Справа № 160/19904/25
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/19904/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року в адміністративній справі №160/19904/25 (головуючий суддя першої інстанції - Царікова О.В.) за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат»; ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 08.07.2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат», ОСОБА_1 в порядку статті 289-2 КАС України, в якому просив:

- встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 за межі України до погашення податкового боргу ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат».

В обґрунтування позову зазначено, що ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» як платник податків перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області та має податковий борг в розмірі 62578465,51 гривень. Контролюючим органом направлено податкову вимогу №0-0436 від 23.04.2024 року, яку представник відповідача отримав 06.05.2024 року. Контролюючим органом 01.07.2024 року прийнято рішення №47238/6/04-36-13-09-10 про стягнення коштів платника податків у рахунок погашення податкового боргу відносно ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_1 за межі України до погашення податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» або настання інших обставин, зазначених в п.87.14 ст.87 ПК України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, керівник ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» - Лазніков О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що позивачем подано позовну заяву в порядку статті 289-2 КАС України, строк на звернення до суду визначається статтею 122 КАС України та становить три місяці, який обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Підставою для звернення до суду позивачем зазначено наявність податкового боргу, що перевищує 1000000,00 грн., який не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги. Апелянт вважає, що позов подано поза межами строку, визначеного абзацом другим частини другої статті 122 КАС України, який сплинув 01 квітня 2025 року. Позивачем не зазначено обставин, які об`єктивно непереборні, не залежали від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду. Судом першої інстанції безпідставно відхилено доводи відповідача, чим порушено норми процесуального права, зокрема ст.ст. 122, 123 КАС України. Також вказує на те, що сума податкових зобов`язань належним чином не узгоджена, а судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги докази відповідачів щодо погашення податкового боргу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів ст.ст. 289-2, 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - Головне управління ДПС у Дніпропетровській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» є суб`єктом господарювання () та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» є ОСОБА_1 .

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що станом на день подання позову до суду в інтегрованих картках платника податків ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» обліковується податковий борг на загальну суму 62578465,51 гривень.

З урахуванням вимог ст.56, ст.57 Податкового кодексу України у зв`язку з несплатою ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» у встановлені строки нарахованих сум, грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Відповідно до ст.59 Податкового кодексу України у зв`язку з несплатою до бюджету сум податкового боргу, контролюючим органом 23.04.2024 року сформовано податкову вимогу №0-0436, яку отримано представником юридичної особи 06.05.2024.

На виконання вимог п.95.5 ст.95 ПК України уповноваженою особою контролюючого органу 01.07.2024 року прийнято рішення №47238/6/04-36-13-09-10 про стягнення коштів платника податків - ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» у рахунок погашення податкового боргу, який виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки.

На виконання вказаного вище рішення Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області протягом серпня 2024 року - червня 2025 року до банківських установ направлено платіжні інструкції.

Судом встановлено, що вказані дії не призвели до повного погашення податкового боргу ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат».

Оскільки за відповідачем обліковується борг, що перевищує 1 мільйон гривень, який не сплачений протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, позивач як контролюючий орган звернувся до суду з даним позовом.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом

Приписами пункту 59.1. статті 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно пункту 87.13 статті 87 ПК України у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.

Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.

Пунктом 87.14 статті 87 ПК України передбачено, що закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника здійснюється у разі погашення суми податкового боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження, або у разі отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника, або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство стосовно такого боржника.

Наведені вище норми Податкового кодексу України та положення частини першої статті 289-2 КАС України дають підстави стверджувати, що у контролюючого органу виникає право на звернення до адміністративного суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи боржника за межі України після спливу 240 календарних днів з дня вручення такому платнику податків податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень.

Крім того, відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

Отже, з урахуванням наведеного вище, можна дійти висновку, що у разі несплати податкового боргу у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 31.03.2025 року у справі №160/5655/22.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 12.09.2024 року у справі №120/2322/24, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки такі висновки не спростовують висновків Верховного Суду у справі №160/5655/22, а навпаки, підтримують їх, так як постановою Верховного Суду у справі №120/2322/24 скасовано ухвалу першої інстанції та постанову апеляційної інстанції про повернення позовної заяви податкового органу у зв`язку із пропущенням строку звернення до суду та справу направлено для продовження розгляду.

Посилання скаржника на правову позицію Шостого апеляційного адміністративного суду, викладену в постанові від 19.05.2025 року по справі №320/17572/25, апеляційний суд до уваги не приймає, в силу вимог частини 5 статті 242 КАС України.

Посилання скаржника на правову позицію Третього апеляційного адміністративного суду, викладену в постанові від 05.03.2025 року по справі №160/5655/22, апеляційний суд вважає нелогічним, оскільки вказаною постановою встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду керівника ТОВ «Футбольний клуб «Дніпро» за межі України до погашення податкового боргу в розмірі 356825200,10 грн. або настання інших обставин, зазначених в п.87.14 ст.87 ПК України. Постановою Верховного Суду від 31.03.2025 року у вказаній справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що за ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» обліковується податковий борг на загальну суму 62578465,51 гривень.

У зв`язку з несплатою до бюджету сум податкового боргу, контролюючим органом сформовано податкову вимогу №0-0436 від 23.04.2024 року, яку було отримано представником юридичної особи 06.05.2024 року.

Доказів адміністративного чи судового оскарження вказаної вище вимоги скаржником ані суду першої, ані суду апеляційної інстанцій не надано, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Вказані обставини скаржником не спростовані.

Згідно пункту 87.14 статті 87 Податкового кодексу України закінчення дії тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника здійснюється у разі погашення суми податкового боргу, зазначеної у рішенні суду, у зв`язку з якою було застосовано таке обмеження, або у разі отримання інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника, або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство стосовно такого боржника.

Доказів наявності обставин, передбачених пунктом 87.14 статті 87 Податкового кодексу України, відповідачем судам першої та апеляційної інстанцій не надано та судами не встановлено.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, у зв`язку з несплатою податкового боргу ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» протягом 240 днів з дня вручення товариству податкової вимоги, виникли підстави для встановлення судом тимчасового обмеження у праві виїзду керівника ТОВ «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» - ОСОБА_1 за межі України до погашення податкового боргу в розмірі 62578465,51 грн. або настання інших обставин, зазначених в п.87.14 ст.87 ПК України.

Посилання скаржника на недотримання позивачем передбаченого частиною другої статті 122 КАС України строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на таке.

Відповідно до абз.2 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 289-2 КАС України у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.

Згідно із пунктом 87.13 статті 87 Податкового Кодексу України у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення податкового боргу.

Крім того, як вже зазначалось вище, такі ж саме вимоги містить і стаття 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Вказаними нормами КАС України, ПК України та Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено як початок строку звернення контролюючого органу до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи, тобто на 241 календарний день з дня вручення платнику податків податкової вимоги, так і кінцевий строк такого звернення - погашення податкового боргу.

Встановлення тримісячного строку звернення до суду після закінчення 240 днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, як помилково вважає скаржник, не є ані нормативно-обгрунтованим, ані взагалі логічним, оскільки спотворює інститут забезпечення виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу, так як після закінчення такого тримісячного строку податковий орган взагалі ніколи не зможе звернутися до суду з даним позовом, а відповідальна особа (керівник юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника) зможе ніколи не відповідати за наявний борг.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року в адміністративній справі №160/19904/25 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 липня 2025 року в адміністративній справі №160/19904/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко