Справа № 420/33899/24
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/33899/24
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року (суддя Іванов Е.А., м. Одеса, повний текст рішення складений 20.01.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

31.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області, в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач-1) №01 від 19.09.2024 року, яким позивачу відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач-2) повторно розглянути заяву позивача від 11.09.2024 року про призначення пенсії за віком згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати до його страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 21.02.1986 року, а саме: з 20.03.1990 року по 01.03.1993 року, з 18.10.1993 року по 28.01.2000 року та з 01.07.2024 року по 11.09.2024 року з підстав того, що він у вересні 2024 року звернувся до відповідача-2 із заявою про призначення дострокової пенсії за віком згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України №1058 у якій відповідачем -1 було відмовлено через відсутність необхідного страхового стажу у наявності 23 роки 1 місяць 28 днів, до якого не включено період роботи з 23.03.1990 по 01.03.1993 року та з 18.10.1993 року по 28.01.2000року оскільки записи на звільнення не завірено печатками організацій, відсутні відомості про перейменування організацій, та періоди підприємницької діяльності з 01.04.2011року по 06.10.2015 року оскільки відсутня сплати страхових внесків з чим він незгоден, так як недолік запису у трудовій книжці не може перешкоджати реалізації його права на належне пенсійне забезпечення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду 20 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області №01 від 19.09.2024 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.09.2024 року про призначення пенсії за віком згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати до його страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 21.02.1986 року, з 20.03.1990 року по 01.03.1993 року, з 18.10.1993 року по 28.01.2000 року та з 01.07.2024 року по 11.09.2024 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням ГУ Пенсійного Фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування поданої скарги апелянт зазначив, що за принципом екстериторіальності заява від 11.09.2024 розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. За результатами розгляду вищезазначеної заяви прийнято рішення №01 від 19 вересня 2024 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком згідно з п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 25 років.

Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, розглянувши надані Позивачем документи встановив, що його страховий стаж роботи на дату звернення склав - 23 роки 1 місяць 28 днів. За результатом розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу Позивача не зараховано періоди роботи з 20.03.1990 по 01.03.1993 рр. та з 18.10.1993 по 28.01.2000рр.

Вищезазначені періоди не зараховано до страхового стажу у зв`язку з тим, що записи про звільнення завірені печатками, які не відповідають назвам підприємств, на яких працював Позивач, відомості про перейменування підприємств відсутні.

Крім того, до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 01.07.2024 по 11.09.2024 з огляду на наступне. Згідно з пунктом 3-1 Прикінцевих положень Закону № 1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску). Отже, апелянт вважає, що вимога позивача щодо зарахування до страхового стажу періоду з 01.07.2024 року по 11.09.2024 року є безпідставною, оскільки за вказаний період відсутні відомості про сплату страхових внесків, що є обов`язковою умовою для набуття страхового стажу відповідно до норм Закону №1058.

Позивач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначив про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 11.09.2024 року звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком, яка за принципом екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Хмельницькій області та прийнято рішення від 19.09.2024 року №01, яким відмовлено у призначенні дострокової пенсії за віком оскільки відсутній страховий стаж 25 років (зниження 5 років), а у позивача 23 роки 1 місяць 28 днів. До страхового стажу не зараховані періоди роботи з 23.03.1990 по 01.03.1993 та з 18.01.1993 по 28.01.2000, оскільки записи на звільнення не завірено печатками організацій, в яких працював ОСОБА_1 (відсутні відомості про перейменування організацій); періоди підприємницької діяльності з 01.04.2011 по 06.10.2015, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Та запропоновано для зарахування до страхового стажу: періодів роботи з 23.03.1990 по 01.03.1993 та з 18.01.1993 по 28.01.2000 необхідно надати довідки про періоди роботи, або довідки про заробітну плату, а сервісному центру Пенсійного фонду України за місцем звернення заявника ініціювати зустрічну перевірку періоду підприємницької діяльності 01.04.2011 по 06.10.2015, необхідно внести відповідні зміни до Реєстру застрахованих осіб про сплату страхових внесків.

З вказаним рішенням позивач не погодився та оскаржив його до суду.

Також з роздруківки форми РС-право вбачається, що період врахованого відповідачем -1 страхового стажу позивача закінчується 30.06.2024 року тоді як із відповіді №1046206 від 20.01.2025 року на запит суду за інформацією наявною в Державному реєстрі фізичних осіб -платників податків щодо позивача у липні -вересні 2024 року він отримував дохід у в/ч НОМЕР_2 НГУ, з якого сплачувались податки за кодом 185 - виплати військовослужбовцям, та у трудовій книжки запис про його звільнення з останнього місця роботи відсутній.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що оскаржуване рішення прийняте з підстав незарахування до страхового стажу вищевказаних періодів та враховуючи наявність підстав для зарахування такого періоду, тому суд першої інстанції для повного відновлення порушених прав позивача зобов`язав відповідача-1 зарахувати до загального страхового стажу позивача періоди роботи вказані у трудовій книжці НОМЕР_1 від 21.02.1986р. з 20.03.1990року по 01.03.1993 року та з 18.10.1993 року по 28.01.2000, та з 01.07.2024 року по 11.09.2024 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступного.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII) та Законом №1058-ІV.

Умови призначення пенсії за віком врегульовані статтею 26 Закону №1058-IV.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Статтею 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), а саме, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 48 Кодекс законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

За змістом статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

В постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд першої інстанції правильно встановив, що відповідно до записів трудової книжки серія НОМЕР_1 запис №6 від 20.03.1990 року позивач був прийнятий на роботу в кооператив «Гарантія» наказ №7 від 2003.1990р.; запис №7 в зв`язку з реорганізацією ПСК «Гарантія» зарахований в колективне підприємство «Гарантія» наказ №17 від 09.10.1991року; запис №8 від 01.03.1993 року звільнений по переводу у ПКФ «Кварц» наказ №3 від 01.09.1993 року вказані записи засвідчені підписом посадової особи та стоїть печатка Кооперативу «Гарантія», запис №10 від 18.10.1993 року про прийняття електриком 5 розряду в Акціонерне товариство «Будівництво Бізнес Інвестиція» РБУ-1 м. Херсон наказ №93 від 18.10.1993року; запис №13 від 28.01.2000 року про звільнення з посади за власним бажанням наказ №7 від 27.01.2000 року засвідчені підписом посадової особи та печаткою Акціонерного товариства.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що пенсійним органом безпідставно не зараховано позивачу до страхового стажу період з 20.03.1990 по 01.03.1993 року, з 18.10.1993 по 28.01.2000 року, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Стосовно не зарахування до страхового стажу позивача періоду трудової діяльності згідно трудової книжки з 01.07.2024 по 11.09.2024р у зв`язку з відсутністю за вказаний період відомостей про сплату страхових внесків, що є обов`язковою умовою для набуття страхового стажу відповідно до норм Закону №1058.

Колегією суддів встановлено, що за інформацією наявною в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів отриманих самозайнятими особами, а також суми річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи щодо позивача у липні -вересні 2024 року він отримував дохід у в/ч НОМЕР_2 НГУ з якого сплачувались податки ( за кодом 185- виплати військовослужбовцям).

Також у трудовій книжці позивача міститься запис №16 від 02.08.2018р. про прийняття на військову службу за контрактом наказ командира в/ч НОМЕР_2 №168 від 02.08.2018р. та запис про звільнення відсутній, а тому відповідач-1 неправомірно не врахував цей період до страхового стажу позивача при розгляді заяви.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставне не зарахування відповідачем до страхового стажу періоду роботи позивача з 01.07.2024 по 11.09.2024р.

Таким чином, враховуючи, що пенсійним органом допущено протиправну поведінку при винесенні оскаржуваного рішення шляхом неналежного обрахування загального страхового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, колегія суддів дійшла висновку, що ефективним захистом порушених прав позивача є: зобов`язання ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 21.02.1986 року, з 20.03.1990 року по 01.03.1993 року, з 18.10.1993 року по 28.01.2000 року та з 01.07.2024 року по 11.09.2024 року та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відтак, апеляційна скарга ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов