Справа № 640/1905/22
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

11 серпня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/1905/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВІПСЕРВІС» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРВІПСЕРВІС» (далі - позивач, ТОВ «УКРВІПСЕРВІС») з позовом до Київської митниці (далі - відповідач), з вимогою визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 24.09.2021 № UА100180/2021/200007/2.

Позовні вимоги обґрунтовані з посиланням на статті 53, 55, 57, 58 Митного кодексу України на порушення відповідачем вимог чинного законодавства при винесенні оскаржуваного рішення. При цьому позивач зазначає, що коригування митної вартості за допомогою резервного методу має протиправний характер, оскільки документи надані до митного оформлення мали всі необхідні відомості для перевірки заявленої позивачем митної вартості за основним методом. Крім того, прийняття оскаржуваного рішення, завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам позивача, що полягає у значних матеріальних збитках, які виразилист у сплаті зайвих митних платежів. Відмова відповідача у визнанні заявленої митної вартості є безпідставною та протиправною, оскільки ґрунтується на суб`єктивній думці посадової особи, що прийняла рішення, та спотворенні фактів, якими відповідач обґрунтовує рішення. З цих підстав, вважає, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів підлягає скасуванню, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2022 відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

18.08.2022 на адресу Окружного адміністративного суду міста Києва через підсистему «Електронний суд» від представника Київської митниці надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, посилаючись на таке.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 2 статті 52, пункту 1 та 2 частини 5 статті 54, частини 6 статті 54, частини 2 статті 58 та частини 10 статті 58 Митного кодексу України митний орган відмовив позивачу у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 24.09.2021 № UA100180/2021/200007/2.

Вказане рішення про коригування митної вартості прийнято на товари:

товар № 1 «світильники електричні, які підвішуються або закріплюються на стелі чи на стіні, для внутрішнього освітлення, торгівельна марка Maytoni, виробник Meijing Lighting Factory Co., LTD (MAYTONI GMBH), країна походження Китай, код товару »;

товар № 2 «світильники електричні, які підвішуються або закріплюються на стелі чи на стіні, для внутрішнього освітлення, торгівельна марка Freya, виробник Development Manufacturing Factory Limited, країна походження Китай, код товару »;

товар № 3 «світильники з металу для використання з світлодіодними лампами, торгівельна марка Maytoni, виробник Meijing Lighting Factory Co., LTD (MA????? GMBH), країна походження Китай, код товару »;

товар № 4 «світильники електричні настільні, підлогові або світильники, що встановлюються біля ліжка, торгівельна марка Freya, виробник Development Manufacturing Factory Limited, країна походження Китай, код товару »;

товар № 5 «світильники електричні настільні, підлогові або світильники, що встановлюються біля ліжка, торгівельна марка Maytoni, виробник Meijing Lighting Factory Co., LTD (MAYTONI GMBH), країна походження Китай, код товару ».

Заявлена декларантом відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів визначена ним самостійно із застосуванням основного методу визначення митної вартості товарів на підставі поданих до митного оформлення документів відповідно до статті 53 кодексу.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів подано зовнішньоекономічний договір (контракт) від 13.12.2018 № 1312/2018, додаток від 22.01.2019 № 1 до контракту, додаток від 01.08.2019 № 2 до контракту, додаток від 15.09.2019 № 3 до контракту, рахунок-фактуру (інвойс) від 20.08.2021 № HKUA-2008/2021/106, накладну УМВС від 25.08.2021 № 14367070.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення разом з митною декларацією від 24.09.2021 № UA100180/2021/594253 документів встановлено, що надані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, та не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поставка товарів на митну територію України здійснювалася відповідно до вище зазначеного зовнішньоекономічного договору (контракту) від 13.12.2018 № 1312/2018, укладеного між ТОВ «УКРВІПСЕРВІС» та компанією DEVELOPMENT MANUFACTURING FACTORY LIMITED (Гонконг). Реквізити зазначеного контракту наведено в графі 44 митної декларації під кодом 4104, що означає контракт, стороною якого є виробник товарів, що декларуються. Разом із тим, виробником товарів № 1, 3, 5 зазначено компанію Meijing Lighting Factory Co., LTD (MAYTONI GMBH), яка не є продавцем товарів.

Пунктом 3.1 контракту від 13.12.2018 № 1312/2018 (додаткова угода від 22.01.2018 № 1) передбачено, що покупець здійснює оплату загальної вартості кожного окремого постачання, погодженого сторонами, протягом 90 банківських днів після реалізації товару, якщо інше не зазначено в інвойсі.

В інвойсі від 20.08.2021 № HKUA-2008/2021/106 не зазначено умови оплати за оцінювані товари.

Пунктом 2.1 контракту від 13.12.2018 № 1312/2018 (додаткова угода від 22.01.2018 № 1) встановлено, що асортимент, ціна, кількість, умови постачання конкретної партії в інвойсах, що є невід`ємною частиною товару, встановлюються сторонами цього контракту.

Пунктом 2.2 контракту від 13.12.2018 № 1312/2018 (додаткова угода від 22.01.2018 № 1) передбачено, що ціна товару включає вартість його зберігання та завантаження, тари, пакування та маркування.

Відповідно до інвойсу від 20.08.2021 № HKUA-2008/2021/106 поставка товарів здійснюється на умовах СРТ-Київ.

Міжнародний торговий термін СРТ (фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення) означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого пункту призначення. Покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Тобто, відповідно до пункту 2.2 контракту вартість товарів, які поставляються на митну територію України згідно інвойсу від 20.08.2021 № HKUA-2008/2021/106, не включає в себе витрат на перевезення товарів до названого місця призначення.

Декларантом не подано митному органу достовірних відомостей, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, що зазначена в інвойсі від 20.08.2021 № HKUA2008/2021/106 на умовах поставки СРТ - Київ вартість товарів включає в себе таку складову митної вартості як витрати на транспортування оцінюваних товарів до названого місця призначення відповідно до торговельного терміну СРТ.

Декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів на вимогу митного органу надано прайс-лист компанії DEVELOPMENT MANUFACTURING FACTORY LIMITED (Гонконг) від 03.03.2020 та експертний висновок Житомирської ТПП від 24.09.2021 № B-3229.

Прайс-лист компанії DEVELOPMENT MANUFACTURING FACTORY LIMITED (Гонконг) не містить інформації щодо умов оплати, ціни товарів в залежності від кількості замовленого товару, терміну дії прайс-листа, періоду поставки тощо. Отже, прайс-лист компанії DEVELOPMENT MANUFACTURING FACTORY LIMITED суперечить поняттю «дійсної вартості» у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

Також, в прайс-листі компанії DEVELOPMENT MANUFACTURING FACTORY LIMITED (Гонконг) зазначено ціну товарів на умовах поставки FOB-Shekou, тоді як в інвойсі від 20.08.2021 № HKUA-2008/2021/106 вказано ціну товарів на умовах поставки СРТ - Київ.

Експертним висновком Житомирської ТПП від 24.09.2021 № В-3229 встановлено (підтверджено) «вартість пред`явленого майна» на підставі контракту від 13.12.2018 № 1312/2018 та інвойсу від 20.08.2021 № HKUA-2008/2021/106 (пункт 5 висновку), а також інформації прайс-листів фірм, що займаються продажем аналогічної продукції, інформації Internet, інформації фірм-виробників подібних товарів.

При перевірці посилань експерта на сайт www.alibaba.com з`ясовано, що всі цінові пропозиції діють на умовах поставки FOB, тобто без додаткових витрат на перевезення до місця призначення на умовах поставки СРТ та інших витрат, які виникають при перевезенні товару.

Експертом без посилань на вимоги діючих нормативних документів, а тільки за рекомендаціями Українського Суспільства Оцінювачів, робиться висновок що «фактична ціна продажу може бути меншою від ціни пропозиції на 10-20%».

На думку митного органу, експертний висновок Житомирської ТПП від 24.09.2021 № B-3229 не може бути підставою для підтвердження заявленої декларантом митної вартості товарів.

У зв`язку з вищевикладеним митний орган відмовив у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю.

На виконання приписів пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» адміністративну справу № 640/1905/22 передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду, яким прийнято справу до провадження, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; запропоновано учасникам справи надати суду письмові пояснення та/або заяву у разі зміни фактичних обставин по даній справі, вибуття, необхідності залучення або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, а також в разі врегулювання спору на даний момент.

18.02.2025 відповідач до суду подав пояснення, в яких вказав, що відповідно до наданих документів, що містяться в матеріалах справи, усі дії та рішення посадових осіб митниці є аргументованими, відповідають вимогам законодавства України з питань державної митної справи, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від позивача пояснень або заяв не надходило.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРВІПСЕРВІС» та DEVELOPMENT MANUFACTURING FACTORY LIMITED укладено контракт № 1312/2018 від 13 грудня 2018 року, у відповідності до якого продавець зобов`язується поставити товар, виготовлений на фабриці Meijing Lighting Factory Co., LTD, а покупець зобов`язаний прийняти і оплати товар по кількості та вартості узгодженої сторонами в інвойсах до даного контракту (далі - контракт).

Пунктом 1.2 контракту передбачено, що умови поставки до даного контракту зазначаються в інвойсах (у відповідності до Інкотермс 2010).

Meijing Lighting Factory Co., LTD фабрика є підрозділом DEVELOPMENT MANUFACTURING FACTORY LIMITED (пункт 1.3 контракту).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 контракту загальна вартість цього контракту складає 13283,23 доларів США. Ціни на товар визначені в інвойсах.

У відповідності до пунктів 3.1, 3.2 контракту покупець здійснює оплату загальної вартості окремої поставки, узгодженій сторонами, після реалізації товару, в окремих випадках, обумовлених сторонами, можлива передоплата. Оплата за товар здійснюється покупцем на протязі 90 банківських днів з дня поставки.

22 січня 2019 року між компанією DEVELOPMENT MANUFACTURING FACTORY LIMITED (далі продавець) та ТОВ «УКРВІПСЕРВІС» (далі - покупець) укладено додаткову угоду № 1 до контракту, якою пункти 2.1, 2.2, 2.3 викладено таким чином: «Асортимент, ціна, кількість, умови поставки конкретної партії товару встановлюються сторонами в інвойсах, які є невід`ємною частиною цього контракту. Ціна товару включає вартість його зберігання та погрузки, тари, упаковки та маркування. Загальна вартість цього контракту складає 1500000,00 доларів США».

При цьому, пункт 3.1 контракту викладено таким чином: «Покупець здійснює оплату загальної вартості кожної окремої партії товару, погодженої сторонами, на протязі 90 банківських днів після реалізації товару, якщо інше не визначено в інвойсі».

Додатковими угодами від 01 серпня 2019 року № 2 та від 15 вересня 2019 року № 3 до контракту сторонами внесено зміни до пункту 13 контракту «Юридичні адреси сторін».

На підставі зовнішньоекономічного контракту від 13.12.2018 № 1312/2018 ТОВ «УКРВІПСЕРВІС» подано до Київської митниці для митного оформлення за електронною митною декларацією від 24.09.2021 № UA 100180/2021/594253, ввезені на митну територію України товари.

Фактурна вартість товарів відповідно до інвойсу від 20.08.2021 2008/2021/106 становила 15325,45 USD на умовах поставки СРТ-Київ.

Для підтвердження заявленої митної вартості відповідачу було подано: зовнішньоекономічний контракт № 1312/2018 від 13.12.2018; додаткова угода № 1 від 22.01.2019; додаткова угода № 2 від 01.08.2019; додаткова угода № 3 від 15.09.2019; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № HKUA-2008/2021/106 від 20.08.2021; залізнична накладна (СМГС) № 14367070 від 25.08.2021. В подальшому, внаслідок надходження від відповідача повідомлення про надання додаткових документів ТОВ «УКРВІПСЕРВІС» надано митному органу експертний висновок Житомирської торгово-промислової палати від 24.09.2021 № В-3229, прайс-лист компанії DEVELOPMENT MANUFACTURING FACTORY LIMITED від 03.03.2020, що не заперечується відповідачем.

За результатами розгляду вказаних документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100180/2021/200007/2 від 24.09.2021, відповідно до якого митну вартість товарів скориговано із застосуванням резервного методу.

Рішення про коригування митної вартості товарів від 24.09.2021 № UA100180/2021/200007/2 прийнято на товари:

товар № 1 «світильники електричні, які підвішуються або закріплюються на стелі чи на стіні, для внутрішнього освітлення, торгівельна марка Maytoni, виробник Meijing Lighting Factory Co., LTD (MAYTONI GMBH), країна походження Китай, код товару »;

товар № 2 «світильники електричні, які підвішуються або закріплюються на стелі чи на стіні, для внутрішнього освітлення, торгівельна марка Freya, виробник Development Manufacturing Factory Limited, країна походження Китай, код товару »;

товар № 3 «світильники з металу для використання з світлодіодними лампами, торгівельна марка Maytoni, виробник Meijing Lighting Factory Co., LTD (MA????? GMBH), країна походження Китай, код товару »;

товар № 4 «світильники електричні настільні, підлогові або світильники, що встановлюються біля ліжка, торгівельна марка Freya, виробник Development Manufacturing Factory Limited, країна походження Китай, код товару »;

товар № 5 «світильники електричні настільні, підлогові або світильники, що встановлюються біля ліжка, торгівельна марка Maytoni, виробник Meijing Lighting Factory Co., LTD (MAYTONI GMBH), країна походження Китай, код товару ».

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів № UA100180/2021/200007/2 від 24.09.2021, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин)).

Згідно зі статтею 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК України).

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положеннями частини другою статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Разом з цим, частиною четвертою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Відповідно до підпункту 4.5.10 пункту 4.5 розділу 4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною першою статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом першим частини четвертої, частини п`ятої, шостої статті 54 МК України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 1 - 8 статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої, десятої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Аналізуючи наведені положення суд приходить до висновку, що підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення неповного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору (за першим методом).

Повертаючись до обставин даної справи, суд вказує таке.

Відповідно до додаткового договору від 22.01.2019 № 1 до контракту № 1312/2018 пункт 2 розділу «Ціна та загальна вартість Контракту» викладено у наступній редакції:

2.1. Асортимент, ціна, кількість, умови поставки конкретної партії товару визначається сторонами в інвойсах, що є невід`ємною частиною контракту.

2.2. Ціна товару включає вартість зберігання і навантаження, тари, упаковки та маркування.

2.3. загальна вартість контракту складає 1500000 доларів США.

Пункт 3 розділу «Оплата товарів і порядок розрахунків» викладено в такій редакції:

3.1. покупець здійснює оплату загальної вартості кожної окремої поставки, погодженої сторонами протягом 90 банківських днів після реалізації товару, у разі якщо інше не вказано в інвойсі.

3.2. валюта платежу - долар США.

Згідно з Інкотермс 2010 термін CPT (Carriage Paid To (…named placе of destination) Фрахт/перевезення оплачені до (… назва місця призначення) означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. За умовами CPT на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватись під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, виключаючи змішані перевезення. Отже, за правилами поставки на умовах СРТ, витрати на доставку товару покладаються на продавця товару, в даному випадку на Компанію Development Manufacturing Factory Limited.

З огляду на зазначене, суд вважає помилковими доводи відповідача про ненадання позивачем додаткових документів на підтвердження понесених ним витрат на поставку товару та відсутності інформації щодо ціни яка сплачена, оскільки відповідно до умов контракту станом на час здійснення митного оформлення покупцем не було здійснено оплату поставленого товару.

В матеріалах справи відсутні належні та достатні докази, які б вказували на те, що у ціну контракту не включено витрати продавця на перевезення товару, а не зазначення таких витрат в контракті, інвойсі, на переконання суду, не є свідченням про їх не включення за умовами поставки CPT.

Також, не можуть бути взяті до уваги посилання митного органу в рішеннях про коригування митної вартості на ті обставини, що декларантом не надано інформації, яка підтверджує, що наданий зовнішньоекономічний контракт є контрактом з виробником, тому прайс-лист наданий не від виробника з огляду на таке.

Судом встановлено, що декларантом надано прайс-листи від 03.03.2020 Компанії DEVELOPMENT MANUFACTURING FACTORY LIMITED. Пунктом 1.3 Контракту від 13.12.2018 № 1312/2018 визначено, що Meijing Lighting Factory Co. LTD, фабрика є підрозділом DEVELOPMENT MANUFACTURING FACTORY LIMITED.

Таким чином, на думку суду, наведене спростовує доводи відповідача щодо надання позивачем прайс-листа не від виробника.

Що стосується тверджень митного органу в частині відсутності в інвойсі від 20.08.2021 № HKUA-2008/2021/106 умови оплати за оцінювані товари, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2.2 контракту ціна на товар визначена в інвойсах.

Пунктом 3.1 додаткової угоди № 1 до контакту № 1312/2018 від 22.01.2019 встановлено, що покупець здійснює оплату товару загальної вартості кожної окремої поставки, узгодженої сторонами, на протязі 90 банківських днів після реалізації товару, якщо інше не вказано в інвойсі.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що умови оплати товару за загальним правилом визначені додатковою угодою № 1 до контакту № 1312/2018 від 22.01.2019.

В той же час, такі умови можуть бути визначені в інвойсі, однак, у випадку їх не зазначення умови оплати товару застосовуються ті, які визначені додатковою угодою № 1 до контакту № 1312/2018 від 22.01.2019.

З урахуванням наведеного, на переконання суду, доводи митного органу в цій частині не можуть бути покладені в основу рішення про коригування митної вартості.

Щодо відмінностей умов поставки згідно контракту - СРТ-Кіеv та умов поставки наведеної у прайс-листі - FOB, суд зазначає, що згідно із правилами Інкотермс 2010 ціна FOB передбачає, що продавець включає в ціну товару усі витрати з доставляння товару до порту відправлення і його навантаження на борт судна. Решту витрат і ризики щодо втрати чи ушкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB також застосовують тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

Митним органом не аргументовано, яким чином дана відмінність виплинула або могла вплинути на ціну товару за контрактом.

Суд наголошує, що як за умовами CPT, так і за умовами FOB витрати на перевезення товару здійснює продавець. Відмінним є застосування FOB тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

Належних та достатніх доказів на підтвердження того, що такі відмінності виплинули на митну вартість товарів відповідачем до суду не надано.

Окрім цього, прайс-лист не є обов`язковим документом, що передбачений частиною 2 статті 53 МК України, який має надати декларант під митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару. Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідними контрактами та/або інвойсами.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 825/15796/16.

Законодавство не містить вимог, яким повинен відповідати зміст, форма прайс-листа, зазначення в ньому певної інформації, зокрема і щодо країн на які такий прайс-лист поширюється та часу протягом яких діє відповідна ціна, а тому не зазначення в прайс-листі країни, на яку поширюється цінова пропозиція, не може бути достатньою підставою для неврахування вказаних у такому прайс-листі цін, особливо у тому разі, якщо така (ціна) відповідає цінам, підтвердженій іншими первинними документами (постанова Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 820/733/17).

З приводу наданих позивачем висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини суд зазначає про те, що останні не є обов`язковими документами в розумінні положень частини другої статті 53 МК України. Водночас, відповідачем не доведено, що відомості, які зазначені у відповідних висновках вказують на заниження ТОВ «УКРВІПСЕРВІС» митної вартості товарів.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає доводи митного органу в цій частині, як підстави для коригування митної вартості товарів, безпідставними.

На переконання суду, ТОВ «УКРВІПСЕРВІС» під час митного оформлення товарів надано документи у відповідності до частини другої статті 53 МК України, які, в свою чергу, в повній мірі підтверджують заявлену ним митну вартість за ціною контракту (договору).

Разом з цим, щодо твердження відповідача, що позивачем не надано всіх витребуваних у нього додаткових документів, суд зазначає, що митні органи дійсно можуть здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження мають реалізуватися ними у спосіб, установлений законом, тобто в даному випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.

Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що їх ненадання може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

При цьому, слід враховувати, що стаття 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість.

Схожий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16 та від 03.04.2018 у справі № 826/8797/16.

В той же час, суд вважає, що документами, наданими позивачем митному органу при здійсненні митного оформлення товарів, у їх сукупності підтверджують всі складові заявленої ним митної вартості товару за ціною договору і наявні в них відомості надають можливість перевірити її правильність.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи що матеріалами справи не підтверджується правомірність рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 24.09.2021 № UА100180/2021/200007/2, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про протиправність вказаного рішення.

Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої позиції, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Таким чином, виходячи з системного аналізу заявлених вимог, вищенаведеного законодавства та обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 2481,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 4386 від 12.01.2022.

З огляду на ухвалення судом у цій справі рішення про задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати сплаченого судового збору у сумі 2481,00 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; 8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

За змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина сьома статті 139 КАС України).

При визначенні суми відшкодування інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представник позивача надав суду такі документи:

- копію договору про надання правової допомоги від 01.11.2021 року № 000018-МВ, копію акту прийому наданих послуг від 12.01.2022, копію рахунку на оплату від 08.11.2021 № 15/11; копію платіжного доручення від 22.11.2021 № 4197.

За умовами укладеного між позивачем та адвокатським бюро «Повразюк та партнери», в особі керуючого партнера адвоката Повразюка Руслана Валерійовича, та ТОВ «УКРВІПСЕРВІС» (клієнт), клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу, зокрема, представляти інтереси в суді щодо оскарження рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів № UA100180/2021/200007/2 від 24.09.2021.

З акта прийому наданих послуг від 01.11.2021 вбачається, що позивач поніс витрати, пов`язані із надання професійної правничої допомоги у сумі 7500,00 грн.

Позивачу виставлений рахунок від 08.11.2021 № 15/11 на оплату послуг за договором від 01.11.2021 № 200007-МВ (номер договору не відповідає укладеному, проте мова йде про підготовку позову по оскаржуваному рішенню) на суму 7500,00 грн, та згідно платіжного доручення вказані кошти сплачені адвокатському бюро «Повразюк та партнери».

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, у тому числі, у рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви»).

У справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим, Суд вказав, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Також, у постанові від 19 лютого 2020 року у справі у справі № 755/9215/15-ц Великою Палатою Верховного Суду сформовано висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Слід вказати, що наявність або відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу (як це встановлено частиною сьомою статті 134 КАС), але не впливає на обов`язок суду під час вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу застосовувати вимоги частин першої-четвертої статті 134 цього Кодексу і перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.

Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 25.07.2023 у справі № 340/4492/22.

Окрім того, відсутність заперечень з боку іншої сторони проти відшкодування витрат на правничу допомогу не означає, що з такої сторони необхідно стягувати будь-який заявлений іншою стороною розмір вказаних витрат, навіть якщо такий розмір є необґрунтованим.

Суд вважає, що завищений розмір адвокатських витрат, який не відповідає критеріям розумності та співмірності, може покласти на іншу сторону, з якої стягуються такі витрати, надмірний тягар щодо їх відшкодування, який може бути неспівмірним допущеному порушенню, що суперечитиме засадам та принципам адміністративного судочинства.

Як вже зазначалось судом вище, представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у сумі 7500,00 грн.

Однак, на переконання суду, такий розмір витрат не відповідає вищеназваному принципу співмірності до наданих адвокатом послуг, а також їх реальності.

Суд вважає, що визначений позивачем розмір понесених судових витрат на правничу допомогу не співмірний із складністю справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи. Спір з подібними позовними вимогами позивача до митного органу є типовим, а тому адвокатом не було докладено великих зусиль для складання позовної заяви у цій справі, предмет спору не вимагав вивчення значного обсягу документів, великого обсягу юридичної та технічної роботи.

Тож суд зазначає, що виходячи з наведених положень адміністративно-процесуального законодавства, а також критеріїв реальності витрат на правову допомогу в цій справі (встановлення їхньої дійсності та необхідності), доведеності таких витрат з урахуванням усіх вищенаведених судом обставин у сукупності, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 3000,00 грн, що, на думку суду, є співмірною сумою для цієї справи, з урахуванням наведених висновків суду, встановлених обставин та наданих адвокатом послуг.

Керуючись статтями 139, 194, 205, 242-246, 250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВІПСЕРВІС» (ідентифікаційний код 37687219, місцезнаходження: м. Київ, просп. Перемоги, буд. 65) до Київської митниці (ідентифікаційний код 43997555, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, буд. 8-А;) про визнання протиправним та скасування рішення, задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 24.09.2021 № UА100180/2021/200007/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВІПСЕРВІС» сплачений при поданні позовної заяви судовий збір у сумі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРВІПСЕРВІС» судові витрати зі сплати професійної правничої допомоги у сумі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Качанок