Справа № 400/927/25
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 р. № 400/927/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП", вул. Знам`янська, 4,м. Миколаїв,54037,

до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005,

провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.12.2024 року № 704,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" (далі по тексту - Позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі по тексту - Відповідач) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.12.2024 № 704.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що оскаржуване рішення є протиправними, так як Відповідач спирається на хибні твердження, коли зазначає в Акті перевірки, що надані ТОВ "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" первинні документи не відповідають фактичному руху активів та реальному характеру здійснення операцій між ТОВ "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" та контрагентами-постачальниками ТОВ "ПРОМТЕХІНВЕСТ ГРУП", ТОВ "СТЕНКОР". Однак, Позивач не може нести відповідальність за невиконання своїх контрагентів зобов`язань, адже чинне законодавство не передбачає виникнення у платника податків додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування. Всі податкові накладні від контрагентів-постачальників ТОВ "ПРОМТЕХІНВЕСТ ГРУП" та ТОВ "СТЕНКОР" на суму 76 334,00 грн., відповідно до вимог чинного законодавства, зареєстровані в ЄРПН та не були зупинені Відповідачем на стадії реєстрації. Позивач наданими до перевірки первинними документами, даними інвентаризації підтвердив фактичний рух товарів. Всі первинні документи оформлені належним чином. Тому, спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним.

17.02.2025 р. Відповідачем подано відзив на позову заяву, відповідно до якого перевіркою позивача встановлено порушення п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.200.1, пп. «в» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на 76 334 гривні. Відповідач зазначає, що Позивачем документально не підтверджені відомості щодо руху активу, реального характеру здійснення операцій між ТОВ "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" та ТОВ "ПРОМТЕХІНВЕСТ ГРУП" й ТОВ "СТЕНКОР", зокрема не надано документальне підтвердження щодо можливості здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місцезнаходження майна, джерела походження ТМЦ, підтвердження походження ТМЦ, що свідчить про не підтвердження реального вчинення господарських операцій, що стали підставою для формування ТОВ "НАРП" податкового обліку. Надані під час перевірки документи ТОВ "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" (у т. ч. договір, накладні, прибуткові накладні тощо) не мають силу первинних документів, фактичне здійснення господарської операції щодо реалізації ТОВ "ПРОМТЕХІНВЕСТ ГРУП" ТМЦ на адресу Позивача - відсутнє. До перевірки та до заперечень не надано етикетки, паспорти, сертифікати якості на ТЦМ, які задекларовані в податковій накладній виписаної ТОВ "СТЕНКОР", що унеможливлює визначення джерела походження ТМЦ. Відповідач стверджує, що товар, виписаний по документах ТОВ "СТЕНКОР" у травні 2021 року на адресу Позивача, не придбало у своїх постачальників, а також, в зв`язку з відсутністю власних та орендованих основних фондів, самостійно не виготовляло. Господарська операція ТОВ "НАРП" з декларування номенклатури товарів від ТОВ "СТЕНКОР" не відбулася у дійсності. Рух активу від ТОВ "СТЕНКОР" до Позивача в дійсності не відбувся.

25.02.2025 р. Позивачем подано відповідь на відзив.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

В період з 06.11.2024 по 14.11.2024 Відповідачем проведена документальна позапланова виїзна перевірка Позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, результати якої оформлені актом від 21.11.2024 р. № 19061/14-29-07-04/09794409.

За результатами перевірки встановлено таке порушення:

- п.198.1, п.198.3, п. 198.6 ст.198, п.200.1, абз. в) п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на 76 334 гривні.

Позивач подав заперечення на акт перевірки № 3429/ю від 27.11.2024, за результатами розгляду якого прийнято рішення про залишення висновку акту перевірки від 21.11.2024 р. №19061/14-29-07-04/09794409 без змін.

На підставі акту перевірки було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 16.12.2024 № 704 (надалі - ППР) в частині завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в розмірі 76 334 грн. 00коп. (податковий кредит за операціями між Позивачем та контрагентами ТОВ "ПРОМТЕХІНВЕСТ ГРУП" в розмірі 74833,60 грн. та TOB "СТЕНКОР" в розмірі 1 500,00 грн.).

Зазначене рішення оскаржене Позивачем до Державної податкової служби України.

За результатами розгляду поданої скарги, 14.01.2025 р. Державною податковою службою України винесено рішення № 1092/6/99-00-06-01-03-06, відповідно до якого ДПС залишає скаргу без розгляду та повертає її.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ст. 1, 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відтак, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо вона спричинила реальні зміни майнового стану платника податків. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового Кодексу України.

Відповідно до абз. а п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг. Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Згідно п. 200.1, абз б, в п. 200.4 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Щодо господарських операцій Позивача з ТОВ "ПРОМТЕХІНВЕСТ ГРУП", то з матеріалів справи слідує, що до перевірки контролюючому органу Позивачем було надано договори поставки №46А-24 від 15.05.2024, №40А-24 від 03.05.2024, специфікації, податкові накладні, виписані у травні, червні, липні 2024 року на адресу ТОВ " НАРП" та зареєстровані в ЄРПН, прибуткові та видаткові накладні, виписані у травні, червні, липні 2024 року на адресу ТОВ "НАРП", експрес-накладні щодо транспортування ТМЦ на склад Позивача (перевізник ТОВ "НОВА ПОШТА"), оборотно-сальдові відомості та інші документи (розділ 3.2. Акту перевірки).

Відповідач вказує, що позивач не надав етикетки, паспорти та сертифікати якості на придбаний товар.

З цього приводу суд зазначає, що такі документи не є первинними документами у розумінні ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності", документ про відповідність - декларація (в тому числі декларація про відповідність), звіт, висновок, свідоцтво, сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь-який інший документ, що підтверджує виконання заданих вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності.

Отже, сертифікат відповідності є суто технічним документом, який лише засвідчує відповідність товару (послуги) певним вимогам.

Визначення терміну "сертифікат якості" українське законодавство не містить, але зазвичай під ним розуміють документ, який засвідчує відповідність товару вимогам (стандартам) безпеки, показникам якості, технічним вимогам чи характеристикам, які передбачені нормами та умовами договору, тощо, тобто це також документ технічного змісту.

Відсутність у позивача сертифікатів відповідності (якості), паспортів, етикеток чи будь-яких інших технічних документів, не є допустимим, достовірним і достатнім доказом в сенсі ст. ст. 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) штучності його господарської операції з ТОВ "Промтехінвест груп".

З аналогічних засад суд розцінює зауваження відповідача про відсутність у постачальника складських (виробничих) приміщень, автотранспорту, так як відповідач ніяким чином не пояснює, в який спосіб відсутність цих об`єктів унеможливлює постачання товару.

В цьому контексті суд зазначає, що постачання відбувалось за допомогою послуг ТОВ "Нова пошта", на підтвердження чого позивач надав експрес-накладні, що відображено в акті перевірки.

Норми податкового законодавства не ставлять право платника податків на врахування витрат при визначенні податкового кредиту в залежність від дотримання податкової дисципліни його контрагентом.

Сам по собі факт порушення постачальником товару вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару вимог ПК України в частині формування податкового кредиту за умови, якщо не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної поведінки свого контрагента та про узгодженість дій між ними.

Щодо господарських операцій Позивача з ТОВ "СТЕНКОР", то в основу висновків акту перевірки (п. 2 розділу 3.2 акту) покладено аналіз діяльності не безпосередньо контрагента-постачальника Позивача, а постачальників ТОВ "СТЕНКОР", яке у свою чергу поставило товар Позивачу.

Такого висновку контролюючий орган дійшов через те, що товар відповідної номенклатури, виписаний по документах ТОВ "СТЕНКОР" у травні 2021 року на адресу ТОВ "НАРП", не декларувало у своїх постачальників, а також в зв`язку з відсутністю власних та орендованих основних фондів самостійно не виготовляло. Відтак, на думку відповідача, господарська операція Позивача з декларування номенклатури товарів у ТОВ "СТЕНКОР" не відбулася у дійсності.

Так, між позивачем (покупець) та ТОВ "СТЕНКОР" (постачальник) було укладено договір поставки №192А-21 від 26.04.2021 р., за умовами якого постачальник зобов`язується поставити покупцю приймач температури ПП-9Т. До перевірки позивачем також надано специфікацію, прибуткову та видаткову накладну, експрес-накладні щодо транспортування перевізником «Нова пошта», платіжні інструкції та ін. Податкова накладна з номенклатурою ПП-9Т приймач, виписана ТОВ "СТЕНКОР" у травні 2021 року та зареєстрована за рішенням суду в вересні 2024 року на адресу ТОВ "НАРП", віднесена Позивачем до складу податкового кредиту податкової декларації з ПДВ за вересень 2024 року

Таким чином, вищезазначеними документами підтверджено реальність господарської операції між позивачем та його контрагентом ТОВ "СТЕНКОР".

Твердження відповідача про неможливість виконання контрагентом-постачальником своїх зобов`язань з посилання на аналіз операцій по ланцюгу постачання суд відхиляє, скільки в Україні діє принцип індивідуальної відповідальності. Визначення грошових зобов`язань може ґрунтуватися виключно на незаперечних доказах, які не залишають сумніву в штучності формування результатів господарської діяльності, свідомому укладені правочинів з метою заниження бази оподаткування. Аналіз даних інформаційних баз, дослідження ланцюгів постачальників, посилання на відсутність документів, ведення (складання) яких не є обов`язковим, або не має відношення до податкового обліку, не може покладатись в основу висновків контролюючого органу так як це фактично не є доказами, а лише засобами їх здобуття.

Згідно з п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відтак, на етапі реєстрації податкової накладної контролюючий орган повинен перевірити накладну на відповідність вимогам податкового законодавства, а її реєстрація підтверджує те, що податкова накладна була складена платником ПДВ за реальною операцією.

Податкові накладні по угодах з контрагентами, зазначеними в акті перевірки, складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, тому вони для покупця таких товарів/послуг є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Чинне законодавство не ставить умову виникнення бюджетного відшкодування ПДВ у залежність від стану податкового обліку його контрагентів (тим більше контрагентів його контрагентів), фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів.

Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже чинне законодавство передбачає виникнення у платника податків додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. Відтак, за умови не встановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, податкова інформація про порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку.

Податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Отже, Позивач надав всі необхідні первинні документи, які підтверджують реальність господарських операцій, тоді як відповідач прийняв спірне податкові повідомлення-рішення необґрунтовано.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доводити правомірність свого рішення лежить на суб`єкті владних повноважень.

У даній справі відповідачем не доведено правомірність висновків акту перевірки і, відповідно, законність прийнятого на його підставі податкового повідомлення-рішення.

У зв`язку з викладеним, позов належить задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Позивач надав платіжну інструкцію №263 від 27.01.2025 про сплату судового збору в сумі 3028,00 грн, що й підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 16.12.2024 № 704 задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 16.12.2024 № 704.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код ВП 44104027) судовий збір у сумі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївський авіаремонтний завод "НАРП" (вул. Знаменська, 4, м. Миколаїв, 54037, ідентифікаційний код 09794409).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 11.08.2025 р.

Суддя Н. В. Лісовська