Справа № 320/60745/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Грибан І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:

- визнати противоправним і скасувати наказ директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 07.11.2024 №461 про призначення підполковника юстиції ОСОБА_1 , начальника юридичної групи - помічника начальника управління з правової роботи Управління відчуження та утилізації надлишкового військового майна - офіцером відділу утилізації ракет і боєприпасів Управління відчуження та утилізації надлишкового військового майна, ВОС-0201003;

- зобов`язати Міністерство оборони України в особі Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України поновити ОСОБА_1 на посаді начальника юридичної групи - помічника начальника управління з правової роботи Управління відчуження та утилізації надлишкового військового майна, ВОС-8503002, тарифний розряд 37.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що наказом Директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 07.11.2024 № 461 ОСОБА_1 переміщено на нижчу посаду офіцером відділу утилізації ракет і боєприпасів Управління. Проте, в Управлінні не проводилось будь-яких організаційних заходів (посада начальника юридичної групи - помічника начальника управління з правової роботи Управління не скорочувалась, строк перебування позивачки на даній посаді не вийшов). Переміщення позивачки не пов`язане з виконанням застосованого щодо неї дисциплінарного стягнення. На момент видачі наказу в розпорядженні управління позивачкою були подані підтверджуючі необхідність догляду за батьком документи, процесуальні документи з цивільної справи Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/18679/24), як і документи про перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в період з 28.10.2024 по 15.11.2024.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що її призначення на нижчу посаду, яке здійснено на підставі Плану переміщення у зв`язку з комплектуванням відділу Управління посадою офіцер, суперечить змісту п.82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України №1153/2008 від 10.12.2008, оскільки підпункт 3 пункту 82 містить вичерпний перелік випадків призначення військовослужбовців на нижчі посади і жодному з означеного випадків її призначення не відповідає.

Апелянт стверджує, що посада, на яку її переміщено, потребує технічних навичок і знань, а не знань в галузі права.

Звертає увагу, що відповідно до пункту 83 Положення №1153/2008 військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.

Судом не враховано, що на момент видачі наказу Департаментом кадрової політики Міністерства оборони України від 07.11.2024 №461 позивач знаходилась на лікуванні у військовому шпиталі у період з 28.10.2024 по 15.11.2024 та з 15.11.2024 по 06.12.2024 на лікуванні у Національному науковому центрі радіаційної медицини НАМН України.

З цих та інших підстав апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2025 та від 23.04.2025 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Міністерство оборони України скористалося правом подання відзиву на апеляційну скаргу, за змістом якого наполягає на правомірності рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходить військову службу в Збройних Силах України. З 20 липня 2023 року підполковник юстиції ОСОБА_1 перебуває на посаді начальника юридичної групи - помічника начальника управління з правової роботи Управління відчуження та утилізації надлишкового військового майна Міністерства оборони.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

07 жовтня 2024 року складено службову характеристику на підполковника юстиції ОСОБА_1 31 жовтня 2024 року директором Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України Марком Андрусяком затверджено погоджений заступником Міністра оборони України Юрійєм Джигіром План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури призначення директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України.

Наказом директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 07 листопада 2024 року №461 підполковника юстиції ОСОБА_1 , начальника юридичної групи - помічника начальника управління з правової роботи Управління відчуження та утилізації надлишкового військового майна Міністерства оборони призначено офіцером відділу утилізації ракет і боєприпасів управління відчуження та утилізації надлишкового військового майна, ВОС - 0201003.

Вважаючи свої права порушеними, позивачка звернулася до суду з відповідним позовом.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною четвертою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження військової служби, прав та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджується Президентом України, та іншими нормативно- правовими актами.

Порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі регулюється визначний Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Відповідно до пункту 1 Положення №1153/2008, дане Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно з пункту 12 Положення, встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Згідно підпункту 3 пункту 82 Положення, призначення військовослужбовців на посади здійснюється на нижчі посади:

- у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

- за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

- з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування;

- за віком або сімейними обставинами - на особисте прохання;

- у зв`язку з перебуванням із близькими особами у відносинах прямої організаційної та правової залежності - у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

- у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;

- у разі скасування військовослужбовцю допуску до державної таємниці - на посаду, що не передбачає такого допуску, - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

- вагітних військовослужбовців-жінок за їх клопотанням відповідно до медичного висновку - на посади з меншим обсягом роботи, а також військовослужбовців-жінок, які мають дітей віком до трьох років, за їх клопотанням у разі неможливості виконання ними обов`язків на займаних посадах та за відсутності рівнозначних посад;

- за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені первинні військові звання офіцерського, сержантського і старшинського складу) на нижчу на один ступінь посаду на підставі рішення посадової особи відповідно до номенклатури посад.

Приписами абзацу другого підпункту 6 пункту 82 Положення № 1153/2008 визначено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється на нижчі посади у зв`язку із призначенням на посади, передбаченими штатами воєнного часу, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення правового режиму воєнного стану.

Абзацом другим пункту 257 Положення №1153/2008 визначено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього положення (що містить вичерпний перелік обставин).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено воєнний стан (в подальшому указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану України» продовжено ведення воєнного стану, який і триває по сьогодні).

Таким чином, починаючи з 24 лютого 2022 року та по дату винесення спірного наказу та розгляду цієї справи в Україні триває воєнний стан, період дії якого, відповідно до Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України», є особливим періодом.

Щодо доводів апелянта про те, що її переміщення на нижчу посаду суперечить змісту п. 82 Положення №1153/2008, оскільки підпункт 3 пункту 82 містить вичерпний перелік випадків призначенн військовослужбовців на нижчі посади та жодному із зазначених випадків її призначення не відповідає, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до оскаржуваного наказу підставою звільнення та призначення на нижчу посаду відповідач посилається на пункт 82, 83 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008.

Згідно п.176, 179 Положення атестування військовослужбовців проводиться для забезпечення правильного добору, розстановки, виховання і вдосконалення підготовки військових кадрів шляхом об`єктивного оцінювання професійного рівня, ділових та моральних якостей кожного військовослужбовця, відповідності їх посаді, визначення перспективи службового використання, створення резерву кандидатів для просування по службі. Порядок та строки проведення атестування військовослужбовців визначаються Міністерством оборони України.

Згідно п. 257 Положення атестування військовослужбовців в особливий період проводиться в порядку, визначеному Міністерством оборони України. У разі подання документів щодо подальшого службового використання, нагородження чи присвоєння чергових військових звань військовослужбовцям, які займають посади, передбачені штатами воєнного часу, на них складаються службові характеристики в порядку, визначеному Міністерством оборони України.

Для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог , 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що атестування військовослужбовців в особливий період проводиться в порядку, визначеному Міністерством оборони України, при цьому для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85,87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців.

Згідно з пунктом 7.1, 7.7, 7.14 розділу VII Інструкції № 170 Про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Мінстра оборони України від 10.04.2009 процес атестування військовослужбовців передбачає проведення комплексного та періодичного оцінювання військовослужбовців. За результатами періодичного оцінювання складається службова характеристика, а в окремих випадках, визначених пунктом 7.6 цього розділу, - атестація на присвоєння військового звання офіцерського складу, нагородний лист, відгук на випускника військового навчального закладу після року служби. Залежно від результатів оцінювання службової діяльності військовослужбовців за рік посадові особи, які складають на військовослужбовців оцінні картки, роблять висновки щодо відповідності посадам, які вони займають, а також надають рекомендації стосовно їх подальшого службового використання, а саме: присвоєння військового звання; просування по службі із зазначенням перспективних посад; залишення на займаній посаді або продовження строку перебування на посаді; призначення на рівнозначну посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 2 пункту 82 Положення; призначення на нижчу посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 3 пункту 82 Положення; направлення на навчання, підготовку (перепідготовку); залишення на військовій службі понад граничний вік; звільнення з військової служби із зазначенням підстав, визначених статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу.

Також відповідно до пункту 14.24 Інструкції №170 якщо в умовах особливого періоду неможливо оформити документи та забезпечити проведення щорічного оцінювання військовослужбовця протягом календарного року або під час дії воєнного стану у разі подання документів з питань призначення на посаду, звільнення з військової служби, нагородження чи присвоєння чергового військового звання на військовослужбовця складається службова характеристика. Залежно від результатів службової діяльності та отриманого бойового досвіду військовослужбовця, посадові особи, які складають службову характеристику, роблять висновки щодо подальшого службового використання або заохочення військовослужбовця, а саме: призначення на нижчу посаду із зазначенням причин, визначених підпунктом 3 пункту 82 Положення.

Згідно матеріалів справи, відповідачем складено відповідну службову характеристику з висновком і рішенням уповноважених посадових осіб щодо доцільності призначення позивача на нижчу посаду, що передбачає її попереднє звільнення із займаної посади.

Виходячи із зазначеного, оскаржуваний наказ про призначення на нижчу посаду відповідно до підпункту 3 пункту 82 Положення виданий з урахуванням професійних, ділових і моральних якостей - на підставі висновку атестування.

Крім того, згідно з абзацом 5 пункту 4.11 розділу IV Інструкції № 170 підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення військовослужбовців в умовах особливого періоду - є документи, визначені пунктом 1.5 розділу І цієї Інструкції.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1.5 розділу І Інструкції № 170 для встановлення, зміни, призупинення, або припинення правових відносин з громадянами України, які реалізуються наказами посадових осіб по особовому складу, у Генеральному штабі Збройних Сил України, Командуванні об`єднаних сил Збройних Сил України, видах Збройних Сил України, окремих родах сил Збройних Сил України, окремих родах військ Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах, організаціях, (далі - військові частини), оформляються: План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад.

Складовою частиною переміщення військовослужбовців є їх попереднє звільнення із посад.

Згідно абзацу п`ятого пункту 4.11 Інструкції № 170, підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення військовослужбовців є, зокрема, на нижчі посади в умовах особливого періоду - документи, визначені пунктом 1.5 розділу І цієї Інструкції. План переміщення військовослужбовців підписується командиром військової частини й надсилається до служб персоналу вищого органу військового управління за підпорядкованістю.

За обставинами справи, на підставі службової характеристики, у відповідності до підпункту 1 пункту 1.5, абзацу п`ятого пункту 4.11. Інструкції № 170, пункту 1, абзацу одинадцятого пункту 2 Розділу Х, посадовими особами Управління відчуження та утилізації надлишкового військового майна було підготовлено і надіслано до служби персоналу вищого органу військового управління за підпорядкованістю (Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України) План переміщення та службову характеристику на підполковника юстиції ОСОБА_1 з клопотаннями про призначення позивачку на посаду офіцера відділу утилізації ракет і боєприпасів Управління відчуження та утилізації надлишкового військового майна, яке було реалізоване оскаржуваним наказом.

Таким чином, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції, що службова характеристика (у особливий період (період правового режиму воєнного стану) готується замість періодичного оцінювання в процесі атестування) і План переміщення військовослужбовців, які були реалізовані оскаржуваним наказом № 461, видані у повній відповідності з нормами Положення № 1153/2008 та Інструкції № 170, а відтак оскаржуваний наказ № 461, є законними та обґрунтованими.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, суд не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Виходячи з положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які Конституцією України віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим Кодексом адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

При цьому, апеляційний суд наголошує, що позбавлений компетенції оцінювати зміст, форму службової характеристики, а також Плану переміщення військовослужбовців на посади номенклатури посад, оскільки це віднесено до дискреційних повноважень відповідача.

Виходячи із зазначеного, колегія суддів не надає оцінку доводам апелянта щодо змісту і форми службової характеристики.

Доводи апелянта про те, що наданий до суду першої інстанції План переміщення військовослужбовців на посади номенклатури призначення директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 31.10.2024 не підписаний начальником Управління, Директором кадрової політики Міністерства оборони України, заступником Міністра оборони, колегія суддів оцінює критично, виходячи із такого.

Так, в матеріалах справи міститься вищевказаний План, який погоджений заступником Міністра оборони України, затверджений директором Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України та підписаний начальником Управління відчуження та утилізації надлишкового військового майна (а.с.23).

Щодо доводів апелянта про те, що посада, на яку її переміщено потребує технічних навичок і знань, судова колегія зазначає, згідно пункту 4.13 розділу IV Інструкції №170 в особливий період військовослужбовці за набутим досвідом служби можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю без проведення відповідної підготовки (перепідготовки). Такі військовослужбовці після їх призначення на посаду підлягають направленню на підготовку (перепідготовку) за новою спеціальністю у встановленому порядку.

Зазначене спростовує доводи позивача про неможливість призначення її на посаду офіцера відділу утилізації ракет і боєприпасів Управління без проведення відповідної підготовки (перепідготовки).

Щодо доводів апелянта про видачу спірного наказу під час перебування на лікуванні, колегія суддів зазначає таке.

За приписами абзацу першого пункту 12 Положення № 1153/2008 зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Відповідно до пункту 1 Розділу Х Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 15 вересня 2022 року № 280 (зі змінами) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 листопада 2022 р. за № 1407/38743 (далі-Інструкція №280) накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням надано право присвоєння, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення (поновлення) контракту та військової служби тощо на підставі відповідних документів, установлених Міноборони. Витяги з наказів по особовому складу надсилаються до служб персоналу підпорядкованих органів управління, військових частин, установ, з яких вибувають військовослужбовці та які комплектуються. Накази по особовому складу та витяги із них розсилаються протягом семи днів після їх видання.

Витяг із наказу директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 07.11.2024 № 461 (по особовому складу) відповідно до Інструкції №280 надісланий до Управління відчуження та утилізації надлишкового військового майна для реалізації у встановленому порядку.

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31 січня 2024 року № 40 затверджено Інструкцію з діловодства у Збройних Силах України (далі-Інструкція №40).

За приписами підпункту 1.1 розділу 1. Загальні положення ця Інструкція встановлює загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними в паперовій та електронній формі в Апараті Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, командуваннях видів, родів військ (сил) Збройних Сил України, органах військового управління, штабах угруповань військ (сил), військових частинах (установах) Збройних Сил України (далі - військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням.

Відповідно до підпункту 2.2.5 пункту 2.5 та підпункту 2.3.4 пункту 2.3 розділу 2 Інструкції № 40, та на підставі наказу директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 07.11.2024 № 461 (по особовому складу) в подальшому, після прибуття позивачки із лікування, пунктом 3 наказу начальника Управління відчуження та утилізації надлишкового військового майна (по стройовій частині) від 18.11.2024 № 150 було оголошено про здачу позивачем посади.

У подальшому, відповідно до рапорту позивача №57/р від 18.11.2024 пункту 4 наказу начальника Управління відчуження та утилізації надлишкового військового майна (по стройовій частині) від 18.11.2024 № 150 визначено вважати підполковника ОСОБА_1 такою, що з 18.11.2024 справи та посаду офіцера відділу утилізації ракет і боєприпасів Управління відчуження та утилізації надлишкового військового майна прийняла і приступила до виконання службових обов`язків на посадою. Встановлено посадовий оклад, надбавку за особливості проходження служби та щомісячну премію.

Отже, реалізація наказу директора Департаменту кадрової політики Міністерства оборони України від 07.11.2024 № 461 (по особовому складу) в частині звільнення позивача із посади та призначення на посаду проведено 18.11.2024 після прибуття позивача із лікування.

Таким чином, доводи апелянта, зазначені в апеляційній скарзі щодо порушення відповідачем приписів законодавства не знайшли свого підтвердження.

З огляду на вказані вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

У свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність прийнятого наказу від 07.11.2024 №461.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі №320/60745/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді Т.Р.Вівдиченко

І.О.Грибан