Справа № 500/2165/25
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2165/25

05 серпня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідачів - Військової частини НОМЕР_2 та Відповідача частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапортів про звільнення з військової служби Позивача - ОСОБА_1 за станом здоров`я за наявності інвалідності на підставі підпункту б) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати Відповідачів - Військову частину НОМЕР_2 та військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби Позивача - ОСОБА_1 за станом здоров`я за наявності інвалідності на підставі підпункту б) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 . Вказує, що неодноразово звертався із відповідними рапортами на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 щодо звільнення його з військової служби на підставі підпункту «б» п.2 ч,4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Варто зауважити, що у вказаних рапортах Позивач зазначав про те, що він не висловлює бажання продовжувати військову службу. Згадані рапорти військова частина НОМЕР_2 одержувала та реєструвала, як вхідну кореспонденцію, що підтверджується відповідними відмітками (печатками).

Проте, військова частина НОМЕР_2 залишила дані рапорти без будь-якого розгляду та реагування, чим фактично було порушено положення наказу Міністерства оборони України за №53 1 від 06.08.2024 року (далі - Наказ).

Тобто, рапорт (рапорти) ОСОБА_1 на звільнення з військової служби повинні були бути розглянуті у строк не більше ніж 14 днів.

У зв`язку з чим, представник Позивача - адвокат Сабатюк Наталія Петрівна звернулась із адвокатським запитом до 11-го армійського корпусу (військової частини НОМЕР_3 ), як до вищестоящого керівництва (командування), з причини того, що військова частина НОМЕР_2 , в якій проходить військову службу ОСОБА_1 , самоусувається від виконання своїх законних обов`язків щодо розгляду рапорту на звільнення з військової служби.

Із одержаної відповіді вбачається, що військовою частиною НОМЕР_2 начебто прийнято позитивне рішення щодо задоволення вищеописаних рапортів Позивача, однак, враховуючи часовий проміжок між рапортами від 02.08.2024 року, 27.12.2024 року та датою подачі даної позовної заяви, будь-яких дій щодо звільнення Позивача - ОСОБА_1 із військової служби згідно поданих рапортів та наведених у них обставинах - не вжито.

Також у відповіді на адвокатський запит зазначено, що в подальшому рапорти разом із додатками відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, як суб`єкту прийняття кадрових рішень по команді скеровано командиру військової частини НОМЕР_1 .

Військова частина НОМЕР_2 є батальйоном та входить в склад військової частини НОМЕР_1 .

У зв`язку з чим, представник позивача вважає, що бездіяльність Відповідача - Військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду по суті рапорту (рапортів) Позивача є протиправною та такою, що порушує охоронювані Конституцією та іншими Законами України права ОСОБА_1 .

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін суддею одноособово.

28.04.2025 відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 подано відзив на позовну заяву із змісту якого слідує, що він повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що у статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зазначено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Таким чином, для отримання інформації про результати розгляду рапорту Позивачу необхідно було звернутися до свого безпосереднього командира. Водночас Позивач не навів жодних належних доказів, що йому було відмовлено у наданні інформації про підстави відмови у звільненні з військової служби на підставі поданого ним рапорту.

Крім того, варто звернути увагу суду на той факт, що згідно з наявною інформацією у військовій частині НОМЕР_1 , Позивач самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 та безпідставно відсутній на військовій службі. У зв`язку з чим довести результати розгляду рапорту про звільнення з військової служби Позивачу не є можливим.

Рапорт про звільнення з військової служби ОСОБА_1 надійшов до військової частини НОМЕР_1 24.01.2025 та зареєстрований за вхідним номером 1564.

До поданого рапорту Позивачем було долучено:

- нотаріально завірену копію паспорту;

- картку платника податків;

- нотаріально завірену копію довідки до акту огляду МСЕК;

- нотаріально завірену копію пенсійного посвідчення.

Своєю чергою, до поданого рапорту Позивача не було долучено копію аркуша бесіди, що не відповідає вимогам підпункту "б" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та пункту 3 Додатку 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженій наказом Міністра оборони України 10.04.2009 № 170.

Зважаючи на наведені норми законодавства, за результатами розгляду рапорту на звільнення було прийнято рішення перевести військовослужбовця в інший підрозділ.

Таким чином, в діях військової частини НОМЕР_1 відсутня протиправна бездіяльність, оскільки рапорт Позивача був розглянутий та прийнято відповідне рішення.

Додатково звертають увагу суду, що згідно з наявною у військовій частині НОМЕР_1 інформацією, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13.03.2025 № 73 ОСОБА_2 наказано вважати таким, що безпідставно відсутній на військовій службі з 13.03.2025 (наказ у військовій частині НОМЕР_1 відсутній, знаходиться у Відповідача 1).

Фактично Позивач бажає звільнитись з лав Збройних Сил України перебуваючи за межами району виконання завдань військовою частиною НОМЕР_2 та будучи безпідставно відсутнім на військовій службі.

Підсумовуючи вищенаведене представник відповідача вважає, що позовні вимоги Позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача Військової частини НОМЕР_2 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через електронний суд із відповідними письмовими доказами 06.05.2025. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

02.08.2024 за вхідним №2428, 27.12.2024 за вхідним №4220 позивач звернувся по команді із рапортами про звільнення з військової служби у відповідності до абзацу 6 пункту 3 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", який був позитивно розглянутий командиром Військової частини НОМЕР_2 і по команді для прийняття рішення направлений командиру Військової частини НОМЕР_1 .

В подальшому рапорти разом із додатками відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, як суб`єкту прийняття кадрових рішень по команді скеровано командиру військової частини НОМЕР_1 .

На час розгляду адвокатського запиту повідомлення про результати розгляду вказаних рапортів до військової частини НОМЕР_2 не надходили.

Таким чином командування Військової частини НОМЕР_2 позитивно розглянуло рапорт на звільнення Позивача, та за належністю направило документи до вищого керівництва (командиру військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Положення про військову частину НОМЕР_2 , Військова частина НОМЕР_2 у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами та указами Президента України, Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Міністерства оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України та Генерального штабу Збройних Сил України, дорученнями Міністра оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, начальника Генерального штабу Збройних Сил України, заступників Міністра оборони України, заступників начальника Генерального штабу Збройних Сил України, наказами та директивами командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, наказами, директивами та розпорядженнями командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України (далі - командувача військ), міжнародними договорами України, що регулюють відносини в сфері оборони та національної безпеки, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, а також Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України 1153/2008 (далі - Положення ). Пунктом 7 статті 26 Закону 2232 (далі - Положення )

У відповідності до статті 4 Закону України "Про основи національного спротиву" батальйон територіальної оборони входить в структуру бригади територіальної оборони Збройних Сил України. Згідно з абзацом 2 частини 3 статті 9 цього ж закону на громадян України, зарахованих до складу добровольчих формувань територіальних громад, під час участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони поширюється дія статутів Збройних Сил України.

У відповідності до частини другої статті 66 Статуту внутрішньої служби збройних сил України: командир бригади є прямим начальником усього особового складу полку.

Отже, військова частина НОМЕР_2 є структурним підрозділом та знаходиться в прямому підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, Позивач не долучив до позовної заяви належних та допустимих доказів подання до військової частини НОМЕР_2 , а відтак доказів про бездіяльність Відповідача.

Крім того, згідно з наявною інформацією у військовій частині НОМЕР_2 , Позивач самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 та безпідставно відсутній на військовій службі. У зв`язку з чим довести результати розгляду рапорту про звільнення з військової служби Позивачу не є можливим. Підсумовуючи вищенаведене представник відповідача вважає, що позовні вимоги Позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 02.06.2025 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 15.07.2025 о 10:30 год.

Ухвалою суду від 15.07.2025 відкладено розгляд справи на 05.08.2025 о 10:30 год. та продовжено строк розгляду справи на 2 місяці.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити з мотивів викладених у позові. Не заперечила проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час, дату і місце розгляду справи. Причини неявки суд не повідомили.

Інших заяв від учасників справи до суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.3 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) станом на момент звернення в суд із цією позовною заявою проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 на посаді начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

Згідно довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №893571 від 17.07.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлена 3 група інвалідності, що пов`язана із проходженням військової служби.

Із виписки з акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ №893571 від 17.07.2024 року також вбачається, що ОСОБА_1 встановлена 3 група інвалідності, що пов`язана із проходженням військової служби.

Більше того, згідно Класифікатора хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я, що затверджений Міністерством охорони здоров`я, діагностовано F43.1- посттравматичний стресовий розлад. Зазначено, що протипоказана робота з психофізичними навантаженнями та робота потребуюча прийняття швидких та відповідальних рішень.

В той же час, згідно довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №104 від 17.07 2024 року вбачається, що ступінь втрати працездатності становить 50% та причиною втрати професійної працездатності вказано захворювання, що пов`язане з проходженням військової служби.

Представник позивача зазначив, що фактично згадане психічне захворювання (F43.1- постгравматичний стресовий розлад) пов`язане з безпосередньою участю Позивача - ОСОБА_1 в бойових діях.

Інвалідність 3 групи серед іншого підтверджується згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 від 30.10.2024 року, що видане на ім`я ОСОБА_1 .

На підставі чого, ОСОБА_1 неодноразово звертався із відповідними рапортами на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 щодо звільнення його з військової служби на підставі підпункту «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Варто зауважити, що у вказаних рапортах Позивач зазначав про те, що він не висловлює бажання продовжувати військову службу.

Відповідно до підпункту «б» п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, зокрема, під час дії воєнного стану: б) за станом здоров`я: за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

До прикладу, рапорт за вх.№2428 від 02.08.2024 року та «крайній» рапорт за вх.№2261 (4220) від 27.12.2024 року.

Тобто, згадані рапорти військова частина НОМЕР_2 одержувала та реєструвала, як вхідну кореспонденцію, що підтверджується відповідними відмітками (печатками).

До згаданих рапортів долучався наступний пакет документів:

- нотаріально завірена копія паспорта ОСОБА_1 ;

- нотаріально завірена копія картки платника податків ОСОБА_1 ;

нотаріально завірена копія пенсійного посвідчення ОСОБА_1 ;

- нотаріально завірена копія довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_1 ;

- нотаріально завірена копія довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати працездатності у відсотках ОСОБА_1 .

Представник позивача вважає за доцільне зауважити, що у Позивача відсутній другий примірник та/або копія рапорту за вх.№2428 від 02.08.2024 року, оригінал якого наявний у Відповідача.

Проте, військова частина НОМЕР_2 залишила дані рапорти без будь-якого розгляду та реагування, чим фактично було порушено положення наказу Міністерства оборони України за №531 від 06.08.2024 року (далі - Наказ).

Відповідно до п. 2 ч.9 розділу III Наказу, Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: 2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Тобто, рапорт (рапорти) ОСОБА_1 на звільнення з військової служби повинні були розглянуті у строк не більше ніж 14 днів.

Однак, як вже зазначалось вище, згадані рапорти залишені без будь-якого розгляду та реагування. Позивач - ОСОБА_1 жодної відповіді на згадані рапорти не отримував.

У зв`язку з чим, представник Позивача - адвокат Сабатюк Наталія Петрівна звернулась із адвокатським запитом до 11-го армійського корпусу (військової частини НОМЕР_3 ), як до вищестоящого керівництва (командування), з причини того, що військова частина НОМЕР_2 , в якій проходить військову службу ОСОБА_1 , самоусувається від виконання своїх законних обов`язків щодо розгляду рапорту на звільнення з військової служби.

Із одержаної відповіді вбачається, що військовою частиною НОМЕР_2 начебто прийнято позитивне рішення щодо задоволення вищеописаних рапортів Позивача, однак, враховуючи часовий проміжок між рапортами від 02.08.2024 року, 27.12.2024 року та датою подачі даної позовної заяви, будь-яких дій щодо звільнення Позивача - ОСОБА_1 із військової служби згідно поданих рапортів та наведених у них обставинах - не вжито.

Також у відповіді на адвокатський запит зазначено, що в подальшому рапорти разом із додатками відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, як суб`єкту прийняття кадрових рішень по команді скеровано командиру військової частини НОМЕР_1 .

Військова частина НОМЕР_2 є батальйоном та входить в склад військової частини НОМЕР_1 .

Не погодившись із протиправною бездіяльністю відповідачів щодо нерозгляду рапортів, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Частиною першою статті 1 Закону №2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша статті 2 Закону № 2232-ХІІ).

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2 Закону № 2232-ХІІ).

Частиною шостою статті 2 Закону №2232-ХІІ передбачено наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Отже, різновидом військової служби є, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації на особливий період та строкова військова служба.

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Згідно з частиною сьомою статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Указом Президента України №1153/2008 від 10 грудня 2008 року затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008).

Порядок звільнення врегульований пунктами 233-243 Положення №1153/2008.

Так, пунктом 233 Положення №1153/2008 закріплено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України №40 від 31 січня 2024 року (далі - Інструкція) рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року (далі - Статут).

Відповідно до статей 14, 31, 66 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатись до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців.

Наказом Міністерства оборони України №531 від 06.08.2024, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.08.2024 за №1214/42559, затверджений Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України (надалі - Порядок №531), який набрав чинності 08.08.2024.

Порядок №531 визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту. Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №531 з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).

За правилами пунктів 1, 2 розділу ІІ Порядку №531 рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації. Усні рапорти розглядаються негайно, але не пізніше ніж у строки, для розгляду рапортів у паперовій формі, визначені пунктом 9 розділу III цього Порядку.

Особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі регламентовані розділом ІІІ Порядку №531, а особливості подання та розгляду рапортів в електронній формі - розділом ІV Порядку №531.

Згідно з пунктами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9 розділу ІІІ Порядку №531 у рапорті у паперовій формі військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок "Рапорт"; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.

Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції. Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку, а саме: погоджено або не погоджено (зазначається правова підстава та обґрунтування) посада безпосереднього командира (начальника), військове звання, підпис, ім`я прізвище; погоджено або не погоджено (зазначається правова підстава та обґрунтування) посада прямого командира (начальника), військове звання, підпис, ім`я прізвище; погоджено або не погоджено (зазначається правова підстава та обґрунтування) посада прямого командира (начальника), військове звання, підпис, ім`я прізвище.

Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту.

Відмова у задоволенні рапорту повинна бути вмотивованою. Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті.

Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника). Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства. Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства.

Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.

У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу. Розгляд рапорту військовослужбовця у паперовому вигляді всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється:

1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин;

2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Отже, з огляду на вказані вище норми подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому/прямому командиру, який після розгляду та погодження передає його своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання, і так до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати поставлені у рапорті питання по суті.

З матеріалів справи слідує, що позивач на момент виникнення спірних правовідносин перебував на посаді начальника польової лазні взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 неодноразово звертався із відповідними рапортами на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 щодо звільнення його з військової служби на підставі підпункту «б» п.2 ч,4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Варто зауважити, що у вказаних рапортах Позивач зазначав про те, що він не висловлює бажання продовжувати військову службу.

Як встановлено судом, представник Позивача - адвокат Сабатюк Наталія Петрівна звернулась із адвокатським запитом до 11-го армійського корпусу (військової частини НОМЕР_3 ), як до вищестоящого керівництва (командування), з причини того, що військова частина НОМЕР_2 , в якій проходить військову службу ОСОБА_1 , самоусувається від виконання своїх законних обов`язків щодо розгляду рапорту на звільнення з військової служби.

Із одержаної відповіді вбачається, що військовою частиною НОМЕР_2 начебто прийнято позитивне рішення щодо задоволення вищеописаних рапортів Позивача, однак, враховуючи часовий проміжок між рапортами від 02.08.2024 року, 27.12.2024 року та датою подачі даної позовної заяви, будь-яких дій щодо звільнення Позивача - ОСОБА_1 із військової служби згідно поданих рапортів та наведених у них обставинах - не вжито.

Також у відповіді на адвокатський запит зазначено, що в подальшому рапорти разом із додатками відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, як суб`єкту прийняття кадрових рішень по команді скеровано командиру військової частини НОМЕР_1 .

Військова частина НОМЕР_2 є батальйоном та входить в склад військової частини НОМЕР_1 .

Суд звертає увагу на те, що у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17 чітко зазначено, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу чи його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону (або ж іншого нормативно-правового регулювання) віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина п`ята статті 242 КАС України).

З огляду на вищенаведене, суд, з урахуванням вимог частини другої статті 9 КАС України, дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо нерозгляду по суті рапорту ОСОБА_1 про звільнення з лав Збройних сил України

Оскільки рапорт не був розглянутий відповідно до встановленої законом процедури, суд вважає необхідним зобов`язати відповідачів здійснити розгляд рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, датованого серпнем і груднем 2024 року у визначеному законом порядку з урахуванням висновків суду, та прийняти обґрунтоване рішення відповідно до вимог закону.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про звільнення ОСОБА_1 з лав Збройних сил України, то суд зазначає, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. А відтак, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За результатом розгляду даної справи судом встановлено, що саме відповідачі наділені відповідними повноваженнями щодо розгляду по суті рапорту позивача та прийняття відповідного рішення щодо звільнення його з військової служби, а відтак адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, тому вимоги позивача про зобов`язання відповідача звільнити його з лав Збройних сил України є передчасними та задоволенню не підлягають.

Згідно частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапортів про звільнення з військової служби ОСОБА_1 за станом здоров`я за наявності інвалідності на підставі підпункту б) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 та Військову частину НОМЕР_1 здійснити розгляд по суті рапортів ОСОБА_1 про звільнення з військової служби, датованих серпнем та груднем 2024 року, у порядку та у спосіб, визначений Порядком організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 №531, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.08.2024 за №1214/42559.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідач:

- Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 ).

- Військова частина НОМЕР_2 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.