Справа № 160/7746/25
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2025 рокуСправа №160/7746/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (далі ГУ ПФУ в Чернівецькій області, відповідач-2), в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу за списком №2 ОСОБА_1 періоди роботи в повному обсязі з 05.12.1994 по 07.01.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 в фактичному подвійному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення» період роботи з 05.12.1994 по 07.01.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 ОСОБА_1 з дати звернення, а саме: з 07.01.2025, на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.
Ухвалою суду від 18.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи на підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.
14.04.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить задовольнити позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.
Відповідач-1 до суду відзив на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Виходячи з положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.01.2025 звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058-IV.
За принципом екстериторіальності заява позивача розглянута фахівцями ГУ ПФУ в Чернівецькій області.
Рішенням від 15.01.2025 №75 відповідач-2 відмовив позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах. В рішенні зазначено, що вік заявниці становить 51 рік; страховий стаж особи - 32 роки 4 місяці 19 днів; пільговий стаж особи не визначено. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 №1058-IV пенсія за віком на пільгових умовах призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, за результатами атестацій робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності, зокрема, у жінок страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. За доданими документами до страхового стажу зараховані всі періоди. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 05.12.1994, оскільки надано не всі атестації робочих місць, передбачених підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку №22-1: документи про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» (для зарахування до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, періодів роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 або із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, після 21 серпня 1992 року). Крім того, назви посад в довідці від 17.12.2024 № 43.1/06/1345 не відповідають назвам посад зазначеним в трудовій книжці, тому довідка потребує перевірки на відповідність первинним документам. Отже, згідно з положеннями статті 114 Закону №1058-IV на момент звернення позивача врегульоване визначення права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах - після досягнення 55 років і за наявності, зокрема, у жінок страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача-2 у зарахуванні до пільгового стажу усього періоду роботи зі шкідливими та важкими умовами праці та призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон №1058-IV.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XII) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок №637) визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядок №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній відповідних записів.

В трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містяться записи, зокрема (мовою оригіналу):

Республіканська психіатрична лікарня з суворим наглядом м. Дніпропетровська

….

№7: 05.12.1994 принята на должность медсестры;

№8: 17.10.1998 РПБСН перейменована в Украинскую психиатрическую больницу с интенсивным (строгим) наблюдением на основании Устава больницы, утвержденного Министром здравоохранения Украины 17.10.1998;

№9: 12.07.2001 УПБ и (СН) переименована в Украинскую психиатрическую больницу со строгим наблюдением;

№10: Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом перейменована у ДЗ «УКРАЇНСЬКА ПСИХІАТРИЧНА ЛІКАРНЯ З СУВОРИМ НАГЛЯДОМ МОЗ УКРАЇНИ» на підставі Статуту лікарні, затвердженого наказом МОЗ України від 17.10.2012 №202-0;

№11: 01.11.2012 найменування посади змінено на сестра медична стаціонару;

№12: 01.02.2019 ДЗ «УКРАЇНСЬКА ПСИХІАТРИЧНА ЛІКАРНЯ З СУВОРИМ НАГЛЯДОМ МОЗ УКРАЇНИ» реорганізовано, шляхом приєднання до ДУ «ЦЕНТР ПСИХІЧНОГО ЗДОРОВ`Я І МОНІТОРИНГУ НАРКОТИКІВ ТА АЛКОГОЛЮ МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ», в Дніпровську філію «СПЕЦІАЛЬНИЙ ЗАКЛАД З НАДАННЯ ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ» ДУ «ЦЕНТР ПСИХІЧНОГО ЗДОРОВ`Я І МОНІТОРИНГУ НАРКОТИКІВ ТА АЛКОГОЛЮ МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ». Підстава: наказ МОЗ України від 14.09.2018 №1673;

№13: 01.01.2022 ДФ «СПЕЦІАЛЬНИЙ ЗАКЛАД З НАДАННЯ ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ» ДУ «ЦЕНТР ПСИХІЧНОГО ЗДОРОВ`Я І МОНІТОРИНГУ НАРКОТИКІВ ТА АЛКОГОЛЮ МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ» реорганізована шляхом приєднання до ДУ «ІНСТИТУТ ПСИХІАТРІЇ, СУДОВО-ПСИХІАТРИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ ТА МОНІТОРИНГУ НАРКОТИКІВ МОЗ УКРАЇНИ». Підстава: наказ МОЗ України від 29.07.2021 №1584;

№14: 12.09.2023 ДФ «СПЕЦІАЛЬНИЙ ЗАКЛАД З НАДАННЯ ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ» ДУ «ІНСТИТУТ ПСИХІАТРІЇ, СУДОВО-ПСИХІАТРИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ ТА МОНІТОРИНГУ НАРКОТИКІВ МОЗ УКРАЇНИ» перетворено у ДФ «СПЕЦІАЛЬНИЙ ЗАКЛАД З НАДАННЯ ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ» ДУ «ІНСТИТУТ СУДОВОЇ ПСИХІАТІЇ МОЗ УКРАЇНИ».

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17.12.2024 №43.1/06/1345, виданої ДУ «ІНСТИТУТ СУДОВОЇ ПСИХІАТІЇ МОЗ УКРАЇНИ», ОСОБА_2 працює повний робочий день в ДФ «СПЕЦІАЛЬНИЙ ЗАКЛАД З НАДАННЯ ПСИХІАТРИЧНОЇ ДОПОМОГИ» ДУ «ІНСТИТУТ СУДОВОЇ ПСИХІАТІЇ МОЗ УКРАЇНИ» з 05.12.1994 (наказ №85-ос від 03.12.1994) на посаді медсестри відділення №7, з 01.11.2016 (наказ №93-ос від 01.11.2016) на посаді сестри медичної відділення №10, з 01.09.2023 на посаді сестри медичної стаціонару відділення №13 (наказ №157 к/тр-дф від 30.08.2023), що передбачено Списком №2, код КП 3231:

з 05.12.1994 по 15.01.2003: 22600000 розділ XXIV «Установи охорони здоров?я і по 15.01.2003 соціального забезпечення» позиція 2260000в середній медичний персонал, затверджений Постановою №162;

з 16.01.200 по 02.08.2016: Розділ XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», позиція 24в - 2а молодші спеціалісти з медичною освітою, затвердженим Постановою №36;

з 03.08.2016 по теперішній час: Розділ XXIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога", молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні час сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, затверджений Постановою №461.

Пільговий стаж складає - 30 років 0 місяців 02 дні (06.12.2024).

У відпустках по догляду за дитиною до 6-ти років, учбових відпустках без збереження заробітної плати - не була.

Відпустка по догляду за дитиною до 3-х років: з 12.06.2001 по 31.03.2004 (наказ № 23-ос від 05.06.2001) та наказ №15-ос від 16.03.2004 про дозвіл приступити до роботи з 01.04.2004.

Курси підвищення кваліфікації: з 07.02.2005 по 07.03.2005 (наказ №7-ос від 08.02.2005), з 02.02.2015 по 27.02.2015 (наказ №10-ос від 04.02.2015).

Підстава для видачі: штатний розпис, відомості про зарплату, особова картка - П-2.

Додаткові відомості: наказ по лікарні №57 від 19.01.2017, наказ по закладу №106 від 28.05.2019 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за сп. №1 та №2, надання пільг та компенсацій», наказ по закладу №14 від 03.02.2022 «Про застосування атестації місць за умовами праці в Дніпровській філії «СЗНПД» ДУ «ІПСПЕМН МОЗ України», наказ по закладу №162к/тр-оф вій 27.05.2024 "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за сп. №1 та №2, надання пільг та компенсацій", наказ по закладу №204к/тр-оф від 11.07.2024 "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за сп. №1 та №2, надання пільг та компенсацій" (а.с. 31-32).

Матеріали справи містять копію аналогічної довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 29.01.2025 №42/06/120, виданої ДУ «ІНСТИТУТ СУДОВОЇ ПСИХІАТІЇ МОЗ УКРАЇНИ», яка підтверджує, що станом на день видачі цієї довідки ОСОБА_2 працює на посаді сестри медичної стаціонару відділення №13 та її пільговий стаж складає 30 років 01 місяць 20 днів (24.01.2025) (а.с. 79-80).

Відповідно до довідки ДУ «ІНСТИТУТ СУДОВОЇ ПСИХІАТІЇ МОЗ УКРАЇНИ» від 17.12.2024 №43.1/06/1344 ОСОБА_2 була прийнята до Республіканської психіатричної лікарні з суворим наглядом на посаду медсестри відділення №7 з 05.12.1994 (наказ №85-лс від 03.12.1994) по теперішній час.

З 17.10.1998 Республіканська психіатрична лікарня з суворим наглядом перейменована в Українську психіатричну лікарню з інтенсивним (суворим) наглядом на підставі Статуту лікарні, затвердженого Міністром охорони здоров`я України.

З 12.07.2001 Українська психіатрична лікарня з інтенсивним (суворим) наглядом перейменована в Українську психіатричну лікарню з суворим наглядом (наказ МОЗ України №72-0 від 12.07.2001).

Перейменована у Державний заклад Українська психіатрична лікарня з суворим наглядом МОЗ України на підставі Статуту лікарні (наказ №202-0 від 17.10.2012).

З 01.11.2012 найменування посади було змінено на сестра медична стаціонару (наказ №196-1 від 05.10.2012)

З 01.11.2016 була переведена на посаду сестри медичної стаціонару відділення №10 (наказ 393-ос від 01.11.2016).

З 01.02.2019 була переміщена до Дніпровської філії «СЗНПД» ДУ «ЦПЗМНА МОЗ УКРАЇНИ» на посаду сестри медичної стаціонару відділення №10 (наказ №10-КП від 29.01.2019).

З 01.01.2022 була переміщена до ДФ «СЗНПД» ДУ «ІПСПЕМН МОЗ УКРАЇНИ» на посаду сестри медичної стаціонару відділення №10 (наказ №238 к/тр від 30.12.2021).

З 01.09.2023 була переміщена на посаду сестри медичної стаціонару відділення №13 (наказ №157 к/тр-дф від 30.08.2023).

З 12.09.2023 назва ДФ «ІПСПЕМН МОЗ УКРАЇНИ» перейменована в ДФ «СЗНПД» ДУ «ІСП МОЗ УКРАЇНИ» (наказ №74 від 12.09.2023).

У відпустках по догляду за дитиною до 6-ти років, учбових відпустках, відпустках без збереження заробітної плати - не була.

Відпустка по догляду за дитиною до 3-х років з 12.06.2001 по 31.03.2004 (наказ №23-ос від 05.06.2001) та наказ №15-ос від 16.03.2004 про дозвіл приступити до роботи з 01.04.2004.

Курси підвищення кваліфікації: з 07.02.2005 по 07.03.2005 (наказ №7-ос від 08.02.2005) з 02.02.2015 по 27.02.2015 (наказ № 10-ос від 04.02.2015).

Робота у шкідливих умовах повний робочий день.

Довідка видана до подання до відділу пенсійного забезпечення УПФУ для підтвердження стажу роботи в психіатрії (ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення») у подвійному розмірі з 05.12.1994 по 31.12.2003 (а.с. 33-34).

Зі змісту спірного рішення вбачається, що підставою для незарахування до пільгового стажу позивача за Списком №2 усього періоду роботи є ненадання всіх атестацій робочих місць.

Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 (далі - Порядок №442) та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 442 та підпункту 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Так, згідно зі статтею 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено адміністративну відповідальність керівників суб`єктів господарювання. Порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та громадян - суб`єктів підприємницької діяльності від тридцяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі якщо непроведення атестації мало своїм наслідком заподіяння шкоди здоров`ю працівнику, керівник підприємства може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за статтею 271 Кримінального кодексу України.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

За змістом пунктів 8 та 9 Порядку № 442 проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку № 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Суд наголошує, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами 1 та 2 статті 153 КЗпП України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року №2694-XII працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього - поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Сукупність вищезазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «а» статті 13 Закону № 1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, можна зробити висновок, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №2.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, суд вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.

Разом з цим, суд зазначає, що матеріали справи містять накази про проведення атестації робочого місця позивача.

Так, наказом Республіканської психіатричної лікарні зі суворим наглядом «Про затвердження результатів атестації робочих місць у РПЛСН за умовами праці, що підтверджують право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1 та №2» від 01.07.1995 №25 була затверджена посада медсестри (а.с. 81-82).

Наказом УПЛІН від 02.06.1999 №36 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення прав працівників на робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1 та №2» затверджений перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1 та №2 (а.с. 83).

Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1 та №2 є додатком до вказаного наказу, та яким затверджена посада «сестра медична КП 3231 (найменування структурного підрозділу: відділення з №1 по №13; р. ХХIV, 2260000в, сер. медич. персонал, Список №2) (а.с. 86).

Наказом УПЛІН від 02.06.2004 №46 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення прав працівників на робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1 та №2, надання пільг і компенсацій» затверджений перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1 та №2 (а.с. 89).

Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1 та №2 є додатком до вказаного наказу, та яким затверджена посада «сестра медична КП 3231» (Список №2) (а.с. 90).

Наказом УПЛІН від 14.07.2009 №107 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення прав працівників на робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1 та №2, надання пільг і компенсацій» затверджений перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1 та №2 (а.с. 93).

Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1 та №2 є додатком до вказаного наказу, та яким затверджена посада «сестра медична КП 3231» (Список №2) (а.с. 94).

Наказом ДЗ «УПЛСН МОЗ УКРАЇНИ» від 14.06.2014 №106 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення прав працівників на робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1 та №2, надання пільг і компенсацій» затверджений перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1 та №2 (а.с. 97).

Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1 та №2 є додатком до вказаного наказу, та яким затверджена посада «сестра медична КП 3231 (Список №2) (а.с. 98).

Наказом ДЗ «УПЛСН МОЗ УКРАЇНИ» від 19.01.2017 №57 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пенсію за віком на пільгових умовах, надання пільг і компенсацій» затверджений перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списками №1 та №2 (а.с. 62).

Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списками №1 та №2 є додатком до вказаного наказу, та яким затверджена посада «сестра медична КП 3231 (найменування структурного підрозділу: відділення з №1 по №7, №10, №12; р. ХХIV 24в-в, мол. спеціалісти з мед. освітою, Список №2) (а.с. 64).

Наказом ДФ «СЗНПД» ДУ «ЦПЗМНА МОЗ УКРАЇНИ» від 28.05.2019 №106 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пенсію за віком на пільгових умовах, надання пільг і компенсацій» затверджений перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах (а.с. 52).

Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах є додатком до вказаного наказу, та яким затверджена посада «сестра медична КП 3231 (найменування структурного підрозділу: відділення №10; номер робочого місця: 61; Постанова №462, р. ХХIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», абз. 7, мол. спеціалісти з мед. освітою, Список №2) (а.с. 58).

Наказом ДФ «СЗНПД» ДУ «ІПСПЕМН МОЗ УКРАЇНИ» «Про застосування атестації робочих місць за умовами праці у Дніпровській філії «СЗНПД» ДУ «ІСП МОЗ УКРАЇНИ» від 03.02.2022 №14 поширено проведену атестацію робочих місць за умовами праці, затверджену наказом ДФ «СЗНПД» ДУ «ЦПЗМНА МОЗ УКРАЇНИ» від 28.05.2019 №106 на працівників ДФ «СЗНПД» ДУ «ІПСПЕМН МОЗ УКРАЇНИ» до моменту проведення позачергової атестації робочих місць (а.с. 36-37).

Наказом ДУ «ІСП МОЗ УКРАЇНИ» від 27.05.2024 №162 к/тр-дф «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права працівників на пенсію за віком на пільгових умовах за списками №1 та №2, надання пільг та компенсацій» затверджений перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах за списками №1 та №2 (а.с. 38-39).

Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій та посад, працівникам яких підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах є додатком №1 до вказаного наказу, та яким затверджена посада «сестра медична (брат медичний) стаціонару КП 3231 (найменування структурного підрозділу: відділення №13; номер робочого місця: 112; р. ХХIV, абз. 7, мол. спеціалісти з мед. освітою, Список №2) (а.с. 50).

Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок №383).

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Тому, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи.

Отже, позивач працювала на пільгових умовах за Списком №2:

- у період з 05.12.1994 по 15.01.2003 (код: 22600000, розділ XXIV «Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення», позиція 2260000в (середній медичний персонал), що затверджено Постановою №162;

- у період з 16.01.2003 по 02.08.2016 (розділ XXIV «Охорона здоров?я та соціальна допомога, позиція 24в-2а (молодші спеціалісти з медичною освітою), що затверджено Постановою №36;

- у період з 03.08.2016 по 24.01.2025 (як зазначено у довідці від 29.01.2025 №42/06/120( (розділ XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога, позиція 24в-2а (молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри господині), що затверджено Постановою №461.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні уточнюючої довідки.

Крім того, суд звертає увагу, що листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 11.02.2025 №0400-0102307-8/28264 представника позивача повідомлено, що до ГУ ПФУ в м. Києві направлено лист від 10.02.2025 №0400-010205-9/26780 з питання проведення перевірки довідки від 17.11.2024 №43.1/06/1345.

Втім, матеріали справи не містять доказів на підтвердження проведення перевірки спірної довідки.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 статті 44 Закону №1058-IV).

Також, приписами пункту 3.3 розділу 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок №22-1) встановлено, що орган, який призначає пенсію надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності бланки документів; допомогу особам, зазначених у п. 1.1 і 1.2 розділу І вказаного порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Пунктом 4.2 розділу 4 Порядку №22-1 передбачено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного стажу роботи. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

З аналізу викладених норм слід дійти висновку, що у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Суд звертає увагу, що згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем-2 безпідставно під час обрахунку права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах не зараховано періоди роботи: з 05.12.1994 по 07.01.2025 (дата звернення із заявою про призначення пенсії до територіального органу ПФУ) до пільгового стажу за Списком №2.

Щодо посилань відповідача-2 на недостатній вік для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, суд зазначає таке.

03.10.2017 Верховною Радою України ухвалено Закон № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон № 1058-ІV, розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у спірних правовідносинах застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20.

З огляду на зазначене, право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 позивач має при досягненні 50 років, за наявності стажу роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на роботах, віднесених до Списку №2.

Матеріали справи свідчать, що на час звернення за призначенням пенсії (07.01.2025) позивач досягла віку 51 рік, мала загальний страховий стаж 32 роки 04 місяці 19 днів, стаж за Списком №2 (з урахуванням зарахованих у цій справі періодів роботи) більше 30 років.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність у позивачки права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Згідно з частиною 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Враховуючи те, що позивач звернулась до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії 07.01.2025, пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2 має бути призначена ОСОБА_1 з 07.01.2025.

Щодо позовних вимог про зарахування до стажу ОСОБА_1 в подвійному розмірі періоду роботи з 05.12.1994 по 07.01.2025, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Отже, Законом №1788-ХІІ передбачена можливість зарахування до стажу у подвійному розмірі роботи, зокрема, у закладах з надання психіатричної допомоги.

За приписами статті 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 №1489-IIІ (далі Закон №1489-ІІІ):

психіатрична допомога - комплекс спеціальних заходів, спрямованих на обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медичну та психологічну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, у тому числі внаслідок вживання психоактивних речовин;

фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги;

заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №1489-ІІІ законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоров`я, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

На підставі частини 1 статті 10 Закону №1489-ІІІ психіатрична допомога надається закладами з надання психіатричної допомоги всіх форм власності, а також лікарями-психіатрами за наявності ліцензії, отриманої відповідно до законодавства. Психіатрична допомога особам віком до 18 років у закладах з надання психіатричної допомоги надається окремо від повнолітніх осіб. Медичні працівники, інші фахівці для допуску до роботи з особами, які страждають на психічні розлади, повинні пройти спеціальну підготовку та підтвердити свою кваліфікацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 27 Закону №1489-ІІІ професійні права, обов`язки лікаря-психіатра, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, у тому числі здійснюють догляд за особами, які страждають на психічні розлади, при наданні психіатричної допомоги встановлюються Основами законодавства України про охорону здоров`я, цим Законом та іншими законами. Лікар-психіатр, інші працівники, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійснюють догляд за особами, які страждають на психічні розлади, мають право на пільги, встановлені законодавством України для осіб, зайнятих на важких роботах та з шкідливими і небезпечними умовами праці.

Суд зазначає, що робота, виконувана позивачем на посаді медсестри/сестри медичної стаціонару в РПЛСН, УПЛІСН, УПЛСН, ДУ «УПЛСН МОЗ УКРАЇНИ», ДФ «СЗНПД» ДУ «ЦПЗМНА МОЗ УКРАЇНИ», ДФ «СЗНПД» ДУ «ІПСПЕМН МОЗ УКРАЇНИ», ДФ «СЗНПД» ДУ «ІСП МОЗ УКРАЇНИ» відноситься до роботи «у закладах психіатричної допомоги», на які розповсюджується дія статті 60 Закону №1788-ХІІ.

На підставі частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За правилами пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

За змістом пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

В постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №689/872/17 зазначено, що редакція статті 60 Закону №1788-ХІІ є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує статтю 60 Закону №1788-ХІІ. Відповідно до статті 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В постанові Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 214/3705/17, Суд вказав, що за правилами пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-ХІІ застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років. Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону №1788-ХІІ, в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т.ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за перерахунком пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Також, і в постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, з посиланням на правову позицією Верховного Суду, висловлену, зокрема, у постановах від 11.12.2018 у справі №310/385/17(2-а/310/47/17), від 23.01.2019 у справі №485/103/17 та від 04.12.2019 у справі №689/872/17, зроблено висновок про те, що під час перерахунку пенсії особі, яка працювала на посадах в закладах, перелічених в статті 60 Закону №1788-ХІІ, орган Пенсійного фонду України має зробити перерахунок раніше призначеної пенсії з врахуванням пільгового обчислення періоду роботи, як до, так і після 01.01.2004 у подвійному розмірі.

На підставі частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, суд звертає увагу, що з довідки ДУ «ІНСТИТУТ СУДОВОЇ ПСИХІАТІЇ МОЗ УКРАЇНИ» від 17.12.2024 №43.1/06/1344 вбачається, що вона видана до подання до відділу пенсійного забезпечення УПФУ для підтвердження стажу роботи в психіатрії (ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення») у подвійному розмірі з 05.12.1994 по 31.12.2003 (а.с. 33-34).

Індивідуальні відомості про застраховану особу, які діють з 01.01.2004, містяться Реєстрі застрахованих осіб.

З долучених до матеріалів Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) вбачається робота позивача протягом усього часу за кодами підстав, які передбачають роботу на пільгових умовах за Списком №2.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 05.12.1994 по 07.01.2025 на посаді медсестри/сестри медичної стаціонару повинен бути зарахований позивачу у подвійному розмірі для обчислення пенсії за віком згідно зі статтею 60 Закону №1788-ХІІ.

Отже, рішення відповідача-2 від 15.01.2025 №75 є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим саме ГУ ПФУ в Чернівецькій області як структурний підрозділ органу, що мав розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, визначено засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відповідно до пункту 4.2. Порядку №22-1, рішення якого про відмову в призначенні пільгової пенсії оскаржила позивач, є суб`єктом владних повноважень, який має повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Викладене свідчить, що у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відповідно до приписів Порядку №22-1 відсутні повноваження щодо вирішення питання стосовно зарахування періодів до пільгового стажу та призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

З огляду на викладене, з метою захисту прав позивача слід зобов`язати ГУ ПФУ в Чернівецькій області:

- зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 періоди роботи з 05.12.1994 по 07.01.2025;

- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 у подвійному розмірі період роботи з 05.12.1994 по 07.01.2025 на підставі статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення»;

- призначити з 07.01.2025 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн, що документально підтверджується квитанцією №4156-6361-0062-1657 від 11.03.2025.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2, рішенням якого порушені права позивача, в сумі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21910427), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (адреса: площа Центральна, 3, м. Чернівці, 58002; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 40329345) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 15.01.2025 №75 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 періоди роботи з 05.12.1994 по 07.01.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 05.12.1994 по 07.01.2025 у подвійному розмірі на підставі статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити з 07.01.2025 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 на підставі статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар