Справа № 373/2167/25
Суддя: Опанасюк І. О.
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/2167/25
Номер провадження 2-а/373/23/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.,

секретаря судових засідань Бутович Я.О.

за участю:

представника позивача Кожуховського О.В.

розглянувши справу №373/2167/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Столичного округу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Представник позивача - адвокат Кожуховський О.В. звернувся до суду з вказаним позовом у порядку адміністративного судочинства та просить скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення від 18.06.2025 №000398 та від 18.06.2025 №000399.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.06.2025 ОСОБА_1 здійснював промисловий вилов риби на Канівському водосховищі поблизу с. Луковиця Канівського району, Черкаської області. До нього підійшли на човні двоє чоловіків, які представились співробітниками Державної екологічної інспекції Столичного округу, посвідчень при цьому не показали. Зазначені особи здійснювали фото/відеофіксацією роботи позивача, перевіряли наявні у нього документи. Вказали що встановили з боку ОСОБА_1 порушення здійснення промислового лову риби без посвідчення рибалки та неналежне маркування сітки для вилову риби. Будь-яких копій документів, як-то копій протоколів або постанов, йому не вручили.

18.06.2025 представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом про те чи здійснювались посадовими особами Державної екологічної інспекції Столичного округу заходи стосовно виявлення, запобігання правопорушенням на Канівському водосховищі.

У відповіді на адвокатський запит було повідомлено, що Постановами держаного інспектора ДЕІ СО Писакова Нікіти Юрійовича про накладення адміністративного стягнення від 18.06.2025 №000398 та від 18.06.2025 №000399 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого частиною 3 статті 85 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень кожною постановою.

В оскаржуваних постановах зазначено, що ОСОБА_1 18.06.2025 проводив промисловий лов риби ставними сітками не позначаючи їх розташування за допомогою розпізнавальних знаків (флажків), а також здійснював промисловий вилов риби без посвідчення рибалки, чим допустив порушення підпункту 5 пункту 3 розділу ІІ, а також підпункту 7 пункту 2 розділу ІІІ «Правил промислового рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.04.2023 №785, пункту 24 Порядку здійснення спеціального використання біоресурсів, затвердженого постановою КМУ від 22.12.2023 № 1347 та статті 63 ЗУ «Про тваринний світ».

Представник позивача вказує, що постанови є неправомірними, незаконними та підлягають скасуванню.

Щодо порушення маркування (позначення) промислових сідок для вилову, представник позивача зазначає, що 18.06.2025 ОСОБА_1 разом зі своїм працівником ОСОБА_2 дійсно здійснювали промисловий вилов риби на Канівському водосховищі поблизу м. Переяслав. Встановлені позивачем промислові сітки (пасивні знаряддя лову) відповідали вимогам підпункту 5 пункту 3 розділу ІІ «Правил промислового рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.04.2023 №785, а саме: були позначені розпізнавальними знаками, були марковані бирками для маркування знарядь лову та додатково позначені порожніми поліетиленовими пляшками, але не замість необхідного маркування а додатково (разом із ним).

Щодо порушення позивачем підпункту 7 пункту 2 розділу ІІІ «Правил промислового рибальства» (здійснення промислового вилову без передбачених цим порядком документів) то ОСОБА_3 стверджує, що у ОСОБА_1 на момент фіксації правопорушення були в наявності на місці дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів промисловий журнал із додатком, посвідчення рибалки. Відповідні посвідчувальні документи були і у працівника позивача ОСОБА_2 .

Усі передбачені законодавством документи були надані позивачем представникам відповідача.

Щодо наявності в системі інформації відомостей про виданий дозвіл та укладений Договір на право здійснення промислу, внесення цих відомостей у журнал рибогосподарської діяльності, який повинен бути наявний на безпосередньому місці вилову, що передбачено пунктом 24 Порядку здійснення спеціального використання біоресурсів, представник позивача стверджує, що ці вимоги були також дотримані, документи знаходились на судні та були продемонстровані інспекторам на місці.

Представник позивача стверджує, що така позиція інспекторів щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності викликана суб`єктивним фактором з боку представників інспекції, що має природою небажання позивача «домовлятись» із інспекторами.

В обґрунтування такого твердження ОСОБА_3 додані до позову постанови судів про скасування постанов складених відносно позивача, про накладення на нього адміністративних стягнень за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 85 КУпАП, які були також предметом перегляду апеляційної інстанції та залишились без змін.

Також вважає, що відповідач при розгляді справи порушив вимоги статті 249, 268, 278-279, 280, 277-2, 285, 245, 268 КУпАП.

Адміністративний позов надійшов до суду 24.07.2025 та ухвалою від 25.07.2025 був залишений без руху, вказані на недоліки позовної заяви та надано строк на їх усунення протягом 5 днів з дня отримання ухвали.

30.07.2025 до суду надійшла позовна заява в новій редакції. Недоліки на які вказував суд в ухвалі від 25.07.2025 - усунуті.

Ухвалою від 30 липня 2025 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду.

З урахуванням особливостей провадження у адміністративних справах, передбачених статті 286 КАС України (десятиденний строк розгляду справи), запропоновано надіслати суду відзив на позовну заяву і всі наявні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до початку судового засідання, тобто до 11.08.2025. Ухвала скерована судом відповідачу на електронну адресу, а пакет документів (в тому числі примірник позовної заяви) шляхом пощтового відправлення того ж дня (30.07.2025).

Ухвала суду в електронному виді отримана відповідачем того ж дня (30.07.2025) що підтверджено довідкою пор доставку електронного документа, а судова кореспонденція яка направлена поштою 05.08.2025, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач, у порядку передбаченому ст.162 КАС України, у встановлений судом строк з дня одержання копії ухвали та копій документів, не надав до суду відзив на позовну заяву.

Заяв та клопотань з боку відповідача до суду також не надходило.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Просив суд скасувати оскаржувані постанови.

Заявив клопотання по допит в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 будучи допитаним в якості свідка показав, що він займається промисловим виловом риби, має всі необхідні дозволи, зареєстрований як ФОП, і дійсно 18.06.2025 він разом із ОСОБА_2 здійснювали вилов риби. Вказав, що зафіксовані в протоколі порушення не відповідають дійсності. Щодо розпізнавальних знаків на пасивних знаряддя лову то ОСОБА_1 пояснив, що встановлює розпізнавальні знаки на сітках що визначають їх положення. Цими знаками є «прапорець - махалка», та оскільки їх часто збивають на човнах, додатково він встановлює порожні пластикові пляшки. В даному випадку, один «прапорець-махалка» на сітці був відсутній (ймовірно збитий човном) але порожні пляшки, які використовують усі рибалки залишились. З іншого боку сітки був і «прапорець махалка» і пляшки.

Щодо відсутності посвідчень рибалок у нього і у ОСОБА_2 то позивач пояснив, що вони були в наявності, як і інші документи. Посвідчення рибалки кожен підприємець виписує сам на встановленому бланку та посвідчує печаткою підприємства і підписом. У ОСОБА_1 на момент проведення перевірки були в наявності нові (діючі посвідчення) та старі (які втратили термін дії) які він просто не викинув. Документація на човні зберігається у водонепроникних контейнерах і він помилково надав інспектору для перевірки старі посвідчення. Пояснив, що вони сварились з інспектором, оскільки ОСОБА_1 старається все робити правильно і не порушувати Правил промислового рибальства і взагалі вимог законодавства, а інспектори шукають привід для того, щоб виявити у ОСОБА_1 хоч якесь порушення, для того щоб притягнути його до відповідальності. З цього приводу він нервував і помилково надав для огляду старі посвідчення рибалок, хоча в наявності були і нові (діючі). Надалі ОСОБА_1 будучи допитаним в якості свідка пояснив, що втомився сперечатись із інспектором та оскільки той вказав що порушення не є значними, підписав бланки протоколу про адміністративні правопорушення, які були пусті (незаповнені). Вказав, що обидва порушення про які вказано і в протоколах, і в постановах фактично не існували. Просив оскаржувані постанови скасувати.

Свідок ОСОБА_2 показав в суді що працює рибалкою у ФОП ОСОБА_1 . 18.06.2025 вони здійснювали разом вилов риби та до них під`їхали інспектори. Зробили зауваження щодо відсутності одного «флажка» - прапорця який визначає межі знаходження промислової сітки. Їм пояснили, що прапорці часто відриваються на воді, тому їх підкріплюють пластиковими пляшками, що видно по другому прапорцю, який був на місці разом із пляшками. Їх постійно замінюють, однак вслідкувати за цим інколи неможливо. Свідок сказав, що інспектори чудово це знають і самі, в силу своєї роботи, і це порушення ніколи не було суттєвим.

Стосовно посвідчень рибалок свідок показав суду, що ОСОБА_1 виписував нові посвідчення в березні 2025 року та він особисто отримував і розписувався за посвідчення в березні 2025. В ході суперечки з інспекторами, ОСОБА_1 почав нервувати, метушитись і помилково дав для огляду старі посвідчення, які були також на човні.

До позовної заяви додані письмові докази з яких убачається наступне.

Відповідно до постанови головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю) тваринного світу та біоресурсів Писакова Нікіти Юрійовича про накладення адміністративного стягнення від 18.06.2025 №000399, ланковий рибалка ОСОБА_1 18.06.2025 на Канівському водосховищі поблизу с. Луковиця Канівського району, Черкаської області здійснював промисловий лов риби без ставними сітками, не позначаючи їх розташування, чим порушив підпункту 5 пункту 3 розділу ІІ «Правил промислового рибальства» та статті 63 ЗУ «Про тваринний світ».

Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 85 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень.

Відповідно до постанови головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю) тваринного світу та біоресурсів Писакова Нікіти Юрійовича про накладення адміністративного стягнення від 18.06.2025 №000398, ланковий рибалка ФОП ОСОБА_1 спільно із рибалкою ОСОБА_2 18.06.2025 на Канівському водосховищі поблизу с. Луковиця Канівського району, Черкаської області здійснював промисловий лов риби без посвідчень рибалок у кожного з них, чим порушив підпункту 7 пункту 2 розділу ІІІ «Правил промислового рибальства» затверджених ПКМУ №1347.

Зазначеною постановою ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 3 статті 85 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень.

Передумовою для винесення зазначених постанов були протоколи №000376 та №000377 від 18.06.2025 складені головним спеціалістом відділу державного екологічного контролю тваринного світу та біоресурсів Писаковим Н.Ю. відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 84 КУпАП, копії яких додані до позову.

До протоколу № 000376 доданий розрахунок матеріальної шкоди заподіяної з боку ОСОБА_1 незаконним виловом цінних видів риб.

З копії відповіді на адвокатський запит №6/06 від 18.06.2025 убачається, що начальник Державної екологічної інспекції столичного округу підтверджує, що відносно ОСОБА_1 дійсно 18.06.2025 складались протоколи про адміністративні правопорушення №000377 від 18.06.2025 та №000376 від 18.06.2025 а також дві постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 85 КУпАП за № 000398 та № 000399 від 18.06.2025.

До позову додані примірники посвідчень рибалки ОСОБА_1 №73, дія якого закінчилась 31.12.2024 та №73 дія якого продовжена до 31.12.2025, а також примірники посвідчень рибалки ОСОБА_2 №1 (до 31.12.2024) та №1 до 31.12.2025.

З суднового білета №2770 вбачається, що човен ЯКИ 3786, використовується ОСОБА_1 для рибальства (риболовне судно). Свідоцтвом № 087175 встановлено, що судно ЯКИ 3786 придатне до плавання.

Описана в протоколі про адміністративне правопорушення виловлена риба не вилучалась, а внесена позивачем до журналу обліку вилучених водних біоресурсів №1 (промисловий журнал ФОП ОСОБА_1 ) та була реалізована.

Згідно Дозволу № KAN2MІN2025-1 на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) (для здійснення промислового рибальства) від 17.03.2025, ФОБ ОСОБА_1 видано дозвіл на промислове рибальство, на підставі Договору KAN2MIN2025-1 на право спеціального використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) від 13.03.2025. Строк дії дозволу з 17.03. 2025 по 31.12.2025.

Користувач ФОП ОСОБА_1 отримав право на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарському водному об`єкті (його частині) - Канівському водосховищі.

Норми права, які застосовує суд.

Спірні правовідносини регулюються «Правилами промислового рибальства», затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 10.04.2023 №785, Порядком здійснення спеціального використання біоресурсів, затвердженого постановою КМУ від 22.12.2023 № 1347, гл.7 «Адміністративні правопорушення у сфері охорони природи, використання природних ресурсів, охорони культурної спадщини» підрозділу ІІ «Особлива частина» розділу ІІ «Адміністративне правопорушення і адміністративна відповідальність» КУпАП.

У відповідності до положення ч.3 ст.85 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил рибальства у вигляді попередження або накладення штрафу на громадян від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами підпункт 7 пункт 2 розділу ІІІ Правил промислового рибальства у внутрішніх рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) під час здійснення промислу забороняється проводити промислові операції без наявності у відповідального за добування (вилов) водних біоресурсів копії дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), промислового журналу та додатка до нього, а у всіх рибалок - посвідчення рибалки.

Згідно з ст.10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, зокрема перевіряти документи на право використання водних біоресурсів, зупиняти транспортні (у тому числі плавучі) засоби та проводити огляд речей, транспортних (у тому числі плавучих) засобів, знарядь лову, добутої продукції та інших предметів; вилучати в осіб, які порушують законодавство у галузі охорони і використання водних біоресурсів, знаряддя лову водних біоресурсів, транспортні (у тому числі плавучі) засоби, обладнання та предмети, що були знаряддями правопорушення, незаконно добуті водні біоресурси, а також відповідні документи на них; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

На підставі ст.240 КУпАП органи рибоохорони розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням правил рибальства та охорони рибних запасів, зокрема ч.3 ст.85 цього Кодексу. Від імені органів рибоохорони розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: Головний державний інспектор рибоохорони України, головні державні інспектори рибоохорони в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, провідні державні інспектори рибоохорони, старші державні інспектори рибоохорони.

Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Винесення постанови про накладання адміністративного стягнення відповідно до статті 284 КУпАП є одним з рішень суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийнято за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення і одночасно з цим яке становить найбільше втручання в особисті права, свободи особи, оскільки передбачає створення для особи негативних наслідків особистого, майнового характеру у вигляді адміністративного стягнення.

Внаслідок цього суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення можливо лише за умови, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався у встановленому законодавством порядку, а факт вчинення адміністративного правопорушення і вина особи у його вчиненні доведені у встановленому порядку належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Отже, визначальним для такого рішення суб`єкта владних повноважень є доведення факту вчинення адміністративного правопорушення та вини особи.

Відповідно до статті 280 КУпАП суб`єкт владних повноважень, що здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виконання зазначеного обов`язку є визначальним для прийняття правомірного рішення суб`єктом владних повноважень, яке буде становити пропорційне та законне втручання у права та свободи особи, а також підтверджувати належне виконання владних (управлінських) функцій самим суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до статті 279 КУпАП виконання цього обов`язку здійснюється у процесі розгляду справи про адміністративне правопорушення шляхом заслуховування осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідження доказів, вирішення клопотань.

При цьому відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису тощо.

Зазначені докази відповідно до статті 252 КУпАП оцінюються суб`єктом владних повноважень за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, після чого та на основі чого виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Водночас відповідно до статті 268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право, зокрема, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання. Зазначені права гарантуються у відповідності до статті 268 КУпАП тим, що розгляд та вирішення справи про адміністративне правопорушення відбувається за обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У свою чергу розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності зазначеної особи можливий лише у випадку, коли є дані про те, що ця особа належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи і від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд звертає увагу на необхідність забезпечення реалізації прав особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на те, щоб бути вислуханою, надати свої зауваження та пояснення щодо суті справи. Порушення зазначеної вимоги суттєво впливає на правомірність рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки становить пряме втручання у право на справедливий суд, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і полягає у наявності кожної особи права бути почутим.

З метою забезпечення виконання вимог законодавства та реалізації права особи на справедливий суд в аспекті права бути вислуханим чинне законодавство покладає на орган (посадову особу), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, обов`язок відповідно до статті 278 КУпАП вирішити наступні питання, зокрема, перевірити чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

У свою чергу відповідно до частини 1 статті 277-2 КУпАП встановлюється імперативне правило, відповідно до змісту якого повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як затри доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи.

При цьому зазначений нормативний припис не слід тлумачити як такий, що знімає з органу (посадової особи), яка не є судом у його класичному розумінні, обов`язок належним чином та завчасно повідомити особу про дату, час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що узгоджується з висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 01.02.2021 року у справі № 488/3338/15-а, постанові Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі № 676/752/17.

Висновки суду.

З матеріалів справи вбачається, що протоколи про адміністративні правопорушення № 000376, №000377 та постанови про адміністративні правопорушення № 000398, №000399 були складені та винесені відповідно в один день та до того ж однією посадовою особою, що свідчить про відсутність достатнього та тривалого проміжку часу між цими процесуальними діями.

У протоколах № 000376, №000377 зазначається, що розгляд справи відбудеться о ___ годині 18 червня 2024 року на «місці скоєння правопорушення». Одночасно з цим слід звернути увагу на наступне.

Відповідно до п. 2.13 Інструкції № 264 від 05.07.2004 року - особа, яка склала протокол, роз`яснює порушнику його права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, (80732-10) про що порушник ставить свій підпис, а в разі відмови від підпису робиться відмітка у протоколі, та вручається чи надсилається повідомлення щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення (додаток 3).

Відповідно до п. 2.14 Інструкції № 264 від 05.07.2004 року - протокол надсилається органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 276 КУпАП щодо місця розгляду і вирішення зазначеної справи про адміністративне правопорушення поширюється загальне правило, відповідно до змісту якого справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Місцем вчинення адміністративного правопорушення в аспекті ч. 1 ст. 276 КУпАП відповідно до Рішення КСУ від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 розуміється не безпосереднє місцем, де було вчинено дію чи бездіяльність, які становлять склад адміністративного правопорушення, а адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу на імперативність та безумовність п. 2.14 Інструкції № 264 від 05.07.2004 року, який вимагає від посадової особи, що склала протокол про адміністративне правопорушення, надсилати його органу (посадовій особі), уповноваженому розглядати справу про адміністративне правопорушення. Тобто, чинне законодавство не передбачає можливості посадових осіб Державної екологічної інспекції, що склали протокол, здійснювати одразу розгляд справи про адміністративне правопорушення, а навпаки вимагає надсилання зазначеного протоколу органу (посадовій особі), що уповноважений розглядати справу.

Також, відповідно до п. 2.13 Інструкції № 264 від 05.07.2004 року посадова особа, що склала протокол, зобов`язана також вручити або надіслати повідомлення щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення. При цьому суд звертає увагу, що зазначене повідомлення має чітко встановлену та регламентовану форму, яка визначена зазначеною Інструкцією. Таке повідомлення має форму окремого документа, що має вручатися або надсилатися правопорушнику відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП не пізніше ніж за 3 доби до розгляду справи.

Крім того, форма зазначеного повідомлення, а також зміст форми протоколу про адміністративне правопорушення, що містяться у додатках до Інструкції № 264 від 05.07.2004 року, вимагає вказати саме повну назву органу, в якому відбудеться розгляд справи, а також повну адресу місця, де відбудеться розгляд справи.

Отже, суд приходить до висновку, що посадова особа Державної екологічної інспекції після складання протоколу про адміністративне правопорушення не тільки надсилає зазначений документ іншому органу (посадовій особі), що уповноважена розглядати справу, але ще і вручає або надсилає особі, що притягається до відповідальності, повідомлення встановленої форми щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому має бути зазначено дату, час і місцезнаходження (повна назва органу і його адреса, де відбудеться розгляд справи).

Протокол про адміністративне правопорушення містить графи щодо повідомлення про розгляд справи. Зазначений факт свідчить про порушення вимог чинного законодавства щодо належного повідомлення особи про розгляд справи, оскільки відповідно до Інструкції № 264 від 05.07.2004 року таке повідомлення має здійснюватися окремим документом встановленої форми, що надсилається або вручається особі.

Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів того, що про розгляд справи за адміністративними протоколами складеними відносно ОСОБА_1 , останній повідомлявся шляхом вручення або направлення йому окремого відповідного повідомлення встановленої форми.

Суд звертає увагу, що таке повідомлення, крім того, що є окремим документом встановленої форми, має вручатися і надсилатися не пізніше ніж за 3 доби до розгляду справи у відповідності до статті 277-2 КУпАП.

При цьому у графі «розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться в приміщенні» зазначено «на місці скоєння правопорушення», що не відповідає вимогам зазначеної графи, яка вимагає зазначення саме назви органу, в якому буде справа розглядатися, а не місце розгляду справи. У графі «за адресою», яка вимагає зазначення повної адреси місцезнаходження органу, що буде здійснювати розгляд справи, зазначено - с. Луковиця, Черкаської області, що не відповідає дійсності.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не був повідомлений про дату, час і місце розгляду його справи шляхом вручення або направлення окремого повідомлення встановленої форми, а також той факт, що повідомлення, яке у порушення вимог законодавства міститься у протоколі про адміністративне правопорушення, не містить жодної конкретної інформації, яка дає можливість визначити орган, що буде здійснювати розгляд і де відбудеться такий розгляд, а також той факт, що таке повідомлення у протоколі було надано менш ніж за 3 доби до дати розгляду справи, то суд приходить до висновку про порушення вимог законодавства щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, а саме забезпечення належного повідомлення особи про розгляд її справи.

Крім того, зазначене свідчить про те, що винесені рішення суб`єкта владних повноважень відбувались з істотним порушенням законодавства та прав особи, а тому свідчить про протиправність таких рішень, тобто постанов про накладення адміністративного стягнення №000398 та №000399.

Також слід зазначити, що зі змісту оспорюваних постанов про накладення стягнень вбачається, що вони була винесена державним інспектором Писаковим Нікітою Юрійовичем. Одночасно з цим зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він був складений також зазначеним державним інспектором Писаковим Н.Ю. Тобто складання протоколу та винесення постанови здійснювалося однією ж і тією ж особою.

За обставин, коли протокол про адміністративне правопорушення було складено державним інспектором, який у подальшому здійснював розгляд справи, надавав правову оцінку та перевіряв правильність складення матеріалів справи про правопорушення, які ним же і оформлено, у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо незалежності та безсторонності органу, що здійснював розгляд справи, а тому і сумніви щодо правомірності винесеного рішення суб`єкта владних повноважень.

Крім того, статтею 27 КУпАП штраф визначений як грошове стягнення, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

У санкціях статей (санкціях частин статей) КУпАП стягнення у виді штрафу визначено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Зокрема, санкція частини 3 статті 85 КУпАП, за якою ОСОБА_1 визнано винуватим, тягне за собою тягне за собою попередження або накладення штрафу на громадян від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і попередження або накладення штрафу на посадових осіб - від десяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, КУпАП чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру стягнення у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно з «Перехідними положеннями» Податкового кодексу (п.5 підрозділу 1 розділ ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн 00 коп., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділ IV цього кодексу для відповідного року.

Отже, при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті КУпАП, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі в перерахунку його розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за частиною 3 статті 85 КУпАП, посадова особа вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу не дотрималась, і наклала штраф у грошовій сумі без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За правилами ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з положенням ч.4 ст.159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Державна екологічна інспекція Столичного округу, як суб`єкт владних повноважень, на якого частина 2 статті 77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено обґрунтованість та правомірність прийняття оскаржуваних постанов.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанови головного спеціаліста відділу державного екологічного нагляду (контролю) тваринного світу Столичного округу за №000398 від 18 червня 2025 та №000399 від 18.06.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за частиною 3 статті 85 КУпАП підлягає скасуванню.

Питання стягнення судових витрат позивачем не заявлялось, відтак виходячи з положень ст. 9 КАС України, яка закріплює, що суд не може виходити за межі позовних вимог, тобто вирішувати питання, які не були заявлені позивачем у позовній заяві, або задовольняти вимоги у більшому обсязі, ніж було заявлено, суд залишає судові витрати за позивачем.

Керуючись ст. 85 КУпАП, ст. ст. 243 -246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції Столичного округу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Скасувати постанову №000398 від 18 червня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , передбаченого частини 3 статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень 00 коп. а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Скасувати постанову №000399 від 18 червня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , передбаченого частини 3 статті 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень 00 коп. а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державна екологічна інспекція Столичного округу , місцезнаходження: вул. Солом`янська, 1, м. Київ, 03035.

Суддя І. О. Опанасюк