Справа № 280/9942/24
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року Справа № 280/9942/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Амельченка Миколи Дем`яновича (Мелітопольське шосе, буд. 106-А, кв. 28, м. Бердянськ, Запорізька область), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158Б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ), в особі представника адвоката Амельченка Миколи Дем`яновича, до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивачка просить суд:

визнати протиправними дії відповідач щодо відмови позивачці у здійсненні перерахунку пенсії в разі втрати годувальника з 29.12.2023 року з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у грошовому атестаті №10/1719 від 26.06.2023 року;

зобов`язати відповідача здійснити з 29.12.2023 перерахунок пенсії в разі втрати годувальника позивачці з 29.12.2023 року з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у грошовому атестаті №10/1719 від 26.06.2023 року, а також виплатити заборгованість.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Зазначає, що вона звернулась до відповідача з заявою та копіями відповідних документів для проведення перерахунку її пенсії. Разом з тим, відповідач протиправно відмовив у проведенні такого перерахунку. Позивачка вважає таку відмову безпідставною та протиправною, а також такою, що суперечить положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою від 30.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено без виклику сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

22.11.2024 засобами системи «Електронний суд» від ГУ ПФУ в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач у поданому до суду відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що підстави для проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 по довідкам, які складені або надані після 05.03.2019 відсутні, отже дії ГУ ПФУ в Запорізькій області є правомірними. Враховуючи наведене, вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також зазначає, що позивачкою пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Щодо строку звернення до суду.

Верховний Суд, зокрема, у постанові від 12.12.2023 у справі №380/1907/23 дійшов висновку, що в правовідносинах щодо перерахунку пенсії не підлягає застосовуванню шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, установлений частиною другою статті 122 КАС України. Застосування вказаного строку матиме наслідком неможливість реалізувати позивачем право, передбачене статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб», на перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною видів грошового забезпечення з урахуванням норм частини третьої статті 51 цього Закону щодо проведення такого перерахунку з дати виникнення на нього без обмеження строком в разі, коли перерахунок не проведений із вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії.

Аналогічні за своїм змістом висновки викладені Верховним Суду у постановах від 24 квітня 2024 року у справі №300/2762/23, від 11 червня 2024 року у справі №160/7961/23, від 12 червня 2024 року у справі №380/25617/23, від 30 липня 2024 року у справі №160/17314/23 та інших.

Отже обмеження строку звернення до адміністративного суду за перерахунком пенсії не застосовується.

Також дане питання вже було вирішено судом під час вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Щодо суті заявлених вимог.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію в разі втрати годувальника, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

ОСОБА_1 через представника звернулась до відповідача із заявою, в якій просила «зробити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в разі втрати годувальника, із розрахунку 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував на посаді стрілець-санітар 2 механізованого відділення 2 механізованого взводу 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , звання солдат) на одного непрацездатного члена сім`ї.»

Однако, листом від 23.09.2024 року їй в перерахунку пенсії було відмовлено, з наступних підстав «Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - Головне управління) розглянуло Вашу заяву як представника ОСОБА_1 щодо її пенсійного забезпечення та повідомляє.

На підставі наданих ІНФОРМАЦІЯ_3 документів, ОСОБА_1 з 29.12.2023 призначено пенсію в разі втрати годувальника на умовах Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), у розмірі 70 % від грошового забезпечення загиблого годувальника, з урахуванням вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2020 №674 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб».

Таким чином, пенсія ОСОБА_1 обчислена та виплачується відповідно до наданих матеріалів для призначення пенсії, в тому числі і зазначеного Вами грошового атестату від 26.06.2023 №10/1719, з урахуванням вимог пенсійного законодавства.».

Проте, відповідно до грошового атестата 26.06.2023 №10/1719, грошове забезпечення загиблого ОСОБА_2 становило 20586,30 грн, де:

- 2820,00 грн. посадовий оклад;

- 530,00 грн. оклад з військове звання;

- 0,00 грн. надбавка за вислугу років 0%;

- середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення (специфічні умови проходження служби - 2177,50грн та премія - 15058,80 грн).

Позивачка зазначає, що основний розмір пенсії, при її призначенні, було обраховано із 70% відсотків грошового забезпечення і становить наразі 2345,00 гривень, при цьому в основу розрахунку відповідач взяв не грошове забезпечення в цілому у розмірі 20586,30 гривен, а взяв лише грошове забезпечення без врахування середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення (3350 гривень), тобто повинно бути (20586,30 х 70%=14410,41 гривень), а наразі вона отримує лише 2345,00 гривень (з урахуванням індексації 2531,66 гривень), тобто (3350 х 70% = 2345,00 гривень), що підтверджується доданим розрахунком.

Тобто, відповідач виключив з розрахунку середньомісячну суму додаткових видів грошового забезпечення (специфічні умови проходження служби - 2177,50 грн. та премія - 15058,80 грн.).

Не погоджуючись із проведеним обрахунком пенсії в разі втрати годувальника, позивачка звернулася до суду із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Суд зазначає, що Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом (далі Закон №2262-XII).

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону №2262-ХІІ члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Статтею 36 Закону №2262-ХІІ визначено розміри пенсії в разі втрати годувальника, яка обчислюється з грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника.

На виконання Закону №2262-ХІІ прийнято Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 р. за №135/13402 (далі Порядок).

Саме цей Порядок регулює питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 №1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян».

Відповідно до п.1 Порядку, заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника подається членом сім`ї військовослужбовця, особи, яка має право на пенсію згідно із Законом, якому на дату смерті не було призначено пенсію, до органів, що призначають пенсії, через уповноважений орган (структурний підрозділ). У такому самому порядку подається заява про призначення пенсії в разі втрати годувальника членом сім`ї померлого годувальника, який має право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, а також у разі відсутності в органах, що призначають пенсії, пенсійної справи померлого годувальника.

Уповноваженим органом (структурним підрозділом) заява про призначення пенсії з необхідними документами до органу, що призначає пенсію, може надсилатись поштою.

Пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті (ст. 29 Закону №2262-ХІІ).

Статтею 30 Закону №2262-ХІІ визначено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, що мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

- діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надає передбачених законодавством України для отримувачів пенсій.

- дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює (п.п. а), д) ч.4 ст. 30 Закону №2262-ХІІ).

Порядок обчислення заробітку (грошового забезпечення) для визначення розміру пенсій особам, що мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону №2262-XII, регламентується ст. 43 вказаного Закону. Зокрема, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:

- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.

Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Для призначення пенсії в разі втрати годувальника подано грошовий з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, які отримував загиблий військовослужбовець протягом останніх 24 календарних місяців служби підряд до дати смерті.

З аналізу матеріалів справи слідує, що грошове забезпечення загиблого становило 20586,30 гривен. Тоді як, на дату призначення на одного утриманця з 29.12.2023 року пенсія становить 2345,00 грн. (70% * 3350 = 2345 грн.). З урахуванням індексації 2531,66 гривень.

Тобто при розрахунку пенсії позивачки протиправно не були враховані додаткові види грошового забезпечення загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 . Зазначене підтверджується розрахунками пенсії в разі втрати годувальника станом на 01.03.2024 та 01.05.2024, які долучені до матеріалів справи.

Суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач правомірність своїх дій належними та допустимими доказами не довів. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивачки.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України. При зверненні до суду позивачкою сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн., який слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Інші судові витрати позивачкою до стягнення не заявлялись.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Амельченка Миколи Дем`яновича (Мелітопольське шосу, буд. 106-А, кв. 28, м. Бердянськ, Запорізька область), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158Б, м. Запоріжжя, 69057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії в разі втрати годувальника з 29.12.2023 року з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у грошовому атестаті №10/1719 від 26.06.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 29.12.2023 перерахунок та виплату пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 , з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, зазначених у грошовому атестаті №10/1719 від 26.06.2023, з урахуванням виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано «11» серпня 2025 року.

Суддя Р.В.Кисіль