Справа № 200/3645/25
Суддя: Голошивець І.О.
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 року Справа№200/3645/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Голошивця І.О., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов вмотивовано тим, що позивач з 01.03.2019 по 14.02.2025 року проходив військову службу на посадах структурних підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач) та за час проходження військової служби перебував на грошовому забезпеченні. Позивач зауважив, що відповідач протиправно, не виплатив йому підйомну допомогу у зв`язку з передислокацією з м. Маріуполь, Маріупольського району Донецької області до АДРЕСА_1 , що призвело до порушення його майнових прав, а саме, гарантованої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплати підйомної допомоги. Позивач зазначив, що з метою виплати йому підйомної допомоги, в порядку п. 13 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженій наказом Міністра оборони України від 05 лютого 2018 року № 45, він звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, в якій просив виплатити підйомну допомогу, але станом на сьогоднішній день будь якої відповіді з боку відповідача на свою заяву ним отримано не було.

Відповідачем на адресу суду був наданий відзив на позовну заяву, в якому він зазначив наступне, що відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №55 від 27.02.2022 року «Про призначення місця тимчасової дислокації» у зв`язку зі складною ситуацією, яка склалася в результаті збройного нападу на Україну та з метою організації якісної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 в умовах ведення бойових дій за всіма напрямками діяльності, збереження життя та здоров`я особового складу, техніки, озброєння, якісного проведення заходів мобілізації людських і транспортних ресурсів на території Донецької області в термін до 18:00 28 лютого 2022 року забезпечити переміщення всього особового складу з майном, технікою та озброєнням до міста Покровськ, Донецької області. Станом на 06.06.2025 року тимчасове місце дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 є АДРЕСА_1 . Юридична адреса згідно довідки ЄДРПОУ залишається м. Маріуполь, Донецької області. Таким чином, місце юридичної адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 не змінилось. Також жодних розпорядчих документів щодо зміни місця дислокації на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходило. Однак, за нормами законодавства, які регулюють спірні правовідносини, підставами для виплати підйомної допомоги є передислокація військової частини та призначення військовослужбовців на посади та вступу до виконання обов`язків за посадами за новим місцем військової служби в цьому населеному пункті. Дане переміщення було обумовлено вимогами воєнного часу і не було переміщенням до місця постійної дислокації, що мало б передбачати виплату підйомної допомоги. Відповідач закцентував свою увагу на тому, що пункт 13 Порядку №45 передбачає, що виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання, а позивач звернувся з заявою 22.04.2025 року, в свою чергу переміщення відбулось 28.02.2022 року, отже строк на звернення щодо отримання виплати є пропущеним. Відповідач зазначив, що діяв згідно норм чинного законодавства. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що на виконання наказу він прибув з міста Маріуполь, Донецької області до АДРЕСА_1 та продовжив виконувати свої обов`язки, які виконував до передислокації. Позивач закцентував свою увагу на тому, що його з посади не звільняли, не виводили у розпорядження та не переміщали до іншого військового формування, а отже підстав для написання рапорту про прийняття вже займаної посади не було. На виконання п.п. 1 п. 1 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 55 від 27.02.2022 він прибув до міста Покровськ, Донецької області. За результатами розгляду заяви про виплату підйомної допомоги поданої після звільнення, відповідачем було прийнято рішення про відсутність підстав для нарахування та виплати підйомної допомоги викладене у листі. Позивач просив задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Звільнено позивача від сплати судового збору. Встановлений відповідачу строк для надання на адресу суду: відзиву на позовну заяву та усіх наявних доказів щодо зазначеного у ньому; копії витягів з наказу про зарахування позивача та виключення його зі списків особового складу; письмові пояснення із наданням відповідних доказів щодо місця дислокації ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на час виникнення спірних правовідносин.

Про відкриття провадження у справі учасники справи повідомлені належним чином, про що свідчить наявність реєстрації кабінету електронного суду у позивача та відповідача, де в графі «доставлено» зазначено 26.05.2025 року.

Розглянувши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у відповідності до наявної в матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_2 виданого Амвросіївським РВ ГУ МВС України в Донецькій області від 12.11.2008 року є громадянином України.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується наявною копією в матеріалах справи посвідчення серії НОМЕР_3 виданого Головним управлінням Генерального штабу Збройних Сил України від 01.12.2015 року.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом було встановлено, що у відповідності до витягу з наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_5 (по стройовій частині) від 01.03.2019 року №61 (м. Маріуполь) позивача призначеного на посаду офіцера відділу військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_5 зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_5 на всі види забезпечення.

У відповідності до наявної в матеріалах справи копії витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) від 14.02.2025 року №45 позивача з 14 лютого 2025 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Позивач, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та виплати позивачу підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 нарахувати та виплатити позивачу підйомну допомогу в розмірі місячного грошового забезпечення.

З наявної в матеріалах справи копії відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.05.2025 року №09/02/738, судом встановлено, що позивач 22.04.2025 року звернувся до відповідача з заявою про виплату йому підйомної допомоги, на яку він отримав наступну відповідь: - «[…]. Виплата підйомної допомоги регулюється наказом МОУ №45 від 05.02.2018 року. Так п.1 вказано, що у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується: підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби; добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі (далі - добові) на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який переїхав разом з ним. Відповідно до наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 №55 від 27.02.2022 року «Про визначення місця тимчасового дислокування» у зв`язку із складною ситуацією яка склалася в результаті збройного нападу російської федерації на Україну та з метою організації якісної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 в умовах ведення бойових дій за всіма напрямками діяльності, збереження життя та здоров`я особового складу, техніки, озброєння, якісного проведення заходів мобілізації людських і транспортних ресурсів на території Донецької області в термін до 18.00 28 лютого 2022 року забезпечити переміщення всього особового складу з майном, технікою та озброєнням до міста Покровськ Донецької області. Станом на 14.05.2025 року тимчасове місце дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 є АДРЕСА_1 . Юридична адреса згідно довідки ЄДРПОУ залишається м. Маріуполь Донецької області. Таким чином місце юридичної адреси ІНФОРМАЦІЯ_2 не змінилось. Також жодних розпорядчих документів щодо зміни місця дислокації ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходило. Тому підстав для нарахування та виплати підйомної допомоги - не має.».

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача в частині не виплати позивачу підйомної допомоги у зв`язку з передислокацією відповідача з м. Маріуполь Донецької області до АДРЕСА_1 , позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

За визначенням ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», проходження військової служби здійснюється:

громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом;

іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Стаття 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» врегульовується продовольче, речове та інше забезпечення військовослужбовців.

Частиною 1 цієї статті передбачено, що при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується:

1) підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби;

2) добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі на військовослужбовця та кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає разом з ним.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги затверджено Наказом Міністерства оборони України № 45 від 05.02.2018 року (надалі Порядок №45).

Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується: підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби; добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі (далі - добові) на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який переїхав разом з ним.

Відповідно до п. 2 Порядку №45, право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду.

Розмір підйомної допомоги обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.

Згідно з п. 3 Порядку №45 виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.

У наказі зазначаються дата та номер наказу про призначення військовослужбовця на військову посаду (зарахування на навчання), дата, коли він приступив до виконання обов`язків за посадою, дата вибуття з попереднього місця військової служби та прибуття на нове місце військової служби (на нове місце дислокації військової частини).

Військовослужбовцям, які на дату прибуття до іншого населеного пункту перебувають у розпорядженні відповідного командира, виплата підйомної допомоги та добових здійснюється після призначення їх на посади та вступу до виконання обов`язків за посадами за новим місцем військової служби в цьому населеному пункті.

Відповідно до п. 9 Порядку № 45, виплата добових здійснюється за кожний день перебування в дорозі військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, які переїхали на нове місце служби військовослужбовця, за умови надання проїзних документів. День вибуття та день прибуття рахуються як дві доби. Якщо проїзних документів немає, добові виплачуються з розрахунку за одну добу переїзду.

Відповідно п. 5 Порядку №45, підйомна допомога та добові в разі переїзду на нове місце військової служби на членів сім`ї військовослужбовця виплачуються на підставі наказу командира військової частини із зазначенням у ньому нарахованої суми до виплати, який видається на підставі рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.

Пунктом 12 Порядку №45 передбачено, що наказ про виплату підйомної допомоги та добових на військовослужбовця та членів його сім`ї готується службою персоналу військової частини.

Відповідно до п. 13 Порядку №45, виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання.

Аналізуючи вищезазначені положення Порядку №45, суд доходить висновку, що у ньому диференційовано порядок отримання підйомної допомоги та добових військовослужбовцями та порядок отримання підйомної допомоги та добових на членів сім`ї військовослужбовця, які переїжджають з ним на нове місце військової служби.

Отримання підйомної допомоги та добових військовослужбовцем не залежить від факту подання ним рапорту.

Так, зі змісту пунктів 2, 5 Порядку №45 вбачається, що подання військовослужбовцем рапорту необхідне при здійсненні обчислення розміру підйомної допомоги для членів сім`ї військовослужбовця.

Верховний Суд у постанові від 11.05.2023 у справі №160/9173/21 зазначив, що згідно із положеннями Порядку №45 підйомна допомога виплачується у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу на нове місце військової служби.

Умовою виплати військовослужбовцю підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення є переїзд військовослужбовця на нове місце військової служби в інший населений пункт.

При цьому, законодавством розмежовано підстави для виплати підйомної допомоги при переїзді військовослужбовця на нове місце військової служби в інший населений пункт, зокрема, прийняттям військовослужбовцем посади та справ у зв`язку з призначенням на посаду та прибуття у складі військової частини (підрозділу) до місця дислокації в інший населений пункт, оголошений наказом командира військової частини.

Така виплата здійснюється відповідно до наказу командира військової частини, який видається на підставі звернення військовослужбовця.

Судом встановлено на підставі матеріалів справи, що відповідно до наказу (з основної діяльності) від 27.02.2022 №55 «Про призначення місця тимчасової дислокації», позивача переміщено до АДРЕСА_1 , що не спростовується та підтверджується відповідачем.

Отже, у позивача змінилось і місце служби і місце проживання.

При цьому, факт переїзду позивача та прибуття у складі військового підрозділу до місця дислокації в інший населений пункт, оголошений наказом командира військової частини, а саме місто Покровськ Донецької області, у розумінні абз. 4 п. 2 Порядку №45 надає позивачу право на отримання підйомної допомоги і добових.

Варто зазначити, що Пунктом 13 Порядку №45 не конкретизовано, що звернення за підйомною допомогою повинно здійснюватися шляхом надання рапорту.

У свою чергу, судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою від 22.04.2025 року щодо виплати підйомної допомоги, що підтверджується відповіддю відповідача від 19.05.2025 року.

Варто зазначити, що стосовно строку звернення для виплати підйомної допомоги, а саме три роки з дати виникнення певних подій, позивач був обізнаний належним чином, оскільки у своїй позовній заяві він про це неодноразово зазначає: - «Відповідно до пункту 13 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженій наказом Міністра оборони України від 05 лютого 2018 року № 45 встановлено, що виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання. […]. Виплата підйомної допомоги та добових здійснюється, якщо звернення щодо їх отримання надійшли протягом трьох років із дня виникнення права на їх отримання (п. 13 Порядку №45).».

Наявність права у позивача, стосовно отримання ним даної підйомної допомоги внаслідок переїзду його з м. Маріуполь Донецької області до АДРЕСА_1 , внаслідок переміщення 27.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 судом не заперечується, але в даному випадку варто констатувати той факт, що у відповідності до приписів п.13 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги затвердженого Наказом Міністерства оборони України № 45 від 05.02.2018 року позивачем був пропущений трирічний строк звернення, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами по справі.

Визнання протиправною бездіяльність відповідача, стосовно не зазначення цього у своєму листі відповіді від 19.05.2025 року на заяву позивача щодо виплати підйомної допомоги не поновить порушених прав позивача та у зв`язку з пропущеним трирічним строком звернення передбаченого законодавством, та є однією з умов на отримання даної допомоги, суд не в праві зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу дану допомогу.

У зв`язку з вищезазначеним позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Положеннями ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та позивач відповідно до ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 26.05.2025 року був звільнений від сплати судового збору.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення складено та підписано 11 серпня 2025 року.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.О. Голошивець