Справа № 420/2757/25
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/2757/25

Перша інстанція: суддя Тарасишина О.М.,

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Єщенка О.В.,

Скрипченка О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2024р. ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Міністерства соціальної політики України, ПФ України, ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України щодо не реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення, зокрема особи з інвалідністю першої А групи вдови ветерана військової служби ОСОБА_1 в частині її пенсійного забезпечення, а саме не виділення бюджетних коштів Пенсійного фонду України для виплати її пенсії у повному обсязі;

- визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України щодо не здійснення у повному обсязі фінансування виплати перерахованої пенсії особи з інвалідністю першої А групи вдови ветерана військової служби ОСОБА_1 в частині її пенсійного забезпечення, а саме не виділення бюджетних коштів Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області для виплати її пенсії у повному обсязі;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови виплати у повному обсязі перерахованої пенсії особі з інвалідністю першої А групи вдові ветерана військової служби ОСОБА_1 у розмірі 374 930,7грн.;

- зобов`язати Міністерство соціальної політики України виділити бюджетні кошти Пенсійному фонду України для фінансування виплати у повному обсязі перерахованої пенсії особі з інвалідністю першої А групи вдові ветерана військової служби ОСОБА_1 у розмірі 374 930,7грн.;

- зобов`язати Пенсійний фонду України виділити бюджетні кошти ГУ ПФУ в Одеській області для фінансування виплати у повному обсязі перерахованої пенсії особі з інвалідністю першої А групи вдові ветерана військової служби ОСОБА_1 у розмірі 374 930,7грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області з 1.02.2023р.. Станом на 20.01.2025р. загальний розмір заборгованості ГУ ПФУ в Одеській області перед позивачем складає 374 930,7грн., у зв`язку із чим позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2025р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти у справі нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою вже реалізовано можливість судового захисту її права на отримання перерахованої пенсії від порушень з боку ГУ ПФУ в Одеській області шляхом звернення з адміністративними позовами до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами зобов`язального характеру.

У свою чергу, суд першої інстанції вважав, що постановлення судового рішення у зазначеній адміністративній справі у спосіб стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості з виплати пенсії, тобто вирішення спору між тими самими сторонами щодо того самого предмету, але з обранням іншого способу захисту порушених прав позивача, призведе до покладення на відповідача подвійного обов`язку щодо виплати позивачу заборгованості, що чинним законодавством не передбачено, тому є неприпустимим.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що ОСОБА_2 , полковник запасу Служби зовнішньої розвідки України, з серпня 2004р. перебував на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримував пенсію за вислугу років згідно із ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9.04.1992р. за №2262-ХІІ (надалі - Закон №2262-ХІІ).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області з 1.02.2023р. та належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника згідно з Законом №2262-ХІІ.

Станом на 20.01.2025р. загальний розмір заборгованості ГУ ПФУ в Одеській області перед позивачкою складає 374 930,7грн.

Вказана заборгованість встановлена за рішеннями суду від 16.11.2020р. по справі №420/11049/20, від 9.03.2021р. по справі №420/1744/21, від 2.06.2022р. по справі №420/5042/22, від 22.08.2022р. по справі №420/8261/22, від 16.03.2023р. по справі №420/2685/23, від 28.07.2023р. по справі №420/12286/23, від 31.08.2023р. по справі №420/12623/23, від 8.11.2023р. по справі №420/23491/23, від 31.01.2024р. по справі №420/32669/23, від 13.12.2023р. по справі №420/28399/23 року, від 13.05.2024р. по справі №420/8071/24, від 20.05.2024р. по справі №420/11308/24.

На підставі того, що вищевказана заборгованість так і не виплачена позивачці, вона і звернулась і суд із даним позовом.

Перевіряючи правомірність оскаржуваних дій відповідачів, з урахуванням підстав, за якими позивачка пов`язує їх незаконність та протиправність, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.4 розділу І Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31 серпня 2009р. №21-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 вересня 2009р. за №897/16913, нормативно-правове регулювання бюджетного процесу Пенсійного фонду здійснюється відповідно до Конституції України, Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік, ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», Положення про Пенсійний фонд України та інших нормативно-правових актів і цього Порядку.

Положеннями ч.1 ст.58 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Відповідно до ч.3 ст.58 Закону №1058-ІV, Пенсійний фонд не може провадити будь-яку іншу діяльність, крім зазначеної у частині першій цієї статті, і використовувати кошти загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на цілі, не пов`язані із зазначеною діяльністю.

Положеннями ч.2 ст.72 Закону №1058-ІV передбачено, що кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Згідно з ч.2 ст.73 Закону №1058-ІV забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Бюджет Пенсійного фонду України затверджується КМУ. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Відповідно до ст.58 Закону №1058-ІV до повноважень Пенсійного фонду України належить здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Згідно з ч.1 та 2 ст.23 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, що станом на 20.01.2025р. загальний розмір заборгованості перед позивачкою за рішеннями суду від 16.11.2020р. по справі №420/11049/20, від 9.03.2021р. по справі №420/1744/21, від 2.06.2022р. по справі №420/5042/22, від 22.08.2022р. по справі №420/8261/22, від 16.03.2023р. по справі №420/2685/23, від 28.07.2023р. по справі №420/12286/23, від 31.08.2023р. по справі №420/12623/23, від 8.11.2023р. по справі №420/23491/23, від 31.01.2024р. по справі №420/32669/23, від 13.12.2023р. по справі №420/28399/23, від 13.05.2024р. по справі №420/8071/24, від 20.05.2024р. по справі №420/11308/24.

Погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду здійснюється в межах відповідних бюджетних призначень територіальними органами Пенсійного фонду України. Отже, з об`єктивних причин, враховуючи ті обставини, що відповідач не може вплинути на надходження відповідних коштів до органів Пенсійного фонду України з Державного бюджету України, виплата заборгованості позивачу буде здійснена в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат згідно з черговістю.

Приписами ст.8 Закону №2262 визначено, що виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до преамбули ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 липня 2003р. №1058-IV (надалі - Закон №1058) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.58 Закону №1058, Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Пенсійний фонд не може провадити будь-яку іншу діяльність, крім зазначеної у частині першій цієї статті, і використовувати кошти загальнообов`язкового державного пенсійного страхування на цілі, не пов`язані із зазначеною діяльністю (ч.3 ст.58 Закону №1058).

За правилами ч.2 ст.72 Закону №1058 кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Положеннями ст.73 Закону №1058 передбачено, що кошти Пенсійного фонду використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду. Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485 (далі - Положення), Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до п.4 Положення Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує у відповідному регіоні доходи та видатки коштів Фонду, у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду (підпункт 2); забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами) (підпункт 4); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (підпункт 5).

Головне управління, утворене шляхом злиття головного управління Фонду та управління Фонду, головне управління Фонду, до якого приєднані управління Фонду, також забезпечують виконання завдань, передбачених пунктом 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014р. №28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015р. за №41/26486 (надалі - Положення) (абз.25 п.4 Положення).

КМУ 16.12.2020р. прийнято Постанову за №1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» (надалі - Постанова №1279).

У п.3 вказаної Постанови №1279 встановлено Пенсійному фонду України до 1 квітня 2021р. провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Також вищевказаною постановою затверджено Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, та внесені до Постанов КМУ від 30 серпня 1999р. №1596, від 23 липня 2014р. №280 та від 11 травня 2017р. №312 відповідні зміни.

Судова колегія зазначає, що відповідно до пп.4 п.4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого Постановою КМУ від 23 липня 2014р. за №280 (зі змінами, внесеними Постановою №1279), Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, забезпечує своєчасне та у повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством проводяться за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.12 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою КМУ від 30 серпня 1999р. за №1596 (в редакції Постанови КМУ від 22 вересня 2016р. №662) (надалі - Порядок №1596 зі змінами, внесеними Постановою №1279), органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - опис) згідно з додатком 3 у трьох примірниках. Списки та описи складаються окремо за пенсіями та грошовою допомогою, що фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, і за грошовою допомогою та іншими грошовими виплатами, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів. Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий - за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення.

Під час централізованого перерахування коштів списки подаються уповноваженим банкам виключно в електронній формі через Пенсійний фонд України та Мінсоцполітики (абз.4 п.13 Порядку №1596).

Згідно з абз.1 п.14 Порядку №1596 на підставі складених документів Пенсійний фонд України та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.

Отже, з 1 квітня 2021р. здійснення фінансування виплати пенсії можливо тільки Пенсійним фондом України.

Враховуючи вищевказане, судова колегія вважає, що невиконання судового рішення в частини виплати грошових коштів за відсутності фінансового забезпечення ГУ ПФУ в Одеській області на проведення таких виплат, яке здійснюється з Державного бюджету України, не може вважатися невиконанням рішення без поважних причин.

Отже, позивачкою вже реалізовано можливість судового захисту її права на отримання перерахованої пенсії від порушень з боку ГУ ПФУ в Одеській області шляхом звернення із відповідним адміністративними позовами до Одеського окружного адміністративного суду з позовними вимогами зобов`язального характеру.

При цьому, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що постановлення судового рішення в цій адміністративній справі у спосіб стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з виплати пенсії, тобто вирішення спору між тими самими сторонами щодо того самого предмету, але з обранням іншого способу захисту порушених прав позивача, призведе до покладення на відповідача подвійного обов`язку щодо виплати позивачу заборгованості, що чинним законодавством не передбачено, а тому є неприпустимим.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У контексті оцінки доводів позовної заяви та апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 квітня 2025р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

В.О. Скрипченко