Справа № 639/5280/25
Суддя: Борисенко О. О.
Дата ухвалення: 2025-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/5280/25
Провадження № 2-а/639/169/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Борисенка О.О.,

секретаря судового засідання Яременко В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача адвоката Зольнікової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 639/5280/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

установив:

В провадженні Новобаварського районного суду міста Харкова перебуває справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просив: поновити строк на оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харкові № 2115 від 17.06.2025; скасувати постанову № 2115 від 17.06.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення; провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події та складу такого правопорушення.

Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Зольніковою Вітою Олександрівною, яка діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної допомоги від 09.07.2025 № 3171/2025-3962381 (а.с.27).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 07.07.2025 позивач отримав на адресу реєстрації місця проживання простим відправленням через «Укрпошту» оскаржувану постанову № 2115 від 17.06.2025. Протокол про адміністративне правопорушення складався 10.06.2025; для участі у розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення позивача, яка такого, що перебуває у розшуку, доставлено дільничним інспектором, з матеріалами справи позивач не був ознайомлений та така можливість йому не надавалась. Позивач є інвалідом 2 групи, має відстрочення від призову до завершення мобілізації, дані у додатку «Резерв+» оновлені своєчасно, повісток від ТЦК та СП не отримував, від явки до органів ТЦК та СП не ухилявся. При розгляді справи про адміністративне правопорушення права за ст. 268 КУпАП позивачу не роз`яснювалися, не дозволено скористатися юридичною допомогою, не з`ясовані обставини належності способу оповіщення про явку до ТЦК, докази на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення у постанові не наведено, не зазначено номеру повістки та відомостей про поштове відправлення, статус позивача (призовник, резервіст чи військовозобов`язаний).

В зв`язку з наведеним позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом за судовим захистом його прав та інтересів.

22.07.2025 ухвалою суду поновлено позивачу ОСОБА_1 строк на оскарження постанови № 2115 від 17.06.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання; витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за наслідками розгляду якої Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_3 виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення № 2115 від 17.06.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення (а.с.30-32).

31.07.2025 суд постановив ухвалу про відкладення судового розгляду справи, оскільки відповідачем поданий відзив в день розгляду справи по суті, а представник позивача подала заяву про відкладення розгляду справи (а.с.49-51,74).

12.08.2025 суд на місці постановив ухвалу про долучення до матеріалів справи відзиву сторони відповідача, що надійшов до суду 31.07.2025, сформований в системі «Електронний суд» 31.07.2025 та підписаний представником відповідача Бурлаковим І.О., який діє на підставі довіреності (а.с.52-71).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, розглянути справу без участі представника відповідача.

Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що позовні вимоги позивача є незаконними та безпідставними, оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою.

У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Зольнікова В.О. позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві на позов представник відповідача просив розглянути справу без участі представника відповідача.

За положеннями ч. 3 ст. 268 КАСУ неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, заслухавши позивача та його представника, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалася сторона позивача, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов такого висновку.

Суд установив, що Позивач ОСОБА_1 з 01.02.1995 є особою з інвалідністю другої групи з дитинства безстроково, що підтверджується копією його пенсійного посвідчення та копією довідки МСЕК (а.с.23,24,65,66).

Відповідно до довідки від 25.07.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , його фактичним місцем проживання/перебування є: АДРЕСА_2 (а.с.22).

Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 взятий на облік 27.04.1990 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; проходження дійсної військової служби не служив; відомості про медичні огляди 27.04.1990 ІНФОРМАЦІЯ_4 визнаний придатним до немуштрової служби, 27.04.1995 підлягає переогляду (а.с.63-65).

Згідно облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 взятий на військовий облік 26.02.2019 у ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса його місця реєстрації зазначена як: АДРЕСА_1 (а.с.67).

З військово-облікового документу «Резерв+» позивача суд вбачає, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , має відстрочку до завершення мобілізації; його адреса місця проживання: АДРЕСА_2 . Дата уточнення даних: 13.11.2024 (а.с.19-21).

Відповідно до інформації ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, ОСОБА_1 не уточнив вчасно облікових даних (ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), порушення від 27.04.2025, номер звернення Е1991901, дата звернення 27.04.2025 (а.с.68).

10.06.2025 начальник відділення забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_7 капітан ОСОБА_4 склав протокол про адміністративне правопорушення, в якому зазначив: 10.06.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_7 співробітниками ВП 2 ХРУП 3 доставлений гр-н ОСОБА_1 , з`ясовано, що він був поданий у розшук ІНФОРМАЦІЯ_8 27.04.2025 в зв`язку із не оновленням (уточненням) облікових (персональних) даних. Перевіркою встановлено, що гр-н ОСОБА_1 вчасно не оновив свої облікові дані ні особисто в ТЦК ні засобами застосунку «Резерв+» або через ЦНАП. Враховуючи викладене, вбачається, що гр-н ОСОБА_1 , перебуваючи на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , під час дії особливого періоду (який настав з моменту оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 і діє до теперішнього часу), в порушення вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: не уточнив у встановлений законом термін у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки свої облікові данні, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Громадянові ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 годині 00 хвилин 12.06.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.16-18, 60-61).

Протокол містять підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності із датою його проставлення 10.06.2025, а також пояснення ОСОБА_1 про те, що з порушенням він згоден, про необхідність оновлення даних він не знав; розгляд адміністративної справи просив провести без його участі. Протокол також містить підпис ОСОБА_1 про отримання другого примірника протоколу.

17.06.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_9 підполковник ОСОБА_3 виніс постанову № 2115 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою наклав на гр-на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с.13-14, 58-59).

Відповідно до змісту вказаної постанови, встановлено, що 10.06.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_7 співробітниками ВП 2 ХРУП 3 доставлений гр-н ОСОБА_1 , з`ясовано, що він був поданий у розшук ІНФОРМАЦІЯ_8 27.04.2025 в зв`язку із не оновленням (уточненням) облікових (персональних) даних. Перевіркою встановлено, що гр-н ОСОБА_1 вчасно не оновив свої облікові дані ні особисто в ТЦК ні засобами застосунку «Резерв+» або через ЦНАП. Перелік персональних даних визначено ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Громадянин ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , під час дії особливого періоду (який настав з моменту оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 і діє до теперішнього часу), в порушення вимог абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзаців 4-6, підпункту 1, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3633-ІХ , абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом № 3633 свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 35, 34 КУпАП, не виявлено.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.

За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період і тягне накладення штрафу у розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За змістом ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого наразі не скасовано.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оборону України», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

За змістом ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно з абз.4 п.1 ч.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби,мобілізації та військового обліку» (№3633-ІХ) громадяни України ,які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Суд встановив, що встановлений Законом 60-денний строк на оновлення (уточнення) своїх облікових даних позивачем не виконаний у строк з 18.05.2024 по 16.07.2024 будь-яким з трьох можливих запропонованих законодавцем варіантів.

Позивач оновив свої облікові данні лише 13.11.2024, що підтверджується копією військово-облікового документу «Резерв+».

Оновлення таких даних пізніше свідчить про порушення такого обов`язку та не означає відсутності у бездіяльності позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП. Сторона позивача в судовому засіданні стверджувала, що позивач вчасно через ЦНАП оновив свої облікові дані. Суд критично ставиться до цих тверджень, оскільки не надано доказів (витягу) зі ЦНАПу про оновлення таких даних. Крім того із скрін-шоту додатку «Резерв+» не вбачається відповідного запису про своєчасне оновлення даних.

Щодо твердження представника позивача про неналежне повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд зазначає таке.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП. Протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків, а також врученням їй копії протоколу.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 10.06.2025 позивача повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення (12.06.2025 о 14:00 год), та оскаржувана постанова не містить відомостей про належне повідомлення позивача про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення 17.06.2025.

Водночас, у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно написав клопотання про розгляд справи без його участі. Крім того, позивач погодився із інкримінованим йому правопорушенням та проставив свій підпис у відповідній графі протоколу про роз`яснення йому прав.

Тому доводи позивача про порушення його прав під час складання протоколу та постанови не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Крім того, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що будь які повістки до нього не надходили, а тому з його боку порушень не має, оскільки позивачу не виміняється у вину не прибуття (не своєчасне прибуття) до відповідача за повісткою.

Але суд зазначає, із військово-облікового документу «Резерв+» вбачається, що ОСОБА_1 уточнив свої облікові дані 13.11.2024 року.

Згідно з вимогами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Згідно за ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачений статтями 210, 210-1 КУпАП, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Суд звертає увагу, що факт виявлення порушення - це окрема подія, яка завжди передує складанню протоколу про вчинення порушення, тобто моментом виявлення адміністративного правопорушення є момент отримання інформації про таке правопорушення уповноваженими особами (особою чи органом державної влади) та не може ототожнюватися із часом зібрання усіх необхідних матеріалів перевірки. Складання адміністративного протоколу про вчинення адміністративного правопорушення є окремою процесуальною дією. Сам протокол фактично є суб`єктивним викладом свого бачення уповноваженою особою та фіксація обставин певної події на основі наявних доказів.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.02.2019 у справі №149/2498/17, днем виявлення правопорушення необхідно вважати день, коли до уповноваженого органу надійшли будь-які відомості про можливе вчинення адміністративного правопорушення.

Отже, уточнення позивачем своїх персональних даних 13.11.2024 відбулося у передбачений законом спосіб, а тому в наявності у уповноваженого представника були всі необхідні відомості для здійснення перевірки та виявлення правопорушення саме з зазначеної дати.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - автоматизована інформаційнотелекомунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України. Згідно положень ст. 2 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», одним з основних завдань Реєстру є ведення військового обліку громадян України.

Статтею 16 вказаного Закону, внесено зміни в ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме частину першу статті 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Відомості Верховної Ради України, 2006 p., № 38, ст. 324; 2015 p., № 22, ст. 151) викладено в такій редакції: «1.Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки».

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» основними засадами ведення Реєстру є обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

За змістом частини 5 статті 5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, в тому числі: територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відтак, відповідач 13.11.2024 року отримав відомості про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що полягає у невчасному уточненні персональних даних, та міг притягнути позивача до адміністративної відповідальності та накласти адміністративне стягнення, з огляду на приписи ч. 7 ст. 38 КУпАП, що найпізніше до 13 лютого 2025 року.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Отже, КУпАП чітко передбачає, що закінчення строків накладення адміністративних стягнень є підставою, що виключає провадження у справі на будь-якій стадії. Тобто, приписи статті 247 КУпАП є імперативними, і чітко вказують, що уповноважена особа, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, повинна лише закрити провадження, і не вирішувати при цьому жодних інших питань.

З огляду на викладене, враховуючи імперативність пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, у взаємозв`язку із ч. 7 ст. 38 КУпАП, відповідач мав або не розпочинати, або закрити розпочате провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Тому, суд погоджується з доводами позивача щодо безпідставності притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, але не з підстав зазначених позивачем.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зауважує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що перебувають в нерівному становищі відносно суб`єкта владних повноважень.

За встановлених обставин суд дійшов висновку, що постанова № 2115 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 17.06.2025 винесена Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_5 без врахування вимог ст. 38, п. 7 та ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на це, задовольняючи позов у цій справі, суд скасовує оскаржувану постанову із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

У цій справі позивач, як особа з інвалідністю другої групи, звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. 6, 7, 9, 11, 44, 48, 73-78, 90, 139, 241-246, 268, 269, 271, 273-277, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № 2115 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 17.06.2025, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_5 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_11 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Повне рішення складено 12.08.2025.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО