Справа № 699/504/25
Суддя: Літвінова Г. М.
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 699/504/25
Номер провадження № 2-а/699/18/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2025 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Івашкової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корсуні-Шевченківському в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України

про скасування постанови про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся у Корсунь-Шевченківський районний суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення, в якому просить скасувати постанову від 30.03.2025 серія ЕНА № 4386185 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, а справу закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Позиція позивача.

Позов обгрунтований тим, що оскаржуваною постановою на позивача було накладено штраф в розмір 3 400,00 грн за те, що він керував автомобілем з причепом і не мав посвідчення водія відповідної категорії.

Позивач уважає, що він правил дорожнього руху не порушував, а працівник поліції належним чином не з`ясував обставини справи і дійшов помилкового висновку про те, що саме позивач не мав права керувати транспортним засобом. На думку позивача, він дотримувався правил дорожнього руху, мав при собі та пред`явив поліцейському водійське посвідчення відповідної категорії В, яка дозволяла йому буксувати причеп, максимальна маса якого перевищує 750 кг за умови дотримання двох вимог. Перша умова - коли легкова машина з водієм з категорією В за кермом буксирує причеп дозволеною максимальною масою більше 750 кг, сама машина-тягач (без навантаження) не може бути легша причепа. Друга умова - загальна маса такого легкового автопотягу не має перевищувати 3500 кг.

Позивач зауважує, що постанова не містить інформації про технічні харектеристики причепа.

Крім того, позивач посилається на те, що під час розгляду адміністративної справи йому не були роз`ясненні його права, він не мав можливості скористатися правничою допомогою, йому не було надано можливості ознайомитися з матеріалами справи. Також позивач стверджує, що до справи не були долучені його письмові докази, а текст постанови не містить назви населеного пункту, у якому вчинено адміністративне правопорушення, та інформації про технічні характеристики причепа.

Позиція відповідача.

Відповідач Департамент патрульної поліції подав відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги позивача не визнає повністю.

Вважають, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим пунктом 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі від 07.11.2015 №1395.

Відповідач також посилається на те, що постановами Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справах №185/1603/25, 185/1601/25 від 21.02.2025 позивача було позбавлено права керування транспортними засобами на визначений строк (1 та 7 років). Постанови набрали законної сили. Попри це позивач продовжував керувати автомобілем і цей факт зафіксовано нагрудним відеореєстратором, що і стало підставою для винесення постанови про адміністративне правопорушення за ч .4 ст. 126 КУпАП.

Також зазначають, що наявність посвідчення відповідної категорії є обов`язковою умовою законного керування транспортним засобом. У випадку, що розглядається, особа керувала транспортним засобом без посвідчення на право керування відповідної категорії.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Ухвалою суду від 16.04.2025 відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 02.05.2025 замінено відповідача Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області на Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

Позивач у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про підтримання позовних вимог та розгляд справи без нього.

Відповідач у судове засідання свого представника не направив, у відзиві просив справу слухати без нього.

У судовому засіданні судом досліджено докази:

-копію постанови серії ЕНА №4386185 про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 30.03.2025 ком. взвода Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області старшим лейтенантом поліції Комаровим С.С.

Постанова містить відомості про дату - 30.03.2025, час - 10:26:54, місце вчинення адміністративного правопорушення Кринички, дорога М30 916 км; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення - Ланос АН4085МА, особа, щодо якої розглядається справа - ОСОБА_1 , суть правопорушення - водій, керуючи ТЗ Део Ланос ДНЗ НОМЕР_1 із спеціалізованим причіпом платформою ДНЗ СА2849ХF не мав посвідчення водія відповідної категорії на керування таким ТЗ, чим порушив п.2.1а.ПДР - керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ; стаття КУпАП, яка передбачає відповідальність за правопорушення - ч. 2 ст. 126 КУпАП, прийняте по справі рішення - стягнення штрафу у розмірі 3 400,00 грн, підпис особа, яка винесла постанову. Також зазначено порядок сплати штрафу; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; квитанцію із зазначенням реквізитів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу;

Вирішуючи цей спір по суті, суд застосовує такі норми законодавства.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами КУпАП.

Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених нею завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За приписами ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а такожміністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та іншихнормативних актів з питань безпекидорожнього руху.

Частиною 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку.

Пунктом 2.1 а Правил дорожнього руху визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Диспозицією ч. 2 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями ч. 2 ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної' поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Проаналізувавши вищевказані норми чинного законодавства та досліджені у справі докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, так як відповідач не довів що у діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Так, у своєму відзиві відповідач переважно доводить наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме, що позивач керував автомобілем, будучи позбавленим права керування транспортними засобами Павлоградським міськрайсудом Дніпропетровської області.

Однак, відповідач жодним чином не спростував слушних доводів позивача про те, що водійське посвідчення категорії В дозволяло йому буксувати причеп, максимальна маса якого перевищує 750 кг, за умови дотримання двох вимог. Перша умова - коли легкова машина з водієм з категорією В за кермом буксирує причеп дозволеною максимальною масою більше 750 кг, сама машина-тягач (без навантаження) не може бути легша причепа. Друга умова - загальна маса такого легкового автопотягу не має перевищувати 3500 кг.

Так, згідно з п. 2.13 Правил дорожнього руху транспортні засоби належать до таких категорій:

А1 мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

А мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше (змінено 11.11.2020);

В1 квадроцикли та трицикли, мотоколяски та інші триколісні (чотириколісні) мототранспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кілограмів (змінено 11.11.2020);

В автомобілі, дозволена максимальна маса яких не перевищує 3500 кілограмів (7700 фунтів), а кількість сидячих місць, крім сидіння водія, восьми, состав транспортних засобів з тягачем категорії В та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

С1 призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких становить від 3500 до 7500 кілограмів (від 7700 до 16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

C призначені для перевезення вантажів автомобілі, дозволена максимальна маса яких перевищує 7500 кілограмів (16500 фунтів), состав транспортних засобів з тягачем категорії С та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D1 призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, не перевищує 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D1 та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

D призначені для перевезення пасажирів автобуси, у яких кількість місць для сидіння, крім сидіння водія, понад 16, состав транспортних засобів з тягачем категорії D та причепом, повна маса якого не перевищує 750 кілограмів;

BE, C1E, CE, D1E, DE состави транспортних засобів з тягачем категорії В, С1, С, D1 або D та причепом, повна маса якого перевищує 750 кілограмів;

T трамваї та тролейбуси.

Відповідно до п. 5 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 511) водіям транспортних засобів категорій В, С1, С, D1 і D дозволяється керувати такими засобами також з причепом, дозволена максимальна маса якого не перевищує 750 кілограмів. При цьому водіям транспортних засобів категорії В дозволяється керувати такими засобами з причепом, дозволена максимальна маса якого перевищує 750 кілограмів, але не перевищує маси автомобіля без навантаження, і загальна дозволена максимальна маса такого транспортного засобу і причепа не перевищує 3500 кілограмів.

Однак, відповідач не надав суду доказів на підтвердження тих обставин, що максимальна маса причепа позивача перевищувала 750 кілограмів, чи перевищувала масу автомобіля без навантаження, яким керував позивач, чи загальна дозволена максимальна маса такого транспортного засобу і причепа перевищувала 3500 кілограмів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, жодним доказом не довів правомірності свого рішення та не підтвердив, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн. Про повернення зайво сплаченого судового збору у розмірі 605,60 грн позивач до суду клопотання не заявляв.

Керуючись ст.ст. 243-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення штрафу по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕНА № 4386185 від 30.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3 400,00 грн за ч. 2 ст. 126 КУпАП, провадження у справі закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь позивача ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, адреса місцезнаходженняв: вул. Федора Ернста, буд.3, м.Київ, 03048, , інші дані суду не відомі.

СуддяЛітвінова Г.М.