Справа № 589/5809/24
Суддя: Прачук О. В.
Дата ухвалення: 2025-03-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 589/5809/24
Провадження № 2-а/589/46/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2025 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в особі головуючого судді Прачук О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову № 4464 від 17.10.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

В обґрунтування позову зазначив, що 17 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 4464 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_1 порушив ч.3 п.1 ст.22 розділу 4 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.3.2. ч.3 розділу 2 Наказу № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», що виразилось у відсутності в його військово-обліковому документі запису про проходження ним військово-лікарської комісії.

Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки про дату та місце розгляду справи його взагалі ніхто не повідомляв, що позбавило його можливості реалізувати своє право на захист. Крім того, вважає, що жодного правопорушення він не вчиняв, оскільки згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 він виключений з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Таким чином, на нього, як на невійськовозобов`язаного, не розповсюджувалися вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто обов`язку проходити медичну комісію для визначення придатності до військової служби він не мав. Враховуючи наведене, просить суд скасувати вказану постанову, провадження у справі щодо нього закрити та стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

03 березня 2025 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що твердження позивача щодо необізнаності про розгляд справи відносно нього не відповідає дійсності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, відносно ОСОБА_1 складений у його присутності та визначено дату, час та місце розгляду справи, про що останній був повідомлений під особистий підпис. Тому неотримання позивачем поштовим зв`язком постанови про накладення адміністративного стягнення свідчить про виявлення неналежної активності та байдужості щодо можливості реалізувати своє право на оскарження. Вважають заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 безпідставними, а тому у задоволенні позову просять відмовити.

Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, не надходили.

Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до переконання про задоволення позову на підставі наступного.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 4464 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Зі змісту постанови слідує, що: «12 жовтня 2024 року старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , у якого при перевірці документів був відсутній запис про проходження військово-лікарської комісії у військово-обліковому документі, що є порушенням _ ч.3 п.1 ст.22 розділу 4 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.3.2. ч.3 розділу 2 Наказу № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України». (а.с.9)

Диспозиція ч.1 ст.210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Диспозиція ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України.

Відповідно до підпункту 2.4 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для проходження медичного огляду та проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з пунктом 6 частини 6 статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції станом на 04.05.2024) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

18.05.2024 року набув чинності Закон України №3633-ІХ від 11.04.2024 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової мобілізації та військового обліку», яким п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключено.

Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Таким чином, посилання позивача на виключення його з військового обліку, суд не бере до уваги, оскільки Закон, на підставі якого його було виключено з обліку втратив свою чинність.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23.10.2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі №338/1/17.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В той де час, матеріали справи не містять доказів, які підтверджують належне повідомлення ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи відносно нього, а відтак відповідачем недобросовісно виконано обов`язок щодо належного повідомлення розгляду справи.

Так, протокол № 4464 про адміністративне правопорушення від 12 жовтня 2024 року, не містить інформацію щодо ознайомлення ОСОБА_1 з датою, часом та місцем розгляду вказаної справи, про що свідчить відсутність підпису останнього в протоколі про адміністративне правопорушення. (а.с.6)

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом, рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за вказане адміністративне правопорушення. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 у справі № 263/15738/16-а.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача та не було дотримано процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

На підставі ст.ст. 210-1, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 121, 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 4464 від 17.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17 000 грн по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 605 грн 50 коп. судових витрат.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук