Справа № 380/24689/24
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 рокусправа № 380/24689/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач-2), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 04.12.2024 №01 про відмову позивачу у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", зарахувавши до стажу державної служби період роботи в територіальних органах Держфінінспекції та в органах державної податкової служби з 01.08.1983 по 09.05.2022;

- зобов`язати відповідача-1 призначити та виплатити позивачу з 27.11.2024 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 27.11.2024 №672-13-01-10-00-11, від 27.11.2024 № 673-13-01-10-00-11.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

27.11.2024 позивач звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до п. п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ, як державному службовцю, який має стаж державної служби понад 20 років.

Однак, рішенням Головного управління ПФУ у м. Києві від 04.12.2024 № 01 позивачу відмовлено у призначенні пенсії, зокрема, у зв`язку з тим, що згідно з записами трудової книжки, стаж державної служби Стельмах Н.М. станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) складає 6 років 7 місяців.

Позивач вважає протиправним рішення пенсійного органу про відмову у переведенні її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VІІІ, а відтак просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою від 12.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

27.12.2024 відповідач-1 надіслав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, зазначивши, що періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Стверджує, що згідно з наданими позивачем документами, стаж державної служби Стельмах М.Н. станом на 01.05.2016 становить 6 років 07 місяців. На підставі викладеного, інші періоди роботи позивача в органах державної податкової служби України не підлягають зарахуванню до стажу державної служби, оскільки періоди роботи на посадах. перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

На переконання відповідача-1, позивач немає права на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки відсутні підстави для зарахування до стажу державної служби період роботи позивача в органах податкової служби.

Таким чином, вимоги позивача є безпідставними і не гуртуються на чинному законодавстві, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

21.01.2025 відповідач-2 подав відзив на позовну заяву в якому заперечує проти задоволення позову. Зауважує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Сокальському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, яким передбачено новий порядок та умови призначення пенсії державним службовцям.

Так, статтею 25 Закону № 3723-ХII визначено категорії посад державних службовців, в залежності від яких встановлювались ранги державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу та дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу.

Відповідач-2 звертає увагу, що згідно із статтею 343.1 Податкового Кодексу України, посадовим особам контролюючих органів присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XI.

Наголошує, що відповідно до записів трудової книжки, заявниця з 02.07.1990 працювала на посаді державного податкового інспектора в Державній податковій інспекції по м. Червонограду де 22.12.1995 прийняла присягу державного службовця. З 01.02.1997 присвоєно персональне звання інспектора податкової служби І рангу.

Відтак, відповідач-2 вважає, що посади податкової інспекції не належать до посад віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII.

Отже, на переконання пенсійного органу, згідно із записами трудової книжки стаж державної служби ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) складає 6 років 7 місяців. Отже, немає жодних підстав для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

У зв`язку із наведеним просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, що не заперечується сторонами.

27.11.2024 позивач звернулася до Головного управління ПФУ у Львівській області із заявою про перехід на пенсію за Законом України "Про державну службу".

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви від 27.11.2024 про перехід на інший вид пенсії, визначене Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.11.2024, Головне управління ПФУ в м. Києві 04.12.2024 прийняло рішення № 01, яким відмовило позивачу у переведенні на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VIII, оскільки станом на 01.05.2016 відсутній стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Не погодившись із рішенням відповідача про відмову у переході на пенсію за іншим законом, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 врегульоване Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктом 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом України займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 11 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених вказаним Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VІІІ визначено, що для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-XII.

Водночас, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону України і "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII набувають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII вік і страховий стаж.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №676/4235/17.

При цьому, абзацом першим частини першої статті 28 Закону № 1058-IV встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Суд також зазначає, що стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється згідно з законодавством, яке діяло раніше, і на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені (п. 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII).

Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994 (далі - Порядок № 283), та додатка до нього.

Зі змісту спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 04.12.2024 № 01, яким позивачу відмовлено в переході на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII є відсутність у ОСОБА_1 стажу державної служби через не зарахування періоду роботи позивача до державної служби.

Суд вважає, що позивач на час звернення до пенсійного органу із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII ОСОБА_1 мала достатній стаж державної служби (понад 20 років станом на 01.05.2016), з огляду на таке.

Із копії трудової книжки ОСОБА_2 від 01.08.1983 серії НОМЕР_1 , наявної в матеріалах справи, суд встановив, що відповідно до записів № 1-49 позивач працювала на посадах:

01.08.1983 Яворівський райфінвідділ. Прийнята на посаду старшого економіста по фінансуванню місцевого господарства;

09.03.1985 звільнена з займаної посади у зв`язку із переведенням на роботу в Красноградський міськфінвідділ Львівської області згідно із наказом від 29.03.1985 № 22-Л;

Червоноградський міськфінвідділ:

01.04.1985 зарахована на посаду старшого економіста по фінансуванню місцевого господарства;

29.06.1990 звільнена із займаної посади згідно із п. 5 ст. 36 КЗпП у зв`язку із переведенням Державну податкову інспекцію;

Державна податкова інспекція МФУРСР по м. Червонограду

02.07.1990 зарахована на посаду державного податкового інспектора;

16.06.1992 переведена на посаду старшого державного податкового інспектора;

30.10.1992 присвоєно персональне звання інспектор податкової служби ІІ рангу;

22.12.1995 прийняла присягу державного службовця;

19.03.1996 переведена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу зборів і стягнень місцевих ресурсних та неподаткових платежів;

26.11.1996 у зв`язку із ліквідацією податкової інспекції по м. Червонограду з утворенням державної податкової адміністрації у м. Червоноград, переведена на посаду старшого державного податкового інспектора відділу зборів і стягнень місцевих податків, ресурсних та неподаткових платежів;

03.01.1997 переведена на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу справляння місцевих податків та інших платежів;

01.02.1997 присвоєно персональне звання інспектор податкової служби І рангу;

16.02.1998 Державна податкова адміністрація у м. Червоноград перейменована в державну податкову інспекцію в місті Червоноград Львівської області;

01.06.1998 відділ справляння місцевих податків та інших платежів перейменовано у відділ ресурсних та неподаткових платежів місцевих податків (з функцією документальних перевірок);

01.09.1998 у зв`язку із зміною штатного розпису переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу управління прямих і непрямих податків з юридичних осіб;

12.04.2000 у зв`язку із зміною структури управління прямих і непрямих податків з юридичних осіб перейменовано у відділ по справлянню податків з юридичних осіб;

05.05.2000 переведена на конкурсній основі на посаду в.о. заступника начальника відділу по справлянню податків з юридичних осіб;

01.07.2000 відділ по справлянню податків з юридичних осіб перейменовано у відділ оподаткування юридичних осіб;

01.12.2000 переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб;

20.02.2001 присвоєно персональне звання радник податкової служби ІІІ рангу;

08.07.2002 у зв`язку із реорганізацією ДПІ у м. Червоноград звільнена із займаної посади в порядку переведення на роботу в Червоноградську ОДПУ;

09.07.2002 зарахована в порядку переведення на посаду головного державного податкового інспектора групи податку на прибуток та податкових платежів відділу оподаткування юридичних осіб;

05.09.2002 переведена на посаду старшого державного податкового ревізора інспектора відділу документальних перевірок СПД юридичних осіб;

25.02.2005 відділ документальних перевірок СПД юридичних осіб перейменовано у відділ документальних перевірок СГД юридичних осіб;

19.09.2005 у зв`язку із структурними змінами переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу податку на додану вартість, як таку, що успішно пройшла стажування;

16.11.2005 у зв`язку із структурними змінами переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб;

06.04.2006 у зв`язку із реорганізацією Червоноградської ОДПІ звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшого працевлаштування в ДПІ у м. Червонограді;

Державна посадкова інспекція у м. Червонограді Львівської області

07.04.2006 зарахована в порядку переведення на посаду головного державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб;

18.10.2010 переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу погашення прострочених податкових зобов`язань;

11.02.2011 переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб;

19.03.2012 у зв`язку з реорганізації. В порядку перетворення ДПІ у м. Червонограді та утворенням Державної податкової інспекції у м. Червонограді Лаврської області Державної податкової служби переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб;

14.05.2012 у зв`язку із структурними змінами переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу оподаткування юридичних осіб;

06.07.2012 у зв`язку із структурними змінами переведена на посаду головного державного податкового інспектора відділу оподаткування юридичних осіб;

01.07.2013 у зв`язку із реорганізацією ДПІ у м. Червонограді Львівської області ДПС шляхом приєднання до ДПСІ у м. Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області переведена на посаду головного ревізора-інспектора відділу оподаткування та контролю об`єктів і операцій;

Присвоєно 11 ранг державного службовця

01.01.2014 присвоєно спеціальне звання "радник податкової та митної справи ІІІ рангу";

30.07.2016 у зв`язку із реорганізацією ДПУ у м. Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області шляхом приєднання до ДПІ у м. Червонограді ГУ ДФС у Львівській області переведено на посаду головного держаного ревізора-інспектора відділу оподаткування юридичних осіб ДПІ у м. Червонограді ГУ ДФС у Львівській області;

05.02.2016 враховуючи зміни в організаційні структурі переведена на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податків та зборів з юридичних осіб;

22.02.2016 у зв`язку зі перейменуванням ДПІ у м. Червоноград ГУ ДФС у Львівській області в Червоноградську ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області, зарахована до штату Червоноградської ОДПІ ГУ ДФС у Львівські області на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу податків та зборів з юридичних осіб;

01.06.2017 звільнена із займаної посади в порядку переведення для подальшого працевлаштування до ГУ ДФС у Львівській області;

Головне управління ДФС у Львівській області

02.06.2017 прийнята в порядку переведення на посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу адміністрування та контролю за відшкодуванням ПДВ, камеральних перевірок податкової звітності платників території обслуговування Червоноградської ОДПІ управління податків та зборів щ юридичних осіб Головного управління ДФС у Львівській області;

14.09.2018 у зв`язку із змінами організованої структури Головного управління ДФС у Львівській області переведена на посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу податків та зборів з юридичних осіб Червоноградського управління Головного управління ДФС у Львівській області;

18.09.2019 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про державну службу" звільнена з посади у порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДПС у Львівській області п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України;

Головне управління ДПС у Львівській області

19.09.2019 прийнята в порядку переведення на посаду старшого державного ревізора-інспектора відділу податків і зборів з юридичних осіб Червоноградського управління Головного управління ДПС у Львівській області;

17.09.2020 у зв`язку із зміною організаційної структури та штатного розпису Головного управління ДПС у Львівській області переведена на посаду старшого державного ревізора-інспектора Червоноградського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління податкового адміністрування Головного управління ДПС у Львівській області;

21.12.2020 відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про державну службу" звільнена з посади у порядку переведення для подальшої роботи в Головному управління ДПС у Львівській області як відокремленому підрозділі Державної податкової служби України, згідно із п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України;

22.12.2020 призначена у порядку переведення на посаду старшого державного ревізора-інспектора Червоноградського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Львівській області, згідно із п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про державну службу";

21.10.2021 у зв`язку із введенням в дію статного розпису на 2021 рік посада старший державний ревізор-інспектор Червоноградського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління податкового адміністрування юридичних осіб перейменовано на старший державний інспектор Червоноградського відділу податків і зборів з юридичних осіб управління податкового адміністрування юридичних осіб;

09.05.2022 припинено державну службу та звільнено з посади, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України від 10.12.2005 № 889-VІІ "Про державну службу" за власним бажанням.

Пунктом 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 03.05.1994 № 283 (норми якого були чинними до 01.05.2016) (далі- Порядок № 283) регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

За правилами пункту 4 Порядку № 283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивачки на відповідних посадах був Закон України "Про державну податкову службу в Україні" № 509-XII від 04.12.1990 (далі - Закон № 509-XII), а з 12.08.2012 - Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 342.4 статті 342 ПК України посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.

Згідно з абз. 1 та 2 п. 344.1 ст. 344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Крім того, ч. 17 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу", були передбачені і Податковим кодексами України від 12.08.2012 (про що зазначено вище).

Отже, законодавством, чинним на період роботи (служби) позивача, та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Вказане підтверджується також приписами п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII та п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 229 від 25.03.2016 (далі - Порядок № 229), які діють з 01.05.2016, та якими визначено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Отже, суд не бере до уваги положення п. 17 ч. 3 ст. 3 Закону № 889-VIII, відповідно до якого, дія цього Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом, скільки судом в ході розгляду справи встановлено, що нормами Податкового кодексу України та ст. 46 Закону № 889-VIII (яка є спеціальною щодо ст. 3 цього ж Закону) передбачено протилежне.

Відтак, суд дійшов висновку, що на час звернення позивача до Головного управління ПФУ у Львівській області (27.11.2024) у ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, п.п. 10, 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, а саме: позивач досягла 62 річного віку, набула більше 30 років страхового стажу, а стаж роботи на посадах державного службовця станом на 01.05.2016 становив понад 20 років.

Таким чином, відмова відповідача-2 у переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" є протиправною, що, у свою чергу, є підставою для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 04.12.2024 № 01.

У той же час, предметом розгляду справи також є питання можливості при переведені на пенсію за віком згідно із положеннями Закону № 889-VIII врахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 27.11.2024 №672-13-01-10-00-11, від 27.11.2024 № 673-13-01-10-00-11.

Так, у справі, яка розглядається, спір виник щодо права ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону № 889-VIII, оскільки відповідач не визнав цього права за позивачкою.

Однак, вимоги позивача зобов`язати відповідача обрахувати їй пенсію за віком відповідно до положень Закону № 889-VIII, з урахуванням довідок виданих виданими Головним управлінням ДПС у Львівській області від 27.11.2024 №672-13-01-10-00-11, від 27.11.2024 № 673-13-01-10-00-11, є передчасним, оскільки стосуються розміру пенсійних виплат, який ще не обрахував суб`єкт владних повноважень, що наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України.

Отже, така вимога спрямована на майбутнє, через що у задоволенні такої необхідно відмовити, з огляду на те, що судовому захисту підлягає тільки порушене право.

До аналогічного висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 12.09.2023 при розгляді справи № 560/8328/22, який в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" враховує суд при вирішенні цього спору.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів і згідно з усталеною судовою практикою, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення .

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Окрім того, позовні вимоги зобов`язального характеру позивач заявляє до Головного управління ПФУ у Львівській області.

Так, суд звертає увагу, що у справі, що розглядається, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління ПФУ в м. Києві, рішенням якого ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Тому, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що відмовив позивачу у такому переведенні, яким у цьому випадку є Головне управління ПФУ в м. Києві, а не Головне управління ПФУ у Львівській області, як помилково вважає позивач.

Такого висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 08.02.2024 при розгляді справи № 500/1216/23.

Беручи до уваги ту обставину, що позивачу вже була призначена пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління ПФУ в м. Києві перевести позивача з 27.11.2024 на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, п.п. 10, 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, зарахувавши, до її стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, періоди роботи в органах Держфінінспекції з 01.08.1983 до 29.06.1990 та в органах державної податкової служби з 02.07.1990 до 09.05.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно із ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, ) від 04.12.2024 № 01 про відмову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ) у переведенні з пенсії за віком згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, ) перевести з 27.11.2024 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ) на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, п. п. 10, 12 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, зарахувавши до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії державного службовця, періоди роботи в органах Держфінінспекції з 01.08.1983 до 29.06.1990 та в органах державної податкової служби з 02.07.1990 до 09.05.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 645 (шістсот сорок п`ять) грн 97 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяКисильова Ольга Йосипівна