Справа № 420/10894/25
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши у письмовому спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_2 за період з 01.01.2021 року по 31.12.2024 року включно, виходячи із встановленого на відповідний рік прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня кожного календарного року;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення ОСОБА_2 за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2024 року, обчисленої виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого на 01 січня кожного календарного року: 2270 грн (2021 рік), 2481 грн (2022 рік), 2684 грн (2023 рік), 3028 грн (2024 рік);

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за зазначений період, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2102 грн, як такого, що не передбачений Законом України «Про судоустрій і статус суддів»;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення за період з 01.01.2021 по 31.12.2024 відповідно до вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків І обов`язкових платежів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період з 01.01.2021 року по 31.12.2024 року ТУ ДСА України в Одеській області нараховувало та виплачувало позивачці суддівську винагороду та допомогу на оздоровлення, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн. «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» в сумі 2102,00 гривень встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» «Про Державний бюджет України на 2024 рік», що не відповідає положенню статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого базовий розмір посадового окладу судді визначається, виходячи з «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року», який станом на 01 січня 2021 року становить 2270 00 гривень, станом на 01 січня 2022 року становить 2481,00 гривень, станом на 01 січня становить 2684.00 гривень, станом на 01 січня 2024 року становить 3028 гривень. Вважаючи такі дії протиправними позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому останній просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що при здійсненні виплати суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення судді Біляївського районного суду Одеської області ОСОБА_1 за 2021 - 2024 роки, Територіальне управління діяло у порядок та спосіб передбачений нормами чинного законодавства.

Ухвалою суду від 08.05.2025 року позовну заяву в частині вимог починаючи з 02.10.2023 року до 31.12.2024 року повернуто позивачці та відкрито провадження в частині вимог з 01.01.2021 року до 01.10.2023 року.

Розгляд справи здійснюється у спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд встановив наступне.

ОСОБА_1 призначена безстроково на посаду судді Біляївського районного суду Одеської області з 07.09.2018 року по теперішній час.

У період з 01.01.2021 року до 01.10.2023 року суддівська винагорода виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн.

Позивачка вважає, що її суддівська винагорода повинна розраховуватись виходячи із прожиткового мінімуму станом на 1 січня календарного року.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Відповідно до ст.130 Конституції України розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі Закон №1402-VIII) встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За частиною 2 цієї норми суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до ч.3 ст.135 Закону №1402-VIII, яка згідно з рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2020 від 11.03.2020 діє в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Статтею 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-XIV (далі Закон №966-XIV) передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Верховною Радою прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 №3460-ІХ (далі Закон №3460-ІХ), який за правовою природою визначає державні (фінансові) гарантії реалізації окремих прав відповідних категорій осіб на 2024 рік.

В статті 7 Закону №3460-ІХ Верховна Рада визначила, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3028 грн. В свою чергу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2024 року становить 2102 грн.

Згідно з Пояснювальною запискою до проекту Закону №3460-ІХ законопроект розроблений з урахуванням того, що з початку повномасштабного вторгнення РФ економіка України функціонує в умовах безпрецедентних безпекових викликів. Таких масштабів руйнувань країна не бачила з часів Другої світової війни. Багато підприємств призупинили свою роботу через безпосередню військову загрозу, або через заблокований доступ до ринків збуту чи сировини. Також геноцидний тип ведення війни РФ супроводжується масовими військовими злочинами її армії проти людяності, що призвело до міграції та внутрішнього переміщення близько 11 - 12 мільйонів українців.

З початку повномасштабного вторгнення немає жодної галузі в країні, яка б прямо або опосередковано не зазнала втрат від російської агресії. На цьому фоні відбувається кардинальна зміна не лише системи міжгалузевих зв`язків, а й структури економіки в цілому.

Також у пояснювальній записці зазначено, що, враховуючи рівень матеріального забезпечення окремих категорій осіб, фінансові можливості державного бюджету та принцип збалансованості для встановлення посадових окладів суддям та працівникам державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівникам податкових і митних органів, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб визначено на рівні 2102 гривні.

Таким чином, статтею 7 Закону №3460-ІХ визначено розмір прожиткового мінімуму для обчислення базового розміру посадового окладу судді із урахуванням поточної критичної економічної ситуації в країні, на території якої введено воєнний стан.

Аналогічне положення щодо визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2025 року у розмірі 2102 грн передбачено і статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік».

Таким чином, наявна колізія між Законом №1402-VIII та законами про Державний бюджет України на відповідний рік щодо визначення розміру посадового окладу судді.

Вказана правова колізія вирішена Великою Палатою Верховного Суду (далі ВП ВС) у постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24.

Так ВП ВС зазначила, що окремими приписами законів України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2023 року та з 1 січня 2024 року відповідно встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

У цьому аспекті ВП ВС зауважила, що наведені приписи абз.5 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та абз.5 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивачки, відповідач діяв на законних підставах.

Також ВП ВС зазначила, що безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі №966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Водночас законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

З метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року ВП ВС відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13.07.2023 у справі №280/1233/22 та 21.03.2024 у справі №620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

ВП ВС у справі №240/9028/24 зазначила, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок ВП ВС.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255, 257 - 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов

.