Справа № 753/10040/25
Суддя: Шаповалова К. В.
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/241/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Шаповалова К.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи № 753/10040/25 між суддями від 20 травня 2025 року головуючим суддею обрано Шаповалову К.В. Фактично справу було передано судді 27 травня 2025 року.

29 травня 2025 року до суду від Управління соціальної та ветеранської політики Дарницької РДА надійшла інформація про те, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні як внутрішньо переміщена особа та задекларував адресу фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 02 червня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

06 червня 2025 року до суду від позивача надійшло клопотання про заміну відповідача у справі з Управління патрульної поліції у Житомирській області на Департамент патрульної поліції.

Ухвалою суду від 10 червня 2025 року замінено у справі первісного відповідача - Управління патрульної поліції у Житомирській області на належного - Департамент патрульної поліції.

19 та 23 червня 2025 року до суду від відповідача надійшли відзиви на позовну заяву, до яких були долучені докази на спростування доводів позивача.

У період часу з 25 червня по 11 липня 2025 року суддя перебувала у щорічній відпустці.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, докази, надані на її обґрунтування, доводи відповідача Департаменту патрульної поліції, викладені у відзиві на позов, докази, долучені до нього, повно, всебічно та об`єктивно оцінивши зібрані у справі докази, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА № 4666415, складеною інспектором Управління патрульної поліції в Житомирській області 6 травня 2025 року Черняченка Д.Б. притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП із застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Згідно з даною постановою 6 травня 2025 року о 13 год. 20 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mersedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі Київ-Чоп, 163 км 300 м перевищив обмеження швидкості руху, встановленого дорожніми знаками, більше як на 20км/год, а саме рухався зі швидкістю 116 км/год, чим порушив п. 12.9 (б) ПДР України, тобто скоїв правопорушення передбачене частиною першою статті 122 КУпАП.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, швидкість руху транспортного засобу позивача було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam LTI 20/20» серійний номер ТС008459.

Не погоджуючись із прийнятою постановою та звертаючись із позовом до суду позивач зазначив, що швидкість руху його транспортного засобу вимірювалось за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam, який тримав працівник поліції в руках, що прямо суперечить чинному законодавству України. Крім того, інспектором було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема в постанові зазначено, що склад правопорушення підтверджується фото Моторола НОМЕР_2, НОМЕР_3, без будь-якої ідентифікації, проте єдиним чим міг користуватись працівник поліції - це вимірювач швидкості TruCam, а отже такі фото не можуть використовуватись як належний доказ на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідач, заперечуючи проти заявленого позову вказав, що після виявлення правопорушення, водієві було подано сигнал про зупинку транспортного засобу, працівник поліції підійшов до водія, представився та пояснив причину зупинки, перевірив документи, встановив особу, розповів на запитання водія принцип дії лазерного вимірювача TruCam, роз`яснив права та обов`язки водієві та термін на оскарження постанови та оплати штрафу. Водій жодних заперечень не висловлював, клопотань не подавав. Вказав, що на роздруквці з TruCam зафіксовано транспортний засіб Mersedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , дату та час коли він рухався на а/д М-06 Київ-Чоп зі швидкістю 116 км/год, також на роздруківці містить система географічних координат з кутовими величинами, відповідно до яких можна встановити фактичне місце події. З фото приладу видно, що прилад фіксує саме автомобіль позивача та визначає саме його швидкість руху. Крім того, у відзиві викладено принципи роботи лазерного вимірювача TruCam, правові підстави для його застосування. В цілому представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до Закону України "Про дорожній рух" правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За змістом частини першої статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 12.9 (б) ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Зокрема пунктом 12.6 (ґ) ПДР визначено що поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Відповідно до статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, положеннями статей 31, 40 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено можливість використання поліцією технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

В даному випадку швидкість руху транспортного засобу було зафіксовано за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008459), який пройшов повірку, чинну до 26 грудня 2028 року, що підтверджується сертифікатом перевірки типу UA.TR.001.241-18.

Можливість використання виробу "TruCAM LTІ 20/20" виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24 грудня 2020 року.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» сертифікати відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, видані в установленому порядку до набрання чинності цим Законом, чинні протягом визначеного в них строку дії.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 8 лютого 2016 року № 193.

Отже чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Відповідно до сертифікату перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26 грудня 2018 року він засвідчує, що на підставі позитивних результатів приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений засіб вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TRUcam, який зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером UA.TR.001.241-18.

Згідно листа Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничого центру стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» № 22-38/49 від 01.10.2019, лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Можливість використання приладу TruCam LTI 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання) та не суперечить вимогам законодавства.

Отже, використання приладу TruCam відбувається у автоматичному режимі як у мобільному, так і у статичному положенні, а тому користування приладом у ручному режимі не є порушенням. При цьому, лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.

З огляду на викладене, доводи позивача, що використання приладу TruCam у ручному режимі суперечить вимогам статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», є безпідставними.

Як вбачається із фотоматеріалів та відеозапису, долучених до відзиву на позовну заяву, здійсненого на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20», лазерний промінь направлено на автомобіль Mersedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , на автодорозі М-06, 163км+300м, ліміт швидкості 70 км/год, та зафіксовано швидкість руху 116 км.год.

Тож, показання вказаного приладу, на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, є належним і допустимим доказом.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 ТС008431, яким зафіксовано факт перевищення позивачем швидкості, відповідає вимогам законодавства та правомірно був використаний інспектором поліції у ручному режимі.

Викладене вище спростовує доводи позивача про неможливість використання приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCam в ручному режимі.

Крім того, як вбачається з копії оскаржуваної постанови, позивача було ознайомлено з правами, відповідно до статті 268 КУпАП, що підтверджується його підписом у відповідній графі та вручено копію постанови. Будь-яких зауважень чи заперечень від водія у вказаній постанові не зазначено.

Стосовно зауважень позивача про те, що фото з Моторола НОМЕР_2, НОМЕР_3 не можуть використовуватись як доказ вчинення адміністративного правопорушення, суд зазначає, що НОМЕР_2, НОМЕР_3 - це номери відеореєстраторів, якими користуються працівники поліції. при виконання своїх посадових обов`язків (номери боді камер), що підтверджується долученими до відзиву диском, на якому розміщено записи з бодікамер працівників поліції № НОМЕР_2, НОМЕР_3, та на яких зафіксовано момент вимірювання швидкості працівником поліції транспортного засобу позивача, а також процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалося. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення, відповідно до положень ч. 4 ст. 258 КУпАП.

Суд зауважує, що згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Приписами статті 280 КУпАП визначено, шо орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що доводи позову щодо неправомірних дій відповідача й бездоказового притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України є безпідставними і необґрунтованими, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити : найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно із статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, суд доходить висновку, що відповідачем стягнення до позивача застосовано без порушень, в межах санкції частини першої статті 122 КУпАП, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення є похідними від вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, а тому також задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 19, 72, 132, 134, 241-251, 268, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі його оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Шаповалова