Справа № 308/4506/25
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 308/4506/25 пров. № А/857/23062/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

за участю секретаря Березюка Д.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Закарпатської митниці на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2025 року (ухвалене головуючим суддею Малюк В.М. о 08 год. 23 хв. у м. Ужгород, повне судове рішення складено 27 травня 2025 року) у справі № 308/4506/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 0514/30500/24, якою громадянина України ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що вважає її незаконною та необґрунтованою, зокрема у зв`язку з відсутністю у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил, необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду, невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.05.2025 поновлено строк на звернення до суду з адміністративним позовом. Адміністративний позов задоволено. Постанову Закарпатської митниці Державної митної служби у справі про порушення митних правил № 0514/30500/24 від 10.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, за ч.2 ст.471 Митного кодексу України скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.2 ст. 471 Митного кодексу України - закрито.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що аналізуючи вимоги частини першої статті 495 Митного кодексу України, доказів вчинення позивачем ОСОБА_1 інкримінованого останньому правопорушення у митного органу відсутні в розумінні зазначеної статті, оскільки в протоколі про порушення митних правил від 13.01.2023 № 0514/30500/24 чітко зазначено, що через пункт пропуску «Тиса» Закарпатської митниці було здійснено пропуск в напрямку «в`їзд в Україну» транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 . Транспортний засіб переміщувався смугою руху «червоний коридор» без вантажу; пояснення свідків відсутні; ОСОБА_1 в наданих поясненнях заперечує факт вчинення правопорушення при в`їзді на територію України через пункт пропуску «Тиса», заперечує факт переміщення будь яких товарів; засоби фото-, відеофіксації митних та інших формальностей, які проводилися контролюючими органами щодо транспортного засобу, що переміщувався через митний кордон України під керуванням ОСОБА_1 відсутні; висновок експерта - відсутній; товар, а саме безпосередні предмети порушення митних правил при перетині позивачем кордону, - відсутній, що і підтверджено матеріалами даної справи та жодним чином не спростовано митним органом.

Інших доказів, які б вказували на факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення митним органом не надано, а сам по собі протокол та долучені до нього документи не спростовують доводів сторони позивача.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що вчинення правопорушення гр. ОСОБА_1 підтверджується протоколом про порушення митних правил №0514/30500/24 від 24.07.2024 року, копіями експортної декларації митних органів Угорщини типу Т1 MRN №23HU7210001ABB1D73 від 21.01.2023, CMR №23000004 від 13.01.2023, інвойсу №0009084-22 від 17.08.2022 та замовлення (договору - заявки) на перевезення вантажу автомобільним транспортом б/н від 10.01.2023 року, іншими матеріалами справи. Зазначені фактичні обставини справи стали правомірною підставою для винесення митницею постанови від 10.10.2024 р. у справі про порушення митних правил № 0514/30500/22 та накладення на гр. ОСОБА_1 стягнення передбаченого санкцією ч.2 ст. 471 Митного кодексу України.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що спірною постановою в.о. заступника начальника Закарпатської митниці Петренко О.І. в справі про порушення митних правил №0514/30500/24 від 10.10.2024 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.471 Митного кодексу України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів, на суму 21432, 34 грн.

Дану постанову №0514/30500/24 від 10.10.2024 р. винесено за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил №0514/30500/24 від 24.07.2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 Митного кодексу України та матеріалів справи про порушення митних правил, розпочатої 24.07.2024 за ознаками вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 Митного кодексу України.

Зміст вказаних вище протоколу від 24.07.2024, постанови від 10.10.2024 р. та матеріалів справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 Митного кодексу України, містить наступну інформацію.

13.01.2023, о 23 год. 21 хв. в зону митного контролю митного поста «Тиса» Закарпатської митниці по смузі руху червоний коридор пасажирського напрямку з Угорщини прибув транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_1 , без вантажу, під керуванням гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Митну декларацію гр.. ОСОБА_1 не заповняв та до митного контролю не подавав, про наявність у транспортному засобі товарів, що підлягають обов`язковому декларуванню не заявляв.

Після проведення митних формальностей транспортний засіб р.н.з. НОМЕР_1 о 23 год. 41 хв. був пропущений на митну територію України та виїхав із зони митного контролю м/п «Тиса».

17.04.2024 на адресу Закарпатської митниці надійшов лист Департаменту боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Держмитслужби від 17.04.2024 №20/20-01-01/7/382 (вх. №28766/4/7.7-1) щодо опрацювання інформації та матеріалів отриманих від митних органів Угорщини № від 21.02.2024. Вказаним листом направлена відповідь митного органу Угорщини № від 21.02.2024 щодо результатів проведеної перевірки переміщення з території Євросоюзу на митну територію України через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці товарів в транспортних засобах, зокрема в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_1 . Відповідно до отриманих документів 13.01.2023 через митний пост «Тиса» з Угорщини на митну територію України в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_1 був переміщений товар «спортивні чоловічі брюки» в кількості 23 упаковки, загальною вагою 1098,25 кг, загальною вартістю 1953,62 дол. США, що станом на 13.01.2023 згідно курсу НБУ складало 71441,15 грн., або 1815,21 євро.

Вважаючи, спірну постанову протиправною, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України (далі МК України) визначено, що декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 МК України).

З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч. 8 ст. 264 МК України).

Частиною 1 ст. 266 МК України установлено, що декларант зобов`язаний:

1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом;

2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення;

3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей;

4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу;

5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант (ч. 4 ст. 266 МК України).

Згідно ч. 8 ст. 374 МК України товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 10000 євро, що пересилаються (переміщуються) на митну територію України в міжнародних поштових відправленнях, міжнародних експрес-відправленнях, у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі, а також товари (крім підакцизних), незалежно від їх фактурної вартості, що переміщуються на митну територію України у вантажних відправленнях, підлягають декларуванню та митному оформленню з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, а також дозволів (ліцензій), сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання відповідності у випадках, установлених законодавством України для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, та оподатковуються ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України.

Згідно ч. 2 ст. 471 МК України недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Відтак, враховуючи наведене вище, МК України встановлена відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами.

Так, в провину позивачу інкриміновано порушення ч. 2 ст. 471 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться і в ст. 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП (як і передбачено ст. 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил) та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги, колегією суддів установлено, що статтями 565 та 567 МК України передбачено, що відповідно до міжнародних договорів, укладених відповідно до закону, митними органами України спільно з митними органами суміжних держав може здійснюватися:

1) проведення спільного митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон України;

2) узгодження в установленому законом порядку часу здійснення митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон України, процедур митного контролю, митного оформлення та взаємне визнання документів, що використовуються митними органами для виконання митних формальностей;

3) проведення спільних заходів, спрямованих на запобігання, виявлення і припинення контрабанди та порушень митних правил;

4) проведення в установленому законом порядку спільних заходів, спрямованих на запобігання, виявлення і припинення правопорушень у сфері службової діяльності працівників митних органів України та митних служб суміжних держав.

Взаємодія митних органів України з митними та іншими уповноваженими органами іноземних держав, а також з міжнародними організаціями з питань боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил здійснюється в порядку, передбаченому міжнародними договорами України, укладеними відповідно до закону.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 17.04.2024 на адресу Закарпатської митниці надійшов лист Департаменту боротьби з контрабандою та порушення митних правил Держмитслужби від 17.04.2024 №20/20-01/7/382 (вх. №28766/4/7.7-1) щодо опрацювання інформації та матеріалів отриманих від митних органів Угорщини № від 21.02.2024.

Вказаним листом направлена відповідь митного органу Угорщини № від 21.02.2024 року щодо результатів проведеної перевірки переміщення з території Євросоюзу на митну територію України через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці товарів в транспортних засобах, зокрема в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_1 .

Серед отриманих документів наявні копії експортної декларації митних органів Угорщини типу T1 MRN № 23HU7210001ABBID73 від 21.01.2023, CMR №23000004 від 13.01.2023, інвойсу №0009084-22 від 17.08.2022 та замовлення (договору - заявки) на перевезення вантажу автомобільним транспортом б/н від 10.01.2023 року.

Відповідно до вказаних вище документів 13.01.2023 через митний пост «Тиса» з Угорщини на митну територію України в транспортному засобі р.н.з. НОМЕР_2 був переміщений товар «спортивні чоловічі брюки» в кількості 23 упаковки, загальною вагою 1098,25 кг, загальною вартістю 1953,62 дол. США, що станом на 13.01.2023 року згідно курсу НБУ складало 71441,15 грн., або 1815,21 євро.

Відправником товару зазначене підприємство «PUJIANG JIAXIU DRESS CO. LTD» (0000 - PUJIANG, ZHEJIANG NO.77 XIAYANG ROAD CHINA), отримувачем українське підприємство ТОВ «Вікторія-Контракт» (м. Київ, вул. Дніпроводська, 1а)

До митниці по смузі руху червоний коридор пасажирського напрямку з Угорщини прибув транспортний засіб р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 .

Митну декларацію громадянин ОСОБА_1 не заповняв та до митного контролю не подавав, про наявність у транспортному засобі товарів що підлягаю обов`язковому декларуванню, не заявляв.

Після проведення митних формальностей транспортний засіб р.н.з. НОМЕР_1 о 23 год. 41 хв. був пропущений на митну територію України та виїхав із зони митного контролю м/п «Тиса».

Відповідно до п.1 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 22.04.2011 №260 «Про організацію та здійснення огляду транспортних засобів і вантажів», комплекс дій та заходів щодо недопущення випадків незаконного переміщення через державний кордон осіб з використанням обладнаних схованок та їх виявлення, а також незаконного переміщення, у тому числі з використанням схованок, через державний кордон зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених для переміщення через державний кордон, виявлення викрадених транспортних засобів здійснювати шляхом огляду транспортних засобів та вантажів.

Згідно п.2 вказаного наказу від 22.04.2011, огляд транспортних засобів і вантажів здійснювати із застосуванням заходів контролю першої та другої лінії прикордонного контролю з дотриманням норм частини другої та четвертої статті 6 Закону України "Про прикордонний контроль" ( 1710-17 ) щодо початку та закінчення прикордонного контролю.

Контроль першої лінії включає проведення заходів перевірки в мінімально необхідному обсязі для визначення наявності законних підстав для перетинання державного кордону транспортними засобами та вантажами. Він передбачає проведення візуального огляду транспортних засобів та вантажів без втручання в їх конструктивні особливості (зовнішній огляд транспортних засобів та вантажів, огляд кабін, купе, кают, салонів, цілісності упаковок, наявність пломб, спостереження за поведінкою пасажирів та обслуговуючого персоналу).

Будь-яких претензій до водія ОСОБА_1 , який перетинав кордон, у представників митниці не було, однак через рік притягнуто ОСОБА_1 до відповідальності за переміщення товарів через митний кордон України шляхом недекларування товарів.

При проходженні митного контролю інспектором митниці повинно бути вчинено комплекс дій, в тому числі фотографування порожнього транспортного засобу.

Процедуру здійснення фото-, відеофіксації митних та інших формальностей, які проводяться контролюючими органами щодо товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, - визначено Порядком здійснення фото-, відео фіксації митних та інших формальностей, які проводяться контролюючими органами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 №370 (далі - Порядок №370).

Об`єктом фото-, відеофіксації є, зокрема, будь-які товари, транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України (п. 3).

Засоби фото-, відеофіксації застосовуються посадовою особою органу доходів і зборів у разі, коли за результатами застосування системи управління ризиками необхідне здійснення фото-, відеофіксації під час проведення митних формальностей, а також у разі необхідності зафіксувати проведення митних формальностей на будь-якому етапі митного контролю (п. 5).

На фотознімках, у відеозаписах повинен чітко відображатися знятий об`єкт або його частина (в разі фотографування, відеозйомки лише частини об`єкта) (п. 10).

Фотознімки, відеозаписи повинні візуально відображати дату та час проведення зйомки (крім випадків, коли наявні засоби фото-, відеофіксації не мають таких функцій, про що обов`язково зазначається в акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (далі - акт про проведення огляду) та його електронній копії) (п. 11).

Відповідно до п.13 цього Порядку фото-, відеозйомка товарів, транспортних засобів під час проведення огляду (переогляду) здійснюється шляхом фіксації: типу транспортного засобу, його номера, а в разі переміщення транспортного засобу як товару - фіксації номерів окремих вузлів транспортного засобу (VIN-коду, номера двигуна тощо); загального плану (зовнішнього вигляду) закритого вантажного відсіку транспортного засобу (контейнера), його номера і цілісності накладеного митного забезпечення та/або інших засобів ідентифікації; загального плану відкритого вантажного (багажного) відсіку нерозвантаженого транспортного засобу, яка дає можливість оцінити ступінь (повноту) його завантаженості, характеристики вантажних місць та упаковки товарів; вивантаженої частини товарів, яка здійснюється у такий спосіб, щоб забезпечити можливість оцінити кількість та/або обсяг фактично вивантажених та невивантажених товарів; невивантаженої частини товарів (у разі часткового вивантаження товарів) або порожнього відсіку (у разі повного вивантаження товарів) транспортного засобу із забезпеченням наявності на фотознімках та/або відеозаписі, реєстраційного номера транспортного засобу; відкритих (розібраних) вантажних місць та їх вмісту.

Єдиний підхід до здійснення митними органами (їх структурними підрозділами) аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю встановлено Порядком здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №684 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.01.2021 №32) (далі Порядок - №684).

Згідно з пп.3 п.1 розділу ХІІ Порядку №684, посадові особи митних органів (їх структурних підрозділів) під час застосування СУР зобов`язані, зокрема, забезпечувати повне та якісне виконання митних формальностей, визначених за результатами застосування СУР (системи управління ризиками).

Суд першої інстанції правильно зауважив, що при перетині позивачем державного кордону України у представників митниці було достатньо засобів та способів для виявлення товару в автомобілі, який заявлений як пустий, проте перевозиться товар.

Однак, у постанові №0514/30500/24 відповідач посилається на декларацію, надану митними органами Угорщини, які самі по собі доводять лише факт початку процедури оформлення експорту товару із відповідної держави. Дана декларація жодним чином не виключає можливості переходу права на товар після такого оформлення до інших осіб, в тому числі до продавця, зазначеного в поданих до митного оформлення документах.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів поділяє висновок суду першої інстанції, що доказів вчинення позивачем правопорушення у митного органу відсутні в розумінні зазначеної статті 495 МК України, оскільки в протоколі про порушення митних правил від 13.01.2023 № 0514/30500/24 чітко зазначено, що через пункт пропуску «Тиса» Закарпатської митниці було здійснено пропуск в напрямку «в`їзд в Україну» транспортного засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 . Транспортний засіб переміщувався смугою руху «червоний коридор» без вантажу; пояснення свідків відсутні; ОСОБА_1 в наданих поясненнях заперечує факт вчинення правопорушення при в`їзді на територію України через пункт пропуску «Тиса», заперечує факт переміщення будь яких товарів; засоби фото-, відеофіксації митних та інших формальностей, які проводилися контролюючими органами щодо транспортного засобу, що переміщувався через митний кордон України під керуванням ОСОБА_1 відсутні; висновок експерта - відсутній; товар, а саме безпосередні предмети порушення митних правил при перетині позивачем кордону, - відсутній, що і підтверджено матеріалами даної справи та жодним чином не спростовано митним органом.

Інших доказів, які б вказували на факт вчинення ОСОБА_1 даного адміністративного правопорушення митним органом не надано, а сам по собі протокол та долучені до нього документи не спростовують доводів сторони позивача.

Відтак, судом першої інстанції правильно встановлено відсутні в діях позивача порушень вимог ч.2 ст. 471 МК України.

Щодо доводів апелянта про пропуск строку звернення до суду з позовною заявою, то суд першої інстанції обґрунтовано поновлено строк звернення до суду, оскільки постанова Закарпатської митниці Державної митної служби України по справі про порушення митних правил №0514/30500/24 від 10.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст. 471 МК України, була винесена за відсутності Позивача. Про наявність оскаржуваної постанови позивачу стало відомо з додатку дія в розділі відкриті виконавчі провадження. 18.03.2025 ОСОБА_1 звернувся на адресу Начальника Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Плиски А.С. про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження АСВП №76773176. Того ж дня 18.03.2025 позивач ознайомився з матеріалами ВП та отримав копію оскаржуваної постанови. Із позовною заявою Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду 28.03.2025, тобто в десятиденний строк з моменту отримання оскаржуваної постанови..

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 травня 2025 року у справі № 308/4506/25 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 08 серпня 2025 року