Справа № 420/4064/25
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/4064/25

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.,

повний текст судового рішення

складено 16.04.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

10.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати у період з 30.01.2020 по 30.11.2022 грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавку за кваліфікацію, премії, одноразову грошову допомогу на оздоровлення, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань) розраховуючи посадовий оклад та оклад за військовим званням шляхом множення відповідного тарифного коефіцієнта на прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити за період з 30.01.2020 по 30.11.2022 грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавку за кваліфікацію, премії, одноразову грошову допомогу на оздоровлення, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань) виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року (за 2020 рік враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020; за 2021 рік враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021; за 2022 рік враховуючи прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022) на відповідні тарифні коефіцієнти згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб» (з урахуванням раніше проведених виплат).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що з 13.11.2019 по 30.11.2022 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 , та 30.11.2022 наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №323 була виключена зі списків особового складу частини та знята з усіх видів забезпечення. Однак, у день звільнення з нею не було проведено усіх необхідних розрахунків. Позивач вважала, що у вказаний період проходження служби розрахунок грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, а також виплачених за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань відповідач проводив з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018, замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт. Також, позивач вказувала, що застосування відповідачем розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу та окладу за військове звання при нарахуванні грошового забезпечення у меншому розмірі, ніж передбачено законом, порушує її право на належний рівень грошового забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року, ухваленим в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, задоволений позов ОСОБА_1 :

- визнані протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 у період з 30.01.2020 по 30.11.2022 включно грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), одноразових додаткових видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, шляхом його множення на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінет Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 30.01.2020 по 30.11.2022 включно (основних та додаткових видів грошового забезпечення), а також виплачених за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінет Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704, з урахуванням раніше виплачених сум.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки у спірний період грошове забезпечення нараховувалось та виплачувалось позивачу у відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , у період з 03.12.2019 по 30.11.2022 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 ; має статус учасника бойових дій, що підтверджене посвідченням серії НОМЕР_2 виданим 26.11.2021.

Згідно з витягом з наказу ТВО командира Військової частини НОМЕР_1 від 03.12.2019 №265, капітана ОСОБА_1 , призначену наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 13 листопада 2019 року №590 на посаду заступника командира 4 підрозділу з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , яка прибула з військової частини НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 , з 03 грудня 2019 року зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2022 №323, майора ОСОБА_1 , заступника командира 4 дивізіону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , призначену наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) №858 від 17 листопада 2022 року на посаду начальника служби військового капеланства управління військової частини НОМЕР_4 , з 30 листопада 2022 року виключено із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, а з харчування за каталогом продуктів з 01 грудня 2022 року, видано атестати.

Відповідно до змісту наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2022 №323, позивачу наказано виплатити: надбавку за класну кваліфікацію у розмірі 3% з 01 листопада по 30 листопада 2022 року; премію у розмірі 140% з 01 листопада по 30 листопада 2022 року; надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% з 01 листопада по 30 листопада 2022 року; посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років з 01 листопада по 30 листопада 2022 року; додаткову винагороду за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії із розрахунку 30000 гривень на місяць з 01 листопада по 30 листопада 2022 року; щорічну основну відпустку за 2022 рік - не використала; грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік отримала; матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, за 2022 рік - отримала.

Відповідно до довідки від 14.01.2025 №22, підполковник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині НОМЕР_4 .

13.01.2025 позивач звернулась до військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просила, зокрема, перерахувати та виплатити грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби, надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавку за кваліфікацію, премії, одноразову грошову допомогу на оздоровлення (за 2020-22 роки), грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань (за 2020-22 роки) виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року на відповідні тарифні коефіцієнти згідно пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького кладу та деяких інших осіб» (з урахуванням раніше проведених виплат).

Листом за підписом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.02.2025, позивач була повідомлена, що нарахування та виплата грошового забезпечення за період 2020-2022 років та індексації грошового забезпечення за період з 13.11.2019 по 30.11.2022 було здійснено відповідно до вимог чинного законодавства. Розмір посадового окладу, а також, інформація про розміри виплаченого грошового забезпечення наведено у довідці про нараховане грошове забезпечення.

Вирішуючи спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 29.01.2020 до 30.11.2022 пункт 4 постанови КМУ №704 від 30.08.2017 застосовується в редакції, відповідно до якої розрахунок грошового забезпечення позивача з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, здійснюється виходячи з розміру складових, розрахованих з прожиткового мінімум для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного року. Також суд першої інстанції зазначав, що оскільки перерахунку підлягає грошове забезпечення позивача, то як наслідок і виплати, які обчислюються з урахуванням його розміру, а саме грошова допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20.12.1991 №2011-XII (надалі - Закон №2011-XII).

Стаття 9 Закону №2011-XII регламентує питання грошового забезпечення військовослужбовців.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01.03.2018 (надалі постанова №704).

Постановою №704, яка набрала чинності 01.03.2018, збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 4 постанови №704, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з Додатками 1, 12, 13, 14.

Приміткою 1 Додатку 1 до постанови №704 визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень (примітка Додатку 14 до постанови №704).

Постановою №704 затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнята постанова №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», яка набрала чинності 24 лютого 2018 року (надалі - постанова №103), якою були внесені зміни до постанови №704, зокрема, пункт 4 був викладений в новій редакції: установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 (пункт 6 постанови №103).

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнаний протиправним та скасований пункт 6 постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови №704.

Отже, з 29.01.2020 пункту 4 постанови №704 віднови свою попередню редакцію, за якою розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно з Додатками 1, 12, 13, 14.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про те, що в період з 30.01.2020 до 30.11.2022 діяв пункт 4 постанови №704 в редакції постанови №103.

Також, враховуючи, встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (набрав чинності 01.01.2017), обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку проте, що розрахунковою величною для визначення посадового окладу та окладу за військове звання є саме прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року.

Оскільки за приписами Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, надбавка за кваліфікацію, премія, одноразова грошова допомога на оздоровлення, грошова допомога для вирішення соціально-побутових питань, виплачуються відносно посадового окладу та /або окладу за військовим (спеціальним) званням, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції про неправильне нарахування як грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, так і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які нараховувались та виплачувались позивачу у спірний період з 30.01.2020 до 30.11.2022.

Посилання апелянта, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, на мотивувальну частину постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №826/6453/18, є помилковим з огляду на сталу правову позицію Верховного Суду з питань застосування пункту 4 постанови №704 після ухвалення Шостим апеляційним адміністративним судом 29 січня 2020 року постанови по справі №826/6453/18.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відхиляє апеляційний суд і посилання апелянта щодо не надання судом першої інстанції правової оцінки усім доводам, наведеним у відзиві на позовну заяву.

Апеляційний суд, яке і суд першої інстанції зазначає, що решта доводів та заперечень сторін висновків суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 09 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька