Справа № 480/2575/23
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 р. Справа № 480/2575/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.05.2025, головуючий суддя І інстанції: А.І. Сидорук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 08.05.25 по справі № 480/2575/23

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п.19 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20 ''Про результати службового розслідування'' в частині оголошення ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення ''сувора догана'';

- визнати протиправним та скасувати п.20 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20 ''Про результати службового розслідування'' в частині притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у розмірі 18892,05 грн;

- визнати протиправним та скасувати п.21 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20 ''Про результати службового розслідування'' в частині утримання коштів з грошового забезпеченння ОСОБА_1 з лютого 2023 року у розмірі 20% місячного грошового забезпечення;

- визнати протиправним та скасувати п.22 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20 ''Про результати службового розслідування'' в частині невиплати позивачу премії за січень 2023 року в повному обсязі;

- стягнути з відповідача кошти на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням на користь позивача у розмірі невиплаченої премії за січень 2023 року та 20% грошового забезпечення за лютий 2023 року.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що спірні пункти наказу відповідача є протиправними, оскільки відповідачем притягнуто до повної матеріальної відповідальності за одне і теж саме порушення не тільки позивача, а й іншого військовослужбовця. Акт службового розслідування не містить відомостей стосовно того, в чому полягали неправомірні дії або бездіяльність позивача. Не містить акт і посилань на причинний зв`язок між діями та подією, доказів вини позивача, а також того, які вимоги НПА позивач порушив, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. В ході службового розслідування пояснення від позивача не відбиралися. Обставини, що виключають матеріальну відповідальність позивача, під час проведення розслідування не встановлювалися.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування пунктів наказу, стягнення коштів задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано пункти 19, 20, 21 резолютивної частини наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20 "Про результати службового розслідування".

Визнано протиправним та скасовано пункт 22 резолютивної частини наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20 "Про результати службового розслідування", а саме в частині невиплати у повному обсязі премії за січень 2023 року ОСОБА_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 (шістдесят) коп. витрат судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що у ході проведення службового розслідування ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо втрат по інженерній службі військової частини НОМЕР_1 досліджено рапорт командира інженерно-саперного взводу, тимчасово виконуючого обов`язки начальника інженерної служби старшого лейтенанта ОСОБА_2 , згідно якого сітка рабиця видавалась військовій частині НОМЕР_1 , зокрема і на підрозділ, який очолював капітан ОСОБА_1 у кількості 30 рулонів на загальну суму 18600,00 грн згідно накладної від 19.11.2022 № 76 та накладної від 28.11.2022 №82. Із пояснень тимчасово виконуючого обов`язки начальника інженерної служби старшого лейтенанта ОСОБА_2 по вищезазначеному майну підготовлені акти на списання, проте станом на 29.01.2023 підтверджуючі документи для зняття з військового обліку в інженерній службі та відділі фінансового забезпечення сектору соціальних виплат ІНФОРМАЦІЯ_4 не надходили. Решта сітки (100 рулонів загальною вартістю 62000,00 грн), що рахується за інженерною службою військової частини НОМЕР_1 не представлена. Таким чином, комісією визначено, що вказані випадки використання майна (30 рулонів сітки рабиці) стрілецькою ротою військової частини НОМЕР_1 , яку очолював капітан ОСОБА_1 , трапилося внаслідок неправомірних рішень, невиконання чи неналежного виконання посадовою особою військової частини НОМЕР_1 обов`язків військової служби (службових обов`язків). За результатами службового розслідування комісією запропоновано та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20 "Про результати службового розслідування" визначено: за порушення військової дисципліни, зокрема ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 11 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України накладено на командира 1-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення - сувора догана; за неналежне виконання обов`язків військової служби та службових обов`язків, внаслідок чого державі завдано шкоду, командира 1-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 18892,00 грн по інженерній службі; утримано кошти з грошового забезпечення командира 1 -ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 за встановленим порядком відповідно до Закону з лютого 2023 року в розмірі 20 % місячного грошового забезпечення; не виплачено премію в повному обсязі за січень 2023 року командиру 1-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 . Між им, апелянт зазначив що позивач в позовній заяві не заперечує факт отримання 30 рулонів сітки-рабиця та повідомив, що вказане майно перебуває в нього на зберіганні в м. Суми, та не повернуто на момент розгляду справи. На момент розгляду справи позивач вказує, що майно залишив собі на зберігання. Отже, своїми діями командир стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_1 порушив вимоги наступних нормативно-правових актів, а саме - ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. 11, 16, 111 та 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині неправомірного використання, знищення та нестачі майна, що використовувалося особовим складом роти. Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є прорахунки в службовій діяльності та неналежний контроль за виконанням поставлених завдань підлеглим особовим складом з боку командира стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 . Крім того, посадові особи, які постійно чи тимчасово відають військовим (корабельним) господарством, не можуть посилатися на незнання діючих законів, наказів, положень, настанов, керівництв та інструкцій, що визначають норми, порядок забезпечення військ, а також порядок обліку, зберігання та використання матеріальних засобів (п. 3.1.12 Положення про військове (корабельне) господарство ЗСУ, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300). Відповідно до вказаної дерективи та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.12.2022 №85 (з основної діяльності) "Про розформування військової частини НОМЕР_1 " посадові особи військової частини НОМЕР_1 в тому числі й позивач повинний був розпочати процедуру повернення майна, що знаходиться у нього на зберіганні правонаступнику ІНФОРМАЦІЯ_5 . Позивачу про проведення організаційних заходів військової частини стало відомо після 17.12.2022. В порушення вимог Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.1997 №300, позивач, як командир 1-ої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 для перевірки не надав сітки (30 рулонів на загальну суму 18600 грн. 00 коп.), як комісії з проведення службового розслідування так і ліквідаційній комісії не надав, чим наніс збитки державі.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 01.03.2022 № 2 позивача призначено на посаду командира стрілецької роти в/ч НОМЕР_1 , що не заперечується сторонами та підтверджується записами в посвідченні офіцера серії НОМЕР_2 .

На підставі наказу відповідача (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.01.2023 № 55 було проведено службове розслідування стосовно посадових осіб в/ч НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 за фактом нестач та надлишків майна, яке перебуває на військовому обліку у в/ч НОМЕР_1 , що не заперечується сторонами.

За результатами проведеного службового розслідування складено акт від 30.01.2023 № 1532.

В акті зазначено, що при розформуванні в/ч НОМЕР_1 та передачі цінностей до в/ч НОМЕР_3 виявлено нестачу засобів, що перебувають на військовому обліку в інженерній службі в/ч НОМЕР_1 , зокрема сітки рабиці 45х45 (чорна) 180 рулонів на загальну суму 111600 грн.

Згідно з видатковими накладними від 19.11.2022 № 76 та від 28.11.2022 № 82 позивачем отримано сітку рабицю у кількості 30 рулонів загальною вартістю 18600 грн.

Комісією запропоновано за порушення військової дисципліни, зокрема ст.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, ст.11 та ст.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, накласти на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, за неналежне виконання обов`язків військової служби та службових обов`язків притягнути його до повної матеріальної відповідальності у розмірі 18892,05 грн, здійснити утримання коштів з грошового забезпечення позивача з лютого 2023 року в розмірі 20% місячного забезпечення, не виплачувати позивачу премію в повному обсязі за січень 2023 року.

На підставі вказаного акту, відповідачем прийнято наказ (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20 "Про результати службового розслідування", пунктами 19-22 резолютивної частини якого визначено: за порушення військової дисципліни, зокрема ст.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, ст.11 та ст.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ на позивача накласти дисциплінарне стягнення - сувора догана; за неналежне виконання обов`язків військової служби та службових обов`язків, внаслідок чого державі завдано шкоду, притягнути позивача до повної матеріальної відповідальності у розмірі 18892,05 грн по інженерній службі; здійснити утримання коштів з грошового забезпечення позивача розпочати встановленим порядком відповідно до ЗУ ''Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" з лютого 2023 року в розмірі 20% місячного грошового забезпечення; не виплачувати позивачу премію в повному обсязі за січень 2023 року.

Позивач, не погоджуючись з вказаними пунктами наказу, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з визнання протиправними та скасування пунктів 19, 20, 21 резолютивної частини наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20 "Про результати службового розслідування"; визнання протиправним та скасування пункту 22 резолютивної частини наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20 "Про результати службового розслідування", а саме в частині невиплати у повному обсязі премії за січень 2023 року ОСОБА_1 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, затвердженого Законом України № 548-ХІV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, зокрема, обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.16 Статуту ВС).

Відповідно до ст.48 Дисциплінарного статуту, який затверджено Законом України №551-ХІV, на військовослужбовців можуть бути накладені дисциплінарні стягнення, зокрема - сувора догана.

Згідно із статтями 84, та 86 Дисципілнарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до п.3 розділу ІІ Порядку, затвердженого наказом Міністра оборони України від 27.11.2017 № 608, службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Пунтами 1-4 роздліу V Порядку передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Отже, притягненню військовослужбовця до відповідальності повинне передувати проведення службового розслідування на підставі наказу стосовно нього, у ході якого встановлюються обставини щодо неправомірних дій військовослужбовця, причинного зв`язку між правопорушенням та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби, вина військовослужбовця, порушення нормативно-правових актів, інших актів законодавства, причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Водночас, як вбачається із акту службового розслідування, а саме в частині, що стосується позивача, дисциплінарною комісією встановлений факт нестачі матеріальних цінностей, зокрема сітки рабиці 45х45 (чорної) у кількості 180 рулонів загальною вартістю 111600 грн за результатами проведеної інвентаризації (Акт про результати інвентаризації від 23.01.2023 № 1055). Також встановлено факти отримання позивачем 19.11.2022 сітки рабиці у кількості 10 рулонів вартістю 6200 грн, згідно з видатковою накладною № 76 та отримання позивачем 28.11.2022 сітки рабиці у кількості 20 рулонів вартістю 12400 грн, згідно з видатковою накладною № 82. При цьому, пропонуючи притягнути позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, комісія зазначає про порушення ним ст.4 Дисциплінраного статуту ЗСУ та ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої Служби ЗСУ.

Однак відповідачем не встановлено в ході службового розслідування, не обґрунтовано і не доведно під час судового розгляду справи, якими саме діями позивач порушив наведені відповідачем норми, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Відповідачем взагалі не встановлено те, в чому полягає дисциплінарний проступок позивача, а також обставини його вчинення.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному (військовому) майну, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Згідно з ч.1-2 ст.3 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди.

Розділом ІІ цього Закону встановлено різні види матеріальної відповідальності військовослужбовців. Зокрема, ст.5 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" визначено підстави і межі матеріальної відповідальності за шкоду, завдану з необережності (обмежена матеріальна відповідальність), а ст.6 Закону - підстави і межі матеріальної відповідальності за шкоду, завдану з вини особи у визначених випадках, серед яких виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Нормою ч.2 ст.8 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" встановлено обов`язок командира (начальника) у разі виявлення факту завдання шкоди протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб призначити розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом ( ч. 4 ст. 8 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі").

Отже, для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності.

Судовим розглядом встановлено, що окремо за фактом заподіяння шкоди позивачем у відповідності до вимог Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" службове розслідування не призначалось, а службовим розслідуванням, проведеним у відповідності до Дисциплінарного статуту ЗСУ, не встановлені обставини, які є умовами притягнення до матеріальної відповідальності позивача, зокрема до повної матеріальної відповідальності.

Водночас наведена в акті службового розслідування інформація не відповідає даним у наказі "Про результати службового розслідування", а саме, визначаючи розмір відшкодування, відповідач в акті службового розслідування у пункті 3.2 посилається на видаткову накладну № 76, в якій вартість отриманої позивачем 19.11.2022 сітки складає 6200 грн та на видаткову накладну № 82, в якій вартість отриманої позивачем 28.11.2022 сітки складає 12400 грн, що в сумі становить 18600 грн.

Так, у пп. 21 п.5 акту та у п.20 наказу "Про результати службового розслідування" відповідач вказує розмір шкоди у сумі 18892 грн. Підстави для визначення збільшеного розміру шкоди відповідачем не наведені, а ні в акті службового розслідування, а ні в наказі про притягнення позивача до відповідальності. Підстав, що передували збільшеннюрозміру шкоди не зазначено і в апеляційній скарзі.

Таким чином, відповідач не довів правомірності свого рішення, а саме в частині притягнення позивача до дисциплінарної та матеріальної відповідальності, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про скасування пунктів 19, 20, 21, 22 резолютивної частини наказу відповідача (з основної діяльності) від 30.01.2023 № 20, в частині, що стосується ОСОБА_1 , оскільки вказані є протиправними.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправним рішенням на користь позивача у розмірі невиплаченої премії за січень 2023 року та 20% грошового забезпечення за лютий 2023 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності, стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.

Тобто, у разі скасування наказу про притягнення позивача до матеріальної відповідальності, стягнуті з нього кошти будуть йому повернуті в силу закону, про що відповідачем має бути виданий відповідний наказ.

Тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача коштів на відшкодування шкоди, у зв`язку з її передчасністю, оскільки рішення суду, яким скасовано наказ про притягнення позивача до матеріальної відповідальності, не набрало законної сили.

Поряд із тим, відповідно до п.п.1-3 розділу XVI Порядку, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, командири (начальники) військових частин, установ та організацій ЗСУ мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби. Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Згідно з п.4 цього розділу Порядку при порушенні військової дисципліни або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, незадовільному виконанні службових обов`язків, виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах: у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «сувора догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму більше чотирьох до восьми прожиткових мінімумів включно, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення особи до матеріальної відповідальності, - 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

Командир військової частини здійснює преміювання в зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення (за місяць, у якому до військової частини надійшло повідомлення про накладення дисциплінарного стягнення вищим командиром (за винятком випадків, коли таке стягнення знято в установленому законодавством порядку у цьому самому місяці)) або за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності.

Отже, нормами Порядку встановлено, що командир в/ч, установи, організації ЗСУ здійснює кожного місяця встановлення премії військовослужбовцям у конкретному розмірі, відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби, шляхом прийняття наказу.

Пунктом 23 наказу відповідача від 30.01.2023 № 20, а саме в частині, що стосується позивача, визнано протиправним та скасовано судом, оскільки встановлено неправомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення. Тому позивач має право на виплату премії за січень 2023 року у повному обсязі, а не 80%.

Разом із тим, встановлення премії позивачу у конкретному розмірі є виключною дискрецією його безпосереднього начальника, а не виплата позивачу премії в повному обсязі за січень 2023 року визнана судом протиправною, відтак суд першої інстанції цілком обгрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги щодо стягнення премії за січень 2023 року, оскільки на даний час рішення суду, яким скасовано пункт п.23 наказу відповідача від 30.01.2023 № 20, а саме в частині, що стосується позивача не набрало законної сили. Після набрання законної сили даним рішенням суду, у відповідача виникне обов`язок вирішити питання розміру премії позивача за січень 2023 року, оскільки підстава для зменшення премії скасована судом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 по справі № 480/2575/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.А. Калиновський В.Б. Русанова