Справа № 569/18371/23
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року ЛьвівСправа № 569/18371/23 пров. № А/857/19739/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Гудима Л.Я., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №569/18371/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Острозький Піщаний кар`єр» про скасування постанови.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено, позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2023 року про повернення позовної заяви у справі №569/18371/23 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 29 квітня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2025 року апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 29 квітня 2025 року у справі № 569/18275/23 без змін.

01 серпня 2025 року апеляційним судом зареєстровано заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат.

Позивач вважає, що при винесенні постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року апеляційний суд не вирішив питання щодо стягнення витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги, що є підставою для винесення додаткового судового рішення.

Зважаючи на надану законодавцем до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС технічну можливість розглядати (формувати та зберігати) справи в паперовій, електронній чи змішаній формі, суддя доповідач вважає за доцільне дану вказану заяву розглядати у змішаній формі без витребування такої із суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Питання, які вирішує суд при ухваленні рішення визначені статтею 244 КАС України. Так, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 6-1) чи є підстави для здійснення судового контролю, передбаченого частинами п`ятою, шостою статті 382 цього Кодексу; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Розподіл судових витрат має компенсаційний характер і є певною мірою відповідальністю кожної зі сторін за вчинення дій, в тому числі процесуальних, під час розгляду справи. Вирішення цього питання є обов`язком суду, яке вирішується за результатами розгляду справи в залежності від того, яке рішення приймається судом.

При цьому, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частина перша статті 252 КАС України передбачає, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 252 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За загальними правилами розподілу судових витрат, передбаченими статтею 139 КАС України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, компенсуються понесені у зв`язку з розглядом справи судові витрати за рахунок іншої сторони. У разі часткового задоволення адміністративного позову судові витрати розподіляються за принципом пропорційності.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що судове рішення про направлення справи на новий розгляд не є рішенням, прийнятим на користь однієї із сторін у справі, оскільки передбачає повторну передачу справи до суду відповідної інстанції для нового розгляду по суті.

Системний аналіз викладених положень дає підстави для висновку про те, що у випадках передачі справи на новий розгляд або для продовження розгляду розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної скарги, здійснює адміністративний суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Таким чином, при ухваленні судового рішення про направлення справи на новий розгляд розподіл судових витрат не здійснюється.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 19.01.2022 у справі №500/2632/19 при вирішенні питання щодо формування єдиної правозастосовчої практики в частині можливості здійснення при ухваленні судового рішення судом касаційної інстанції розподілу судових витрат, понесених стороною під час розгляду справи в суді касаційної інстанції, у випадку направлення справи на новий розгляд або для продовження розгляду, дійшла висновку, що судові витрати, пов`язані з розглядом відповідної касаційної скарги, підлягають розподілу за результатами нового розгляду спору та ухвалення остаточного рішення, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Також в ухвалі від 19.01.2022 у справі № 500/2632/19 Велика Палата Верховного Суду при вирішенні виключної правової проблеми для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, зазначила таке:

«Так, у справі № 640/6209/19 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановою від 19 березня 2020 року скасував ухвалу суду апеляційної інстанції та повернув на новий розгляд справу до цього ж суду для вирішення заяви про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

У справах № 809/1649/15, 2040/8090/18, 826/17123/18, 910/13473/19, 904/1169/17, 712/13890/15-ц, 569/3757/20, 520/12/20, 808/3013/16 суди касаційної інстанції різних юрисдикцій, вирішуючи питання про розподіл судових витрат дійшли висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткових судових рішень, оскільки в цих справах не ухвалювали остаточних судових рішень по суті заявлених вимог.

Проаналізувавши зазначені судові рішення, ухвалені касаційними судами різних юрисдикцій, зокрема, щодо вирішення питання розподілу судових витрат (ухвалення додаткових судових рішень), Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Слід звернути увагу, що у постанові від 21 грудня 2023 року апеляційний суд не переглядав справу по суті позовних вимог, направивши її до суду першої інстанції для продовження розгляду у зв`язку з допущеними порушеннями норм процесуального права, тому судові витрати не підлягали розподілу.

Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в ухвалі від 11.11.2020 у справі № 809/1649/15, та Верховного Суду, викладеними в ухвалах від 23.06.2020 у справі № 808/3013/16, від 26.01.2021 у справі № 808/3691/17, від 26.08.2021 у справі № 520/12/20, від 17.11.2022 у справі № 300/6211/21, від 08.06.2023 у справі № 640/6686/19 та від 06.11.2023 у справі № 604/210/22.

Як вже зазначалось раніше, у заяві ОСОБА_1 просив ухвалити додаткове судове рішення у справі № 569/18371/23 про стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на його користь судового збору у розмірі 2684,00 грн., який позивач сплатив при зверненні до Восьмого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 вересня 2023 року про повернення позовної заяви у справі № 569/18371/23.

Проте постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2023 у справі № 569/18371/23 не є судовим рішенням, яким закінчено розгляд справи внаслідок направлення її до Рівненського міського суду Рівненської області для продовження розгляду.

Враховуючи, що суд апеляційної інстанції не прийняв у справі, що розглядається, рішення по суті, а направив її до суду першої інстанції для продовження розгляду, у колегії суддів при ухваленні постанови були відсутні правові підстави для здійснення розподілу судових витрат.

За таких обставин, відсутні також і підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 569/18371/23.

Керуючись статтями 132, 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №569/18371/23 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Ухвалу разом із паперовими матеріалами заяви надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді Л. Я. Гудим
В. Я. Качмар