результатів розгляду заяви про державну реєстрацію прав від 12.07.2024 № 61979389, поданої ОСОБА_2 , державним реєстратором ОСОБА_1. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.07.2024 № 74163612, на підставі якого до розділу № 48, відкритого на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , внесені зміни, зокрема: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості змінено на нежитлову будівлю літ. Б-1; загальну площу 43,5 кв.м. та житлову площу 24,3 кв.м. змінено на загальну площу 401,6 кв.м. Комісія вважала, що державним реєстратором ОСОБА_1. порушено вимоги статей 3, 5, 10, 18, 24 Закону, пунктів 12, 40, 77 Порядку № 1127 та пунктів 21, 22 Порядку № 1141, оскільки проведено державну реєстрацію змін до розділу: без здійснення пошуків відомостей у Державному реєстрі прав про речові права, обтяження речових прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині; за відсутності відомостей про прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна в результаті реструктуризації, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Щодо результатів розгляду заяви про державну реєстрацію прав від 30.07.2024 № 62229136, поданої ОСОБА_3 , державним реєстратором ОСОБА_1. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.08.2024 № 74781798, на підставі якого відкрито розділ № 040 на закінчений будівництвом об`єкт - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та проведено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 .

Комісія вирішила, що державним реєстратором ОСОБА_1. порушено вимоги статей 3, 10, 18, 24 Закону, пунктів 12, 40, 58 Порядку № 1127, оскільки проведено державну реєстрацію за відсутності відомостей про технічні характеристики Житлового будинку, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, без направлення відповідного запиту до органу, який проводив оформлення та/ або реєстрацію прав про надання інформації, необхідної для державної реєстрації прав, що виникли до 01.01.2013, на підставі документів, які не дають змоги встановити набуття, зміну, або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

При визначенні заходу відповідальності за встановлені порушення у сфері державної реєстрації Комісія виходила із того, що основними засадами державної реєстрації прав є гарантування державною об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом, а тому порушення, які полягають у недотриманні встановленого порядку та процедур, створюють загрозу гарантіям непорушності права власності та існуючому правопорядку.

При цьому Комісія зауважила, що державним реєстратором ОСОБА_1. приймались рішення з порушенням процедури у сфері державної реєстрації прав, у зв`язку з чим протягом останніх дванадцяти місяців вказаний державний реєстратор притягувався до передбаченої законом відповідальності у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав згідно з наказами Міністерства юстиції України від 11.01.2024 № 104/5 (строком на 2 місяці).

Зважаючи на встановлені факти грубих порушень законодавства у сфері державної реєстрації прав та неодноразовість проведення реєстраційних дій у реєстрі з порушенням законодавства, керуючись принципами законності, обґрунтованості, рівності, розумності та пропорційності, Комісія зазначила, що застосування до державного реєстратора ОСОБА_1 заходу відповідальності у вигляді анулювання доступу до Державного реєстру речових прав є виправданим та співмірним ступеню вчинених порушень, а також необхідним й достатнім для попередження нових порушень та зловживань у сфері державної реєстрації прав."

У вказаному Акті від 19.12.2024 Комісія пропонувала анулювати державному реєстратору Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

На підставі Акту від 19.12.2024 Міністерством юстиції України прийнято оскаржуваний наказ № 3680/5 від 19.12.2024.

23.12.2024 від Міністерства юстиції України на адресу державного підприємства «Національні інформаційні системи» надійшов наказ від 19.12.2024 № 3680/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 ». Пунктом 1 наказу визначено анулювати доступ Державному реєстратору Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 .

Державним підприємством «Національні інформаційні системи» 06.01.2025 анульовано доступ Державному реєстратору Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Не погоджуючись з наказом Міністерства юстиції України № 3680/5 від 19.12.2024 "Про результати камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 ", за якими анульовано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державному реєстратору ОСОБА_1 , позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного наказу через не наведення в ньому фактів вчинення позивачем неодноразових порушень у сфері державної реєстрації прав та не надання доказів, що такі факти досліджувалися при прийнятті оскаржуваного рішення про анулювання доступу до Державного реєстру прав на нерухоме майно.

З огляду на те, що відповідач не встановив неодноразових порушень позивачем у сфері державної реєстрації прав, що стало підставою для прийняття невмотивованого рішення в частині анулювання доступу до Державного реєстру, застосоване відповідачем до позивача стягнення у вигляді анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом визнано таким, що не відповідає принципу обґрунтованості та пропорційності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав визначено Законом № 1952-IV.

Відповідно до статті 37-1 Закону № 1952-IV контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законів, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що для застосування вимог статті 37-1 Закону № 1952-IV Мін`юст повинен довести, що прийняття державним реєстратором рішення з порушенням порядку вчинення реєстраційних дій призвело до порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) направлення на обов`язкове підвищення кваліфікації державного реєстратора, крім нотаріусів, які здійснюють державну реєстрацію прав відповідно до покладених на них законом обов`язків.

Технічний адміністратор Державного реєстру прав у день надходження рішень, передбачених пунктами 1 і 2 частини другої цієї статті, забезпечує їх негайне виконання.

Рішення, передбачені пунктами 3-5 частини другої цієї статті, виконуються Міністерством юстиції України протягом п`яти робочих днів з дня їх прийняття.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав Міністерство юстиції України вирішує питання про передачу на розгляд суб`єкту державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, документів, що подані для проведення реєстраційних дій та перебувають на розгляді у відповідного державного реєстратора.

У разі прийняття рішення про тимчасове блокування або анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав щодо нотаріуса йому забезпечується доступ до Державного реєстру прав у режимі отримання інформації для здійснення нотаріальної діяльності відповідно до закону.

Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок, під час здійснення контролю та проведення перевірок, критерії, за якими здійснюється моніторинг, критерії, за якими визначається ступінь відповідальності за відповідні порушення, допущені в сфері державної реєстрації, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення Мін`юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави (далі - сфера державної реєстрації), критерії, за якими здійснюється моніторинг реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та визначається ступінь відповідальності за порушення у сфері державної реєстрації врегульована нормами Порядку № 990.

Дія цього Порядку не поширюється на розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється відповідно до статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та статті 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Згідно із пунктом 4 Порядку № 990 контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом:

1) розгляду звернень відповідно до Закону України "Про звернення громадян";

2) розгляду депутатських запитів, звернень відповідно до Закону України "Про статус народного депутата України";

4) перевірки відомостей, отриманих Мін`юстом під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації;

5) моніторингу реєстраційних дій в реєстрах;

7) проведення тестування на знання законодавства у сфері державної реєстрації осіб, які мають намір виконувати функції державного реєстратора та претендують на посаду державного реєстратора або на іншу посаду, що передбачає виконання функцій державного реєстратора (далі - посада державного реєстратора) у суб`єкта державної реєстрації, крім Мін`юсту чи його територіального органу. Тестування на знання законодавства у сфері державної реєстрації не проводиться щодо осіб, які раніше виконували функції державного реєстратора, перебуваючи у трудових відносинах із суб`єктом державної реєстрації, крім Мін`юсту чи його територіального органу. Тестування на знання законодавства у сфері державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, фізичних осіб - підприємців та відокремлених підрозділів юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, не проводиться щодо осіб, які виконували функції державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, перебуваючи у трудових відносинах із Мін`юстом чи його територіальним органом у період після 1 травня 2016 р. не менше ніж три місяці.

Пунктом 6 Порядку № 990 передбачено, що моніторинг реєстраційних дій в реєстрах як комплекс організаційно-технічних заходів, що за допомогою програмних засобів ведення реєстрів забезпечує проведення посадовими особами Мін`юсту вибіркового аналітичного дослідження реєстраційних дій за певний проміжок часу (тиждень, місяць або квартал) за принципом зростання (без перевірки попередніх періодів), здійснюється за такими критеріями:

1) скасування записів у реєстрах;

2) проведення реєстраційних дій з порушенням строків, визначених законами;

3) проведення державної реєстрації припинення обтяжень права власності та інших речових прав, похідних від права власності, на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва;

4) проведення державним реєстратором реєстраційних дій протягом одного року з дня отримання ідентифікаторів доступу до відповідного реєстру у зв`язку з призначенням на відповідну посаду суб`єктом державної реєстрації, призначенням на посаду державного нотаріуса чи реєстрацією приватної нотаріальної діяльності, а також протягом шести місяців з дня відновлення доступу державного реєстратора до реєстрів, у тому числі після тимчасового блокування такого доступу;

5) проведення державним реєстратором реєстраційних дій протягом шести місяців з дня анулювання відповідно до закону доступу такого реєстратора до одного із реєстрів;

6) проведення державним реєстратором реєстраційних дій щодо фізичних та юридичних осіб, до яких застосовані санкції відповідно до Закону України "Про санкції", а саме:

в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно:

- активів, що належать фізичній або юридичній особі, а також активів, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;

- заборони участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;

- заборони збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність;

- заборони на набуття у власність земельних ділянок;

- запобігання виведенню капіталів за межі України;

в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно:

- активів, що належать фізичній або юридичній особі, а також активів, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними;

- заборони участі у приватизації державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах;

- заборони збільшення розміру статутного капіталу господарських товариств, підприємств, у яких резидент іноземної держави, іноземна держава, юридична особа, учасником якої є нерезидент або іноземна держава, володіє 10 і більше відсотками статутного капіталу або має вплив на управління юридичною особою чи її діяльність;

- запобігання виведенню капіталів за межі України.

Перелік реєстраційних дій за критеріями, визначеними цим пунктом, для цілей проведення їх моніторингу надається технічним адміністратором реєстрів у строки та з періодичністю, що визначені Мін`юстом.

В силу пунктів 9-13 Порядку № 990 камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У рішенні Мін`юсту про проведення камеральної перевірки зазначаються прізвище, ім`я, по батькові державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, стосовно яких прийнято рішення про проведення камеральної перевірки, та підстава проведення камеральної перевірки.

Відповідним рішенням утворюється комісія з проведення камеральної перевірки у складі не менше як трьох посадових осіб Мін`юсту (далі - комісія).

Строк проведення камеральної перевірки становить не більш як п`ятнадцять робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про проведення такої перевірки.

Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про проведення камеральної перевірки надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу примірник відповідного рішення Мін`юсту в електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи - на електронну адресу, розміщену на офіційному веб-сайті суб`єкта державної реєстрації, до якого в разі потреби додається запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки. У разі відсутності на його офіційному веб-сайті інформації про електронну адресу суб`єкта державної реєстрації чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін`юсту, запит про надання копій документів та іншої інформації, що стосується предмета перевірки, в паперовій формі надсилаються на поштову адресу відповідного суб`єкта, нотаріуса.

Відомості про проведення камеральної перевірки не пізніше двох робочих днів з дня прийняття Мін`юстом рішення про її проведення також розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту.

Під час проведення камеральної перевірки державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації мають право подавати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, які додаються до матеріалів перевірки.

Колегія суддів наголошує, що під час проведення камеральної перевірки Мін`юст повинен забезпечити особі, дії якої перевіряються, реальне, а не формальне право надати пояснення та докази, які можуть сприяти вирішенню та/чи усуненню виявлених проблем, встановлених при вчиненні реєстраційних дій.

Згідно з пунктом 13-1 Порядку № 990 результати камеральної перевірки викладаються у формі акта або довідки, які підписується усіма членами комісії.

У разі наявності порушень установленого законом порядку державної реєстрації складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В акті/довідці про проведення камеральної перевірки зазначаються:

дата проведення камеральної перевірки;

прізвище, ім`я та по батькові посадових осіб Мін`юсту, що проводили камеральну перевірку;

підстава проведення камеральної перевірки;

опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні норми законів) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів (у разі складення акта);

пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки (у разі складення акта).

В акті про проведення камеральної перевірки зазначаються встановлені у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразове грубе чи неодноразові істотні порушення законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах.

На виконання вимог пункту 14 Порядку № 990 за результатами проведення камеральної перевірки у разі наявності порушень встановленого законом порядку державної реєстрації на підставі акта комісії про проведення камеральної перевірки Мін`юстом приймається вмотивоване рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності з урахуванням вчинених одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також з урахуванням наявних у Мін`юсті відомостей щодо неодноразового застосування до відповідного державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів.

Пунктом 16 Порядку № 990 визначено, що у разі виявлення у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також у разі, коли у Мін`юсту наявні відомості щодо неодноразового застосування до такого державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів, застосовується пункт 2 частини другої статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та/або пункт 2 частини другої статті 34-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

У разі коли державним реєстратором є нотаріус, застосовується пункт 4 частини другої статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та/або пункт 4 частини другої статті 34-1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Згідно з пунктом 20 Порядку № 990 результати проведення камеральної перевірки (акти/довідки про проведення камеральної перевірки, рішення Мін`юсту про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, нотаріуса до передбаченої законом відповідальності) зберігаються в Мін`юсті разом з іншими матеріалами такої перевірки.

Мін`юст не пізніше ніж через два робочих дні з дня прийняття ним рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності надсилає суб`єкту державної реєстрації, у трудових відносинах з яким перебуває державний реєстратор, уповноважена особа, чи нотаріусу примірник відповідного рішення Мін`юсту та акт про проведення камеральної перевірки в електронній формі з використанням системи електронного документообігу чи у разі відсутності такої системи - на електронну адресу, розміщену на офіційному веб-сайті суб`єкта державної реєстрації. У разі відсутності на офіційному веб-сайті суб`єкта державної реєстрації інформації про електронну адресу чи у разі прийняття рішення про проведення камеральної перевірки щодо нотаріуса засвідчена відповідно до законодавства копія відповідного рішення Мін`юсту та акт про проведення камеральної перевірки в паперовій формі надсилаються на поштову адресу відповідного суб`єкта, нотаріуса.

Рішення, дії або бездіяльність Мін`юсту під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації можуть бути оскаржені до суду (пункт 34 Порядку № 990).

Отже, законодавством чітко визначені алгоритм дій Міністерства юстиції України під час здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав, дотримання якого є обов`язковою передумовою умовою для застосування Міністерством юстиції України санкцій, визначених статтею 37-1 Закону № 1952-IV.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що анулювання ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру прав на підставі оскаржуваного наказу відбулося внаслідок здійснення першим відповідачем моніторингу законності вчинення ним реєстраційних дій за заявами, зареєстрованими в базі даних заяв Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№ 61979389, 62229136 у зв`язку з виявленням контролюючим органом порушень Закону № 1952-IV та Порядку № 990.

Колегія суддів зауважує, що з положень Закону № 1952-IV чітко вбачається, що законодавець, наділяючи Міністерство юстиції України функціями контролю у сфері державної реєстрації прав та визначаючи порядок застосування ним видів заходів впливу до державних реєстраторів, також зобов`язав Мін`юст мотивувати рішення, прийняте за наслідками такого контролю.

У постанові від 26.07.2023 у справі № 200/3265/21-а Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду зробив такі висновки щодо дискреції:

«Разом з цим Верховний Суд зазначає, що дискреція - це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Дискреція є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.

Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.

У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі "Hasan and Chaush v.Bulgaria" № 30985/96).

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятою 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі "Олссон проти Швеції" від 24.03.1988), встановлено, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців.

Закон вимагає, щоб він був доступний для особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї, та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. В національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Гавенда проти Польщі" від 14.03.2002)».

Таким чином, у разі виявлення порушень законодавства у сфері державної реєстрації перший відповідач розглядає питання відповідальності суб`єкта у сфері державної реєстрації та приймає рішення про застосування до санкцій. При застосуванні санкцій перший відповідач повинен дотримуватися принципів недискримінації та пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.

В свою чергу, обов`язковість дотримання принципу пропорційності зумовлює обов`язок суб`єкта владних повноважень, при визначенні розміру санкції, обґрунтовувати в своєму рішенні ступінь тяжкості вчиненого правопорушення та його небезпечність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2023 по справі № 640/16809/20.

Судом апеляційної інстанції, дослідивши наявний в матеріалах справи наказ від 19.12.2024 № 3680/5 «Про результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 », встановлено, що на виконання наказу Міністерства юстиції України від 29.11.2024 № 2881/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 » та відповідно до статті 37-1 Закону № 1952-IV, Порядку № 990 вирішено анулювати державному реєстратору Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Виконання цього наказу покладено на державне підприємство «Національні інформаційні системи».

Підставою вказано: акт від 19.12.2024 № 6334/19.1.4/24 за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що при прийнятті рішення про анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав відповідно до Закону 1952-IV, Міністерство юстиції України повинно встановити не тільки наявність у діях державного реєстратора одноразового грубого чи неодноразового порушення визначених законами порядків державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань а і вказати зв`язок між подією недотримання державним реєстратором законодавства у сфері державної реєстрації прав та порушенням прав фізичної або юридичної особи.

Також, слід зауважити, що застосування певного виду стягнення, передбаченого статтею 37-1 Закону № 1952-ІV повинно відповідати загальним принципам законності, справедливості, індивідуальності, пропорційності, оскільки наслідки негайного виконання рішення про обмеження доступу впливають на професійну діяльність державних реєстраторів, робота яких безпосередньо залежить від можливості мати такий доступ.

Тому, визначаючи вид стягнення, перший відповідач повинен врахувати характер порушення, його систематичність, сукупність з іншими порушеннями, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин у спірному наказі про застосування заходу стягнення.

Водночас, в оскаржуваному наказі немає відомостей про те, що перший відповідач здійснив дослідження чи перевірку фактів, викладених у Акті за результатами проведення камеральної перевірки позивача та встановив порушення прав певних фізичної або юридичної особи вищенаведеними реєстраційними діями позивача, вчинення яких слугувало підставою для видання спірного наказу.

Доречно зауважити, що в оскаржуваному наказі не зазначено ані норм, які було порушено позивачем, ані не вказано відомостей про негативні наслідки цих порушень, зокрема, зміст порушення прав та законних інтересів юридичних та фізичних осіб, а також мотивів застосування до державного реєстратора саме такої санкції, як анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Також, не містять ані спірний наказ, ані матеріали справи, ані апеляційна скарга будь-яких фактів вчинення позивачем неодноразових порушень у сфері державної реєстрації прав, а також конкретних даних про юридичних та фізичних осіб, права яких було порушено позивачем.

Дослідивши наявний в матеріалах справи Акт за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 від 19.12.2024 судом апеляційної інстанції встановлено, що останній містить відомості про порушення позивачем вимог статей 3, 10, 18, 24 Закону № 1952-IV та пунктів 12, 40, 58 Порядку № 1127 за результатами перевірки реєстраційних дій за заявами, зареєстрованими державним реєстратором в базі даних заяв Державного реєстру прав за №№ 61979389, 62229136.

Разом з цим, акт камеральної перевірки за своїх змістом і правовим визначенням має рекомендаційний характер та не звільняє Мін`юст надавати оцінку підставам винесення наказу, зважаючи на вимоги пункту 1 частини 2 статті 37-1 Закону № 1952-IV щодо обов`язку першого відповідача вмотивувати рішення.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що перший відповідач, як суб`єкт владних повноважень, за наслідками камеральної перевірки має право на те, щоб обмежити чи анулювати доступ до Реєстру, але водночас, таке рішення повинно мати зрозуміле і обґрунтоване пояснення.

У випадку з позивачем перший відповідач не зазначив мотивів спірного наказу. Натомість він покликається на свої дискреційні повноваження, які, втім, не можуть слугувати переконливим аргументом для того, щоб уникнути чи звільнити себе від зобов`язання пояснити/мотивувати своє рішення.

Зі змісту оскаржуваного наказу суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що встановлюючи термін анулювання доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно безстроково, Мін`юстом всупереч принципу обґрунтованості рішення не наведено мотивів, якими керувався, обираючи саме такий строк.

Колегія суддів наголошує, що стаття 37-1 Закону №1952-ІV не визначає мінімальних та максимальних строків застосування заходу стягнення у вигляді анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав. Проте, застосування певного виду стягнення повинно відповідати загальним принципам законності, справедливості, індивідуальності, пропорційності, оскільки наслідки негайного виконання рішення про обмеження доступу впливають на професійну діяльність державних реєстраторів, робота яких безпосередньо залежить від можливості мати такий доступ. Визначаючи вид стягнення та встановлюючи позивачу строк анулювання доступу до Державного реєстру прав, перший відповідач повинен був врахувати характер порушення, його систематичність, сукупність з іншими порушеннями, наявність/відсутність негативних наслідків з відображенням цих обставин у спірному наказі про застосування заходу стягнення.

Крім того, колегія суддів враховує, що в силу пункту 13 Порядку № 990 під час проведення камеральної перевірки державний реєстратор, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації мають право подавати Мін`юсту свої пояснення та додаткову інформацію, що стосується предмета перевірки, які додаються до матеріалів перевірки.

Дослідивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що в межах камеральної перевірки комісія, яка її проводила, належним чином не вимагала від позивача надати пояснення по суті виявлених порушень, що на переконання колегії суддів, у даній ситуації могло б сприяти вирішенню та/чи усуненню виявлених проблем при вчиненні ОСОБА_1 вищевказаних реєстраційних дій.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги про те, що копія Акту камеральної перевірки була надіслана до Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, а тому позивач мав змогу з ним ознайомитись та надати відповідні пояснення, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з наявного в матеріалах справи супровідного листа (а.с. 13) не вбачається наявність розписки ОСОБА_1 про ознайомлення із таким документом.

Більше того, дослідивши вказаний супровідний лист, колегією суддів встановлено, що останній сформовано головним спеціалістом моніторингу у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно та бізнесу Управління обліку та контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації Департаменту державної реєстрації лише 23.12.2024, а відповідно до календарного штемпеля Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області, копію вказаного документа було отримано лише 31.12.2024, у той час як рішення про анулювання ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно прийнято 19.12.2024, тобто, ще до направлення копії Акту та отримання такого відповідною селищною радою, що взагалі унеможливило позивачу надати будь-які пояснення чи докази в обґрунтування своїх дій чи бездіяльності.

Щодо посилання Мін`юсту на розміщення відомостей про здійснення перевірки державного реєстратора ОСОБА_1 на офіційному сайті, колегія суддів зауважує, що таке розміщення не може вважатись належним способом повідомлення позивача, позаяк таке повідомлення має на меті не лише проінформувати зацікавлених осіб про перевірку, але й забезпечити їм реальну можливість надати пояснення, для їх подальшого врахування.

З огляду на суттєвість наслідків для позивача в результаті прийнятого рішення, розміщення інформації на веб-порталі Мін`юсту не є належним повідомленням позивача, особливо з урахуванням того, що у ОСОБА_1 відсутній обов`язок зі здійснення постійного моніторингу відомостей, що розміщуються на сайті першого відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що перший відповідач прийняв спірний наказ без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття рішення, непропорційно, тобто без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, а тому такий наказ підлягає скасуванню.

При цьому, колегія суддів констатує, що встановлена протиправність здійсненої суб`єктом владних повноважень перевірки внаслідок порушення процедури її проведення є достатньою та самостійною підставою для скасування прийнятого за результатами її проведення наказу Міністерства юстиції України №3680/5 від 19.12.2024, що унеможливлює перехід до суті покладених в його основу порушень.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.04.2025 по справі № 520/2216/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко