Справа № 420/4081/25
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/4081/25

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.,

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Єщенка О.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2025р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області №35 від 31.01.2025р. щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з незастосуванням пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та неврахуванням його пільгового стажу у періоди з 5.02.1990р. по 31.07.1992р., з 21.12.1999р. по 8.05.2002р., з 26.01.2007р. по 18.06.2010р. та з 6.04.2018р. по 8.01.2025р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.01.2025р. про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного, застосувавши пункт б ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та зарахувавши до його пільгового стажу, передбаченого Списком №2 виробництв, робіт, професій, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах періоди його роботи з 5.02.1990р. по 31.07.1992р., з 21.12.1999р. по 8.05.2002р., з 26.01.2007р. по 18.06.2010р. та з 6.04.2018р. по 8.01.2025р. та призначити йому пенсію з наступного дня за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 10.11.2024р..

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що досягнувши віку 55 років, 24.01.2025р. він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

За принципом екстериторіальності вказану заяву розглянуло ГУ ПФУ в Одеській області та прийняло рішення від 31.01.2025р., яким відмовило у призначенні пенсії, з посиланням на відсутність необхідного страхового стажу відповідно до п.2 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 30 років та пільгового стажу за Списком №2 12 років 06 місяців.

Позивач не погоджується із вказаною відмовою, вважає її протиправною та незаконною, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025р. адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області №35 від 31.01.2025р. про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ..

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2, періоди роботи з 5.02.1990р. по 31.07.1992р., з 21.12.1999р. по 8.05.2002р., з 26.01.2007р. по 18.06.2010р., з 6.04.2018р. по 8.01.2025р. та призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020р., з наступного дня за днем досягнення пенсійного віку - з 10.11.2024р..

Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 968,96грн..

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції зазначив, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Суд вказав, що відповідачем протиправно не було зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи з 5.02.1990р. по 31.07.1992р., з 21.12.1999р. по 8.05.2002р., з 26.01.2007р. по 18.06.2010р., з 6.04.2018р. по 8.01.2025р..

З огляду на наявність належних та достатніх доказів факту виконання позивачем робіт, що містяться у Списку №2, відповідну тривалість роботи на «пільговій» посаді, проведення атестації на відповідному робочому місці, та враховуючи досягнення необхідного віку, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23.01.2020р., суд дійшов висновку про наявність правових підстав для призначення позивачу пенсії на пільгових умовах.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи під час апеляційного розгляду, що 24.01.2025р. ОСОБА_1 звернувся до органів ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно зі Списком №2 (а.с.82-83).

За принципом екстериторіальності вказана заява була розглянута ГУ ПФУ в Одеській області.

За результатами розгляду вказаної заяви, ГУ ПФУ в Одеській області прийняло рішення за №35 від 31.01.2025р., яким відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п.2 ч.2 ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу, який становить не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2. Також відповідач зазначив, що за доданими документами до страхового стажу позивача зараховано всі періоди. Пільговий стаж позивача становить 00 років 00 місяців 00 днів (а.с.93).

Не погодившись із вказаним рішення відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Перевіряючи правомірність та законність дій пенсійного органу у спірних правовідносинах, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та протиправність в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія виходить з наступного.

Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 5.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) та ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9.07.2003р. №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV).

Верховною Радою України 3.10.2017р. було ухвалено ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VІІІ, що доповнив Закон №1058-ІV розділом ХІV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 14 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

Статтею 12 Закону №1788-ХІІ передбачено, що право на пенсію за віком мають чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з п. «б» ст.13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом №213-VІІІ, який набрав чинності з 1.04.2015р., збільшено раніше передбачений пунктом «б» ст.13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, чоловікам з 55 років до 60 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, ст.13, ч.2 ст.14, пункти «б»- «г» ст.54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VІІІ (пункт 1 Рішення №1-р/2020).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають ст.13, ч.2 ст.14, пункти «б»-«г» ст.54 Закону №1788-ХІІ в редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ для осіб, які працювали до 1.04.2015р. на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Рішенням №1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VІІІ.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ, з урахуванням Рішення №1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для чоловіків після досягнення 55 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

На час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 55 років, тоді як другий у 60 років.

Апеляційним суд зауважує, що під час призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідач повинен керуватися положення ст.13 Закону №1788-ХІІ у редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ. Водночас пенсійний орган під час розгляду заяви позивача про призначення йому пенсії керувався нормами ст.114 Закону №1058-ІV.

Судова колегія враховує правову позицію Верховного Суду, сформовану за результатами розгляду справи №360/3611/20.

У постанові від 3.11.2021р. по справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Відтак, застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.3 ст.291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Враховуючи положення ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у цій справі суд має керуватися тими правовими висновками, що наведені Великою Палатою Верховного Суду у постанові за результатами розгляду справи №360/3611/20.

Оскільки ключовим питанням для правильного вирішення цієї справи є питання нормами якого саме закону слід застосовувати при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, і цьому питанню вже надано оцінку Верховним Судом під час розгляду справи №360/3611/20, судова колегія вважає обґрунтованими доводи позивача та висновки суду першої інстанції щодо застосування положень ст.13 Закону №1788-ХІІ під час призначення пенсії позивачу.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є належність його професії, посади до пільгової, тобто до Списку №2 в даному випадку, та підтвердження шкідливих умов праці за результатами проведеної атестації робочого місця, а також наявність достатньої кількості пільгового стажу на таких роботах та досягнення відповідного віку, встановленого законом.

Матеріалами справи підтверджується факт досягнення позивачем віку, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах - 55 років, та наявність у нього більше 25 років страхового стажу.

Щодо посилань пенсійного органу про відсутність у позивача пільгового стажу за Списком №2, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики №383 від 18.11.2005р. затверджено Порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383).

Згідно з п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993р. №637.

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений Постановою КМУ від 12 серпня 1993р. №637 (Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У рішенні про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах пенсійний орган зазначив, що до пільгового стажу не зараховано:

- період роботи з 5.02.1990р. по 31.07.1992р., оскільки згідно із уточнюючою довідкою від 8.01.2025р. за №01/25, виданої ПАТ «Київський суднобудівний- судноремонтний завод», оскільки прослідковується розбіжність між записами трудової книжки, первинними документами (витягами) та пільговою довідкою (з 5.02.1990р. прийнятий учнем суднокорпусника-ремонтника та направлений на учбові курси). Врахувати до пільгового стажу роботи зазначеній період можливо після надходження результатів перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначеної довідки;

- періоди роботи з 21.12.1999р. по 8.05.2002р., з 26.01.2007р. по 18.06.2010р. згідно уточнюючих довідок від 8.01.2025р. №01/25, від 8.01.2025р. №02/25, виданих ПАТ «Київський суднобудівний - судноремонтний завод», оскільки до електронної пенсійної справи долучено копії наказів про атестації робочих місць №340 від 21.12.1999р., №42 від 17.04.2006р. і з переліком атестованих посад, які не завірені належним чином;

- період роботи з 6.04.2018р. по 8.01.2025р. згідно уточнюючої довідки від 8.01.2025р. №1/25, виданої ПАТ «Київський суднобудівний - судноремонтний завод», оскільки в довідці не вірно зазначено посилання на Постанову КМУ від 25.11.2022р. №1316 (вірно Постанова КМУ від 24.06.2016р. №461).

Колегія суддів зазначає, що спірні періоди роботи позивача з 5.02.1990р. по 31.07.1992р., з 21.12.1999р. по 8.05.2002р., з 26.01.2007р. по 18.06.2010р., з 6.04.2018р. по 8.01.2025р. підтверджуються записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 (а.с.47-57).

Додатково для підтвердження спірного стажу позивачем були надані довідки ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а саме:

- довідку від 8.01.2025р. №01/25, яка видана ОСОБА_1 про те, що він працював повний робочий день на ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» і за період з 5.02.1990р. по 31.07.1992р., з 21.12.1999р. по 8.05.2002р. виконував демонтаж, ремонт, збірку складних вузлів, оконтуровку блок-секцій для середньої частини судна, заміну листів зовнішньої обшиви судна, гідравлічні випробування корпусних конструкцій тиском 2,0 МПа та пневматичним тиском від 0,05 до 0,3 МПа з усуненням виявлених недоліків, за професією, посадою суднокорпусник-ремонтник, що передбачена Списком 2 розділ XIV код КП 2150300a-18908 підрозділ 3, код КП 2150300a-18908 підстава - Постанова КМУ №162 від 11 березня 1994р.. За період з 5.02.1990р. по 31.07.1992р., з 21.12.1999р. по 8.05.2002р. 04 роки 10 місяців 15 днів. Підстава видачі довідки: трудова книжка, наказ про атестацію робочого місця №340 від 21 грудня 1999р., накази про прийняття та звільнення з роботи (а.с.42);

- довідку від 8.01.2025р. №02/25, яка видана ОСОБА_1 про те, що він працював повний робочий день на ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» і за період з 26.01.2007р. по 18.06.2010р. виконував демонтаж, ремонт, збірку складних вузлів, оконтуровкау блок-секцій для середньої частини судна, заміну листів зовнішньої обшиви судна, гідравлічні випробування корпусних конструкцій тиском 2,0 МПа та пневматичним тиском від 0,05 до 0,3 МПа з усуненням виявлених недоліків, за професією, посадою суднокорпусник-ремонтник, що передбачена Списком 2 розділ XIV підрозділ 3, код КП 14.30 підстава - Постанова КМУ №36 від 16 січня 2003р.. За період з 26.01.2007р. по 18.06.2010р. - 03 роки 04 місяці 24 дні. Підстава для видачі довідки: трудова книжка, накази про атестацію робочого місця, накази про прийняття та звільнення з роботи (а.с.43);

- довідку від 8.01.2025р. №02/25, яка видана ОСОБА_1 про те, що він працював повний робочий день на ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» і за період з 6.04.2018р. по 8.01.2025р. виконував демонтаж, ремонт, збірку складних вузлів, оконтуровкау блок-секцій для середньої частини судна, заміну листів зовнішньої обшиви судна, гідравлічні випробування корпусних конструкцій тиском 2,0 МПа та пневматичним тиском від 0,05 до 0,3 МПа з усуненням виявлених недоліків, за професією, посадою суднокорпусник-ремонтник, що передбачена Списком 2 розділ XIV підрозділ 3, код КП 7214-18908 підстава - Постанова КМУ №1316 від 25 листопада 2022р.. За період з 6.04.2018р. по 8.01.2025р.- 06 років 09 місяців 3 дні. Підстава для видачі: трудова книжка, накази про атестацію робочого місця, накази про прийняття та звільнення з роботи (а.с.44).

Розглянувши вищевказані довідки, колегія суддів зазначає, що вони видані відповідно до Додатку №5 Порядку №637, містять підписи головного бухгалтера, начальника відділу кадрів та директора ПАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» та завірені печаткою підприємства.

Щодо не зарахування пенсійним органом періодів з 5.02.1990р. по 31.07.1992р. до пільгового стажу роботи, оскільки врахувати зазначеній період можливо після надходження результатів перевірки достовірності та обґрунтованості відомостей, зазначеної довідки від 8.01.2025р. №01/25, колегія суддів вказує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, і лише у разі її відсутності, відсутності в трудовій книжці відповідних записів або у разі якщо в ній містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи для підтвердження трудового стажу враховуються інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Статтею 101 Закону №1788-XII передбачено, що органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Аналогічні положення містяться і у ч.3 ст.44 Закону №1058-IV, відповідно до якої органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

З наведеного слідує, що у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

За наведених обставин, судова колегія зазначає, що ГУ ПФУ в Одеській області не було позбавлене права перевірити інформацію, яка зазначена у трудовій книжці та у довідці від 8.01.2025р. №01/25.

Колегія суддів зауважує, що доказів визнання недостовірними записів у довідці від 8.01.2025р. №01/25 щодо спірного періоду роботи позивача пенсійним органом суду не надано, а тому відповідачем безпідставно не взято до уваги цю довідку при обрахунку пільгового стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Щодо не зарахування відповідачем періодів трудової діяльності з 21.12.1999р. по 8.05.2002р., з 26.01.2007р. по 18.06.2010р. до пільгового стажу, оскільки до електронної пенсійної справи долучено копії наказів про атестації робочих місць №340 від 21.12.1999р., №42 від 17.04.2006р. і з переліком атестованих посад, які не завірені належним чином, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із п.п.1, 2, 4, 9, 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого Постановою КМУ від 1.08.1992р. №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові та безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені п.4 Порядку №442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку №2, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Разом з тим, у разі виникнення в управління сумнівів щодо належності у зарахуванні відповідних періодів роботи, відповідач не позбавлений можливості ініціювати відповідну перевірку на відповідність первинних документів та уточнюючих довідок з підприємства.

Також судова колегія зазначає, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, з огляду на обставини даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем протиправно не було зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи, зокрема, з 21.12.1999р. по 8.05.2002р., з 26.01.2007р. по 18.06.2010р..

Щодо посилань пенсійного органу про неможливість зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 6.04.2018р. по 8.01.2025р., оскільки в довідці від 8.01.2025р. за №1/25 не вірно зазначено посилання на Постанову КМУ від 25.11.2022р. №1316 (вірно Постанова КМУ від 24.06.2016р. №461), судова колегія визнає необґрунтованою таку позицію апелянта, адже сукупність доказів, наявних у матеріалах справи, доводить зайнятість позивача на повний робочий день за посадою суднокорпусник-ремонтник, що передбачена Списком №2, у спірному періоді.

При цьому, неправильне зазначення у довідці від 8.01.2025р. за №1/25 посилання на Постанову КМУ свідчить про надмірний формалізм з боку відповідача.

Судова колегія зауважує, що пенсійним органом не спростовується факт віднесення професії суднокорпусник-ремонтник до Списку №2, а тому допущення роботодавцем у довідці помилки чи описки у зазначенні підстави не може створювати негативні наслідки для особи у вигляді не зарахування періоду роботи до пільгового стажу.

З урахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку, що рішення ГУ ПФУ в Одеській області №35 від 31.01.2025р. щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку позивач відповідає усім вимогам законодавства щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.«б» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020р. (досягнення 55 років, стаж роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах), що свідчить про відсутність в даному випадку дискреції у відповідача в питанні призначення пенсії за віком.

Відтак, належним та ефективним засобом захисту порушеного відповідачем права позивача є зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 2 періоди роботи з 5.02.1990р. по 31.07.1992р., з 21.12.1999р. по 8.05.2002р., з 26.01.2007р. по 18.06.2010р., з 6.04.2018р. по 8.01.2025р. та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.«б» ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 справа № 1-5/2018(746/15) від 23.01.2020р., з наступного дня за днем досягнення пенсійного віку - з 10.11.2024р..

Щодо доводів апелянта про стягнення на користь позивача суми судового збору з огляду на заборону використання коштів Пенсійного Фонду на цілі, не передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів зазначає, що такі твердження представника пенсійного органу ґрунтуються на хибному розумінні норм матеріального та процесуального права, та свідчать виключно про правовий нігілізм представника державного органу.

Отже, враховуючи вищевказане та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в даному випадку наявні законні підстави для задоволення позовних вимог.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

У доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

Отже, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311,315,316,322,325 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: О.В. Єщенко

В.О. Скрипченко