Справа № 460/6541/25
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/6541/25 пров. № А/857/22301/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Іщук Л.П., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в електронній формі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року у справі № 460/6541/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинити певні дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Друзенко Н.В. у м. Рівне у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи), дата складення повного тексту судового рішення не зазначена), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі також ГУ ПФУ, відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у скасуванні позивачу перерахунків пенсії у зв`язку з втратою годувальника на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 9 серпня 2005 р. № 713 «Про внесення змін до пункту 7 Порядку призначення виплати пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу цивільної авіації» (далі також Постанова № 713), шляхом збільшення заробітку, з якого обчислюється розмір пенсії за вислугою років годувальника;

- зобов`язати відповідача здійснювати позивачу перерахунок та виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 за період з 01.03.2024 відповідно до Постанови № 713 у спосіб збільшення заробітку, з якого обчислюється розмір пенсії за вислугою років годувальника станом на 01.03.2023 (50% від розміру якої складає пенсія ОСОБА_1 ), на коефіцієнт зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки: з 01.03.2024 - 1,17474; з 01.03.2025 - 1,23116;

- зобов`язати відповідача перерахувати та виплачувати пенсію у зв`язку з втратою годувальника позивачу, виходячи із 50% від перерахованого розміру пенсії за вислугою років годувальника ОСОБА_2 , розрахованого з врахуванням збільшення заробітку, з якого обчислюється розмір пенсії за вислугою років годувальника станом на 01.03.2023 (актуального на момент виникнення спірних правовідносин), на коефіцієнт зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки: з 01.03.2024 - 1,17474; з 01.03.2025 - 1,23116.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ, яка полягає у скасуванні ОСОБА_1 перерахунків пенсії у зв`язку з втратою годувальника на виконання Постанови № 713, шляхом збільшення заробітку, з якого обчислюється розмір пенсії за вислугою років годувальника.

Зобов`язано відповідача здійснювати позивачу перерахунок та виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 за період з 01.03.2024 відповідно до Постанови №713 у спосіб збільшення заробітку, з якого обчислюється розмір пенсії за вислугою років годувальника станом на 01.03.2023 (50% від розміру якої складає пенсія ОСОБА_1 ), на коефіцієнт зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки: з 01.03.2024 - 1,17474; з 01.03.2025 - 1,23116.

У решті позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням в частині задоволених вимог, його оскаржив відповідач, оскільки вважає, що рішення є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про застосування до пенсії позивача, яка є пенсією у зв`язку з втратою годувальника, порядку щорічного перерахунку заробітку годувальника, передбаченого Постановою № 713. Ця постанова регулює перерахунок саме пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу, а призначена позивачу пенсія є похідною від пенсії годувальника, але не тотожною їй за порядком подальших перерахунків та індексації. Відтак, відповідач вважає, що діє в межах нормативних актів, і не може самостійно застосовувати коефіцієнти, передбачені для іншого виду пенсійного забезпечення (пенсії за вислугу років, яка була призначена годувальнику).

Позивач не скористалась правом подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У відповідності до вимог частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог учасниками справи не оскаржується, а тому в силу приписів частини першої статті 308 КАС України не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку у ГУ ПФУ та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.07.2022 у справі № 460/5604/22, що набрало законної сили 16.08.2022 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.10.2021 № 45 «Про відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким визначено розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника виходячи із 50% від розміру пенсії за віком ОСОБА_2 . Зобов`язано ГУ ПФУ перевести ОСОБА_1 починаючи з 26 жовтня 2021 року на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , обчисливши розмір такої пенсії виходячи із 50% від пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», яку отримував годувальник на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 у справі № 460/1383/24, яке набрало законної сили 06.01.2025, визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ щодо нездійснення ОСОБА_1 перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника на виконання Постанови № 713. Зобов`язано відповідача здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 починаючи з 08 серпня 2023 року відповідно до Постанови № 713 у спосіб збільшення заробітку, з якого обчислювався розмір пенсії за вислугою років годувальника станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (50% від розміру якої складає пенсія ОСОБА_1 ), на коефіцієнт зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки: з 01.03.2022 - 1,20905; з 01.03.2023 - 1,05944.

На виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 у справі № 460/1383/24 відповідач рішенням від 27.01.2025 № 45 перерахував пенсію ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника у спосіб збільшення заробітку, з якого обчислювався розмір пенсії за вислугою років годувальника станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (50% від розміру якої складає пенсія ОСОБА_2 ), на коефіцієнт зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки: з 01.03.2022 - 1,20905; з 01.03.2023 - 1,05944.

Листом відповідача від 03.02.2025 № 1700-0202-8/7112 позивача повідомлено про те, що при розрахунку розміру пенсійної виплати у зв`язку з втратою годувальника індексація пенсії з 01.03.2024 не проводилась, оскільки пенсію призначено за судовим рішенням в розмірі 50% пенсії померлого годувальника; судовими рішеннями зобов`язання, у тому числі проводити наступні перерахунки пенсії, зокрема, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2024 р. № 185 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році» на ГУ ПФУ не покладено.

Листом відповідача від 31.03.2025 № 1700-0202-8/22796 позивача повідомлено, що рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 у справі № 460/1383/24 виконано в межах покладених зобов`язань; інші зобов`язання, у тому числі проводити наступні перерахунки пенсії, зокрема, відповідно до Постанови № 713 на ГУ ПФУ не покладено. Зазначено, що коефіцієнт зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, становить: станом на 01.03.2024 1,17474; станом на 01.03.2025 1,23116.

Листом Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України позивача повідомлено, що коефіцієнт зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, який враховується для перерахунку пенсії склав: з 01.03.2024 - 1,17474 (17441,62 (у 2023) : 14847,27 (у 2022); з 01.03.2025 - 1,23116 (21473,42 (у 2024) : 17441,62 (у 2023).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не перерахунку її пенсії шляхом збільшення заробітку, з якого обчислюється розмір пенсії за вислугою років годувальника, позивач звернулась до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що усі без винятку призначені пенсії підлягають перерахунку щороку з 01 березня для забезпечення їх індексації, зокрема: за вислугою років, у зв`язку з втратою годувальника.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із положеннями частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Враховуючи вимоги частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Приписами частини першої статті 4 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також - Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Як встановлено частиною першою статті 36 Закону № 1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Зі змісту частини третьої статті 36 Закону № 1058-IV слідує, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Таким чином, члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Право позивача на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , який до смерті отримував пенсію за вислугою років на умовах Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі також Закон № 1788-XII), сторонами не оспорюється та підтверджується встановленими обставинами за результатом розгляду Рівненським окружним адміністративним судом справи № 460/5604/22.

Водночас, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті.

У ході розгляду справи № 460/5604/22 Рівненським окружним адміністративним судом було встановлено, що померлий чоловік ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років, призначену йому як працівнику авіації і льотно-випробного складу відповідно до Закону № 1788-XII. Відповідачем не заперечувалось такого права годувальника на обчислення та виплату його пенсії як працівнику авіації і льотно-випробного складу виходячи із його заробітної плати.

Частинами першою та другою статті 53 Закону № 1788-ХІІ, зокрема, передбачений порядок обчислення розміру пенсії за вислугою років працівникам льотно-випробного складу, за змістом яких пенсії за вислугу років (крім пенсій працівникам льотно-випробного складу авіації та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах) призначаються в розмірах, встановлених статтями 19 і 21 цього Закону для пенсій за віком.

Пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку (статті 64-67, 69), одержуваного перед припиненням роботи, яка дає право на пенсію за вислугу років (статті 54 і 55), крім пенсій працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах.

Відповідно до частин першої та другої статті 65 Закону № 1788-ХІІ середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд протягом усієї трудової діяльності незалежно від перерв у роботі та за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року до моменту звернення за пенсією. Заробіток за період роботи до 1 липня 2003 року враховується на підставі документів про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), виданих у встановленому законодавством порядку, а за період роботи починаючи з 1 липня 2003 року - за даними персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

У разі відсутності відомостей про заробітну плату (виплати, дохід) у системі персоніфікованого обліку подаються документи про нараховану заробітну плату (виплати, дохід), видані в установленому законодавством порядку.

Аналогічний порядок обчислення пенсії за вислугою років працівникам льотно-випробного складу відображений, зокрема й у Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам авіації та льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 травня 1996 р. № 550 (далі також Порядок № 550).

Таким чином, розмір пенсії померлого годувальника обчислювався виходячи із його заробітку, отриманого за період роботи на посаді працівника льотно-випробного складу авіації.

Верховним Судом у справі № 636/2100/16-а висловлено позицію, що пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначаються із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату чи пенсію).

Відтак, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника здійснюється за документами пенсійної справи померлого годувальника, а тому, суд першої інстанції дійшов слушного висновку, що позивач може скористатись своїм правом на обчислення пенсії у зв`язку зі втратою годувальника за матеріалами пенсійної справи померлого чоловіка.

Постановою № 713 вирішено внести зміни до підпункту «в» пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року № 418 «Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу» (далі також Порядок № 418), виклавши його в такій редакції:

«у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії».

В межах розгляду Рівненським окружним адміністративним судом справи № 460/5604/22 було встановлено, що пенсія годувальника ОСОБА_2 в період з дня її призначення перераховувалась та підвищувалась, зокрема складала: З 01.03.2005 1386,85 грн; З 01.03.2007 2449,63 грн; З 01.03.2009 4248,80 грн; З 01.03.2010 4511,18 грн; З 01.03.2011 5266,78 грн; З 01.03.2012 6193,20 грн; з 01.03.2015 8185,77 грн; з 01.03.2016 9866,06 грн; з 01.03.2017 10740,00 грн (в межах максимального/граничного розміру); з 01.03.2018 13730,00 грн (в межах максимального/граничного розміру); з 01.03.2019 14970,00 грн (в межах максимального/граничного розміру); з 01.03.2020 16380,00 грн (в межах максимального/граничного розміру); з 01.03.2021 17690,00 грн (в межах максимального/граничного розміру).

В ході розгляду Рівненським окружним адміністративним судом справи судом у справі № 460/1383/24 встановлено, що пенсія за вислугу років ОСОБА_2 обчислювалася із заробітку станом на: 01.03.2018 22579,52 грн, 01.03.2019 28176,31 грн, 01.03.2020 33364,41 грн, 01.03.2021 36842,66 грн; коефіцієнт підвищення заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія: з 01.03.2018 1,3707, з 01.03.2019 1,24787, з 01.03.2020 1,18413, з 01.03.2021 1,10425.

Таким чином, пенсія за вислугу років ОСОБА_2 була визначена і перераховувалася відповідно до пункту 7 Порядку № 418.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 у справі № 460/1383/24 було встановлено, що при обчисленні ОСОБА_1 пенсії по втраті годувальника відповідач зобов`язаний брати до уваги спеціальний пільговий стаж працівника авіації по Закону України «Про пенсійне забезпечення», та визначати пенсію у зв`язку з втратою годувальника позивачу виходячи з розміру пенсії померлого годувальника, яку він отримував на день смерті з огляду на положення частину першу статті 74 Закону № 1788-ХІІ, якою чітко визначено, що сім`ям пенсіонерів пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж заробітку, з якого обчислювалась пенсія годувальника, що узгоджується з приписами абзацу 1 пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

Резолютивна частина рішення у справі № 460/5604/22 зобов`язувала ГУ ПФУ перевести ОСОБА_1 починаючи з 26 жовтня 2021 року на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , обчисливши розмір такої пенсії виходячи із 50% від пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону № 1788-ХІІ, яку отримував годувальник на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Тобто, пенсія позивача у зв`язку з втратою годувальника була визначена із пенсії годувальника, в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті, зокрема в розмірі 50% від пенсії за вислугою років чоловіка, яка була призначена в свою чергу відповідно до Закону № 1788-ХІІ, і яка перераховувалася на підставі пункту 7 Порядку № 418.

Таким чином, суд в межах справи № 460/5604/22 дійшов висновку, що зважаючи на те, що розмір пенсії за вислугу років годувальника ОСОБА_2 прямо залежав від заробітку, обчисленого зокрема відповідно до статті 65 Закону № 1788-ХІІ, Постанови № 550, Постанови № 713, виплата пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника без її зміни та перерахунку суперечить порядку обчислення як базової величини заробітної плати годувальника (з якої обчислювалась пенсія за вислугою років), так і пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яка також залежить, зокрема й від розміру заробітку годувальника (який підлягає щорічному перерахунку).

Розглядаючи даний спір, суд першої інстанції також встановив, що відповідач рішенням від 27.01.2025 № 45 перерахував пенсію ОСОБА_1 у спосіб збільшення заробітку, з якого обчислювався розмір пенсії за вислугою років годувальника станом на дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (50% від розміру якої складає пенсія ОСОБА_2 ), на коефіцієнт зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки: з 01.03.2022 - 1,20905; з 01.03.2023 - 1,05944.

Водночас, перерахунку пенсії позивача з 01.03.2024 та з 01.03.2025 не здійснено через відсутність, на переконання відповідача, зобов`язання судовим рішення до його проведення.

Пенсійний фонд України листом від 31.03.2025 № 2800-030102-8/21332 повідомив позивача, що підпунктом «в» пункту 7 Порядку № 418, передбачено, що у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Розміри коефіцієнтів підвищення складали: станом на 01.03.2024 1,17474 та станом на 01.03.2025 1,23116.

Враховуючи вищевикладене, відповідач протиправно не здійснює перерахунок пенсії позивача з врахуванням коефіцієнтів зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки: з 01.03.2024 1,17474 та з 01.03.2025 1,23116.

Згідно зі статтею 97 Закону № 1788-ХІІ пенсії щороку підвищуються відповідно до індексації грошових доходів населення, але не менш як на 2 проценти заробітку, з якого обчислено пенсію (стаття 64). В усіх випадках зазначене підвищення не може бути менше 2 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною другою статті 42 Закону № 1058-IV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Зважаючи на те, що розмір пенсії за вислугу років годувальника ОСОБА_2 прямо залежав від заробітку, обчисленого зокрема відповідно до статті 65 Закону № 1788-ХІІ, Постанови № 550, Постанови № 713, виплата пенсії позивачу у зв`язку з втратою годувальника за період з 08.08.2023 у розмірі 17641,17 грн без її зміни та перерахунку суперечить порядку обчислення як базової величини заробітної плати годувальника (з якої обчислювалась пенсія за вислугою років), так і пенсії у зв`язку з втратою годувальника, яка також залежить, в тому числі й від осучасненого розміру заробітку годувальника (який підлягає щорічному перерахунку).

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправну бездіяльність ГУ ПФУ, яка полягає у не проведенні щорічно перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 з 01.03.2024 відповідно до Постанови № 713 у спосіб збільшення заробітку, з якого обчислюється розмір пенсії за вислугою років годувальника станом на 01.03.2023 (50% від розміру якої складає пенсія ОСОБА_1 ), на коефіцієнт зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки: з 01.03.2024 - 1,17474; з 01.03.2025 - 1,23116.

Відтак, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не знаходить.

Як убачається з апеляційної скарги, наведені в ній доводи щодо помилковості висновків суду у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судом першої інстанції вже була надана належна правова оцінка.

Інших доводів на підтвердження правомірності своїх дій відповідач не навів, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення в частині задоволених позовних вимог суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02 травня 2025 року у справі № 460/6541/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. П. Іщук
Н. М. Судова-Хомюк