Справа № 639/2082/25
Суддя: Бородіна О. В.
Дата ухвалення: 2025-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

"11" серпня 2025 р.
Справа № 639/2082/25
Провадження № 2-а/642/29/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Бородіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Брус М.М.,

розглянувши в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 21.03.2025 ,

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 21.03.2025, в якому просить Скасувати винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 постанову № 6103 від 21.03.2025 р. про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 НМДГ -17000,00 гривень, та провадження по справі відносно ОСОБА_1 закрити.

Позов обґрунтовано тим, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст.283 КАСУ, відсутні докази обставин вчинення адміністративного правопорушення; в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Позивач вказує, що з 03.12.2019 р.він перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується інформацією з військового квитка серія НОМЕР_1 .

Також позивач вказує, що свої дані він уточнив в ІНФОРМАЦІЯ_4 о 2024 році та у військовий квиток вклеєно штрих-код (VIN-код) НОМЕР_2 .

21 березня 2025 року його було доставлено працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де на нього було складено постанову №6108 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Саме 21 березня 2025 року йому стало відомо з постанови №6108 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що йому начебто 15 листопада 2024 року на домашню адресу АДРЕСА_1 було направлено повістку №1222962 ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних заявиться за адресою АДРЕСА_2 .

Проте, жодного повідомлення у листопаді 2024 року від поштаря поштового відділення № 61093 АТ «Укрпошта», яке надає послуги зв?язку будинку АДРЕСА_3 про наявність рекомендованого або іншого листа з ІНФОРМАЦІЯ_5 йому не надходило.

При цьому позивач звертає увагу, що фактичне місце проживання позивача завжди було за адресою його реєстрації місця мешкання, тому не було необхідності уточнювати/оновлювати такі відомості. Та окрім такого, позивач не користується систематично чи безперервно мобільним телефоном і електронною поштою, та жодним нормативно-правовим актом позивач не зобов?язується мати і користуватися мобільним телефоном та електронною поштою, тому такі відомості вважає недоцільними надавати до будь якого ІНФОРМАЦІЯ_3 . Такі відомості були надані 22.03.2025 р. лише тому, що програма «Резерв +» без них не оновлювалася.

Позивач не мав наміру порушувати законодавство. Не отримував ані повістки, ані поштового повідомлення про необхідність з?явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення чи оновлення даних ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У 2024 році позивач уточнив свої дані через особисту присутність в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оскільки позивач не був попереджений завчасно належним чином про розгляд справи про адміністративне правопорушення, тому він був позбавлений можливості завчасно укласти з адвокатом договір про надання правничої допомоги і не скористався правовою допомогою адвоката, через що при підписанні протоколу і постанови не розумів суті таких документів в повному обсязі, та підписав їх без надання пояснень.

Відтак, позивач вважає, що не допускав порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме порушення абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Отже, позивач з вище наведеною постановою не згоден, вважає її протиправною, та такою, що підлягає скасуванню.

Суд ухвалою від 08.05.2025 року прийняв справу до розгляду, відкрив провадження у справі та ухвалив проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачі не скористалися правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений строк, станом на час розгляду справи відзив на адресу суду не надходив.

Увалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 19.05.2025 року суд витребував у ІНФОРМАЦІЯ_5 належним чином завірену копію повістки №1222982 про виклик ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 15-00 год. 05.12.2024 року; належним чином завірені докази направлення повістки №1222982 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, з штриховим кодом ідентифікатором оператора поштового зв`язку, яка була виконана 13.06.2025 року.

Увалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 09.06.2025 року суд витребував у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_7 належним чином засвідчену копію справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка була виконана 08.07.2025 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, додавши, що отримані відомості з «УКРПОШТА» доводять що сформована повістка на ім`я ОСОБА_1 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 засобами поштового зв`язку не направлялась, а отже не могла бути ним отримана.

Представники відповідачів до судових засідань не з`явились, відзиву на позов не надали, про судове провадження обізнані, та належним чином повідомлені про дату судового засідання.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Представник позивач у судовому засіданні вважала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності відповідачів.

Суд, враховуючи належне повідомлення відповідачів про дату, час та місце судового засідання, відсутність від них клопотань про неможливість розгляду справи, обмеженість строку розгляду відповідної категорії справ, дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

21.03.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ЧЕПУРНИЙ Олександр прийняв постанову №6108 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 17 000,00 грн за адміністративне правопорушення, що передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП, що підтверджується копією вказаної постанови (а.с. 25).

Відповідно до вказаної постанови 21.03.2025 року працівниками поліції був доставлений гр.. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КупАп, та було встановлено, що ОСОБА_1 15.11.2024 року було направлено повістку № 1222982 на 15-00 год. 05.12.2024 року, для уточнення даних, але ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою АДРЕСА_2 . Своєю бездіяльністю громадянин порушив вимоги абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", абзац 3 пункту 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, абзац 2 частини десятої статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". 3 періоду оголошення Президентом України часткової мобілізації (Указ від 17.03.2014 № 303/2014) в Україні настав особливий період, який діє на сьогодні, тому відповідальність за встановлене правопорушення передбачена частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Обставини, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до ст. 35 КУпАП не виявлено, обставиною, що пом`якшує відповідальність відповідно до ст. 34 КУпАП є щире розкаяння громадянина. Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 постановив накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000,00 грн.

З 03.12.2019 ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією військового квитка серія НОМЕР_1 , у якому також вклеєно штрих-код (VIN-код) НОМЕР_2 .

Відповідно до копії скріншоту з електронного доказу (додатку "Резерв+"), сформованої 25.03.2025 року, ОСОБА_1 дані уточнено вчасно, та наявний номер в реєстрі оберіг 4.

ІНФОРМАЦІЯ_8 на виконання ухвали суду, було надано копію повістки № 1222982 на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до якої повістка була сформована 16.11.2024 року, та вказано про необхідність ОСОБА_1 з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_2 28.11.2024 року о 14-00 год. за адресою АДРЕСА_4 , яка як слідує з опису вкладення поштового відправлення була направлена поштою за № 620.

З матеріалів наданих ІНФОРМАЦІЯ_9 у АДРЕСА_2 вбачається, що повістка № 1222982 була створена 15.11.2024 з викликом ОСОБА_1 на 05.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Харків, повістка згенерована з методом доставки «Укрпошта». Статус документа «не знайшли».

Також за штрих-кодом (ідентифікатором військовозобов`язаного) 4 наявна інформація про звірку даних при особистій явці відбулась 13.07.2024 року.

Відповідно до листа АТ «УКРПОШТА» від 01.04.2025 року № 1853-Ф-352-В надано відповідь ОСОБА_1 , що згідно з перевіркою проведеною відповідальними структурними підрозділами Харківського регіону, інформація про надходження будь-якої письмової кореспонденції, в тому числі листів рекомендованих із позначкою «Повістка ТЦК» на його ім`я на адресу АДРЕСА_5 за період з 01.11 2024 по 31.12.2024, відсутня в системах Укрпошти.

Відповідно до трекінгу даних перевірки статусу відстеження з сайту УКРПОШТА дані за відправленням № 620 відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Відповідно до пунктів 1, 8 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з частинами другою, третьою статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є акт територіального центру комплектування (далі ТЦК) про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення порядку уточнення даних військовозобов`язаного.

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ №921 від 07.12.2016 року (далі - Порядок).

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до п.п. 2-3 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. №1487, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Відповідно до п. п. 2 п. 1 Додатку 2 до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Частина третя статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, у вигляді штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для їх встановлення необхідно керуватись положеннями інших нормативно-правових актів.

За змістом оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ.

В свою чергу, відповідно до ст.22 Закону № 3543-ХІІ встановлено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно з ч.1 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Частиною 3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ встановлено обов`язки громадян під час мобілізації, зокрема:

- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (абз.8 ч.3 ст.22).

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

- перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк (абз.19-20 ч.3ст.22).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів (абз.22).

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за неявку 05.12.2024 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_5 за повісткою №1222982 від 15.11.2024.

Проте, слід зауважити, що ІНФОРМАЦІЯ_8 в АДРЕСА_2 було видано повістку № 1222982 від 16.11.2024 з викликом ОСОБА_1 на 28.11.2024 року, копія якої надана суду.

Повістки з викликом на 05.12.2024 року суду надано не було.

Розбіжності у базі « ІНФОРМАЦІЯ_10 », що надані ІНФОРМАЦІЯ_9 в м. Харків можуть свідчити про некоректну роботу розпорядника відповідного реєстру.

Проте, як вказує позивач, він жодної повістки від ІНФОРМАЦІЯ_5 не отримував.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» для формування бази даних Реєстру Центральна виборча комісія, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, подають шляхом електронної взаємодії Держателю Реєстру відомості, передбачені статтею 7 цього Закону, стосовно усіх громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік (приписці до призовних дільниць) відповідно до статті 14 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", віком до 60 років.

Ч.3 ст.14 цього Закону передбачено, що актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Норма частини третьої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлює обов`язок громадянина з`явитися до ТЦК у разі отримання повістки і така явка не ставиться в залежність від попереднього оновлення своїх облікових даних.

Водночас, процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.

Згідно з пунктом 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Зі змісту наведеного положення вбачається, що у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку резервіст або військовозобов`язаний вважається належним чином оповіщеним про виклик до районного (міського) ТЦК у разі проставлення у поштовому повідомленні: (І) відмітки про отримання особою відправлення; (ІІ) відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних або (ІІІ) відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

Суд враховує, що заявник заперечує факт його оповіщення.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (частина друга статті 77 КАС України).

Згідно з частиною четвертою статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд, відкриваючи провадження у справі, надав відповідачам можливість подати відзив на позов та, ураховуючи принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини третьої статті 2 КАС України).

У цій справі до предмету доказування входить, зокрема, встановлення порядку оповіщення позивача про необхідність з`явитись до ТЦК (докази надсилання повідомлення, її отримання, неотримання, причини неотримання, тощо), зокрема, дотримання пункту 41 Порядку, підтвердженням чого є повідомлення про вручення поштового відправлення з однією з таких відміток: про отримання особою відправлення; про відмову отримати поштове відправлення чи про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

Однак жодного доказу щодо підтвердження надсилання відповідного оповіщення позивачу (поштове повідомлення про вручення) та, відповідно, належного оповіщення позивача відповідачі не надали, що виключає можливість встановлення відповідного факту.

Натомість позивач відповідну обставину заперечує, та надав відомості від АТ «УКРПОШТА», що жодних поштових відправлень на ім`я позивача в період листопада грудня 2024 року на зареєстровано.

Суд також виходить з того, що у разі не оповіщення або ж повернення відповідного відправлення через невручення, указана обставина не може бути підтверджена жодним доказом зі сторони позивача, а тому обставину належного оповіщення має доводити саме відповідач.

За таких обставин, суд, з урахуванням положень пункту 4 частини третьої статті 2, частини другої статті 77 та частини четвертої статті 159 КАС України вважає, що доводи позивача щодо відсутності доказів його належного оповіщення про необхідність з`явитись до ТЦК є обґрунтованими, а відповідач доказів на спростування наведеного не надав. Неподання останніми відзиву на позов без поважних причин та доказів на спростування обставин, наведених у позові, у цьому випадку кваліфікується як визнання позову.

Отже, позов заявлений до ІНФОРМАЦІЯ_11 у АДРЕСА_2 є обгрунтованим та підлягає задоволенню.

Водночас вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_12 не підлягають задоволенню, оскільки оскаржувана постанова ухвалена начальником ІНФОРМАЦІЯ_11 у АДРЕСА_2 .

При цьому суд відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновок Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові від19.10.2022 у справі № 522/22225/21, згідно з яким незважаючи на те, що районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не має статусу юридичної особи та є відокремленим підрозділом обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, він є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України та є належним відповідачем у цьому спорі, пов`язаному зі скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, яка прийнята військовим комісаром цього районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Такої ж практики притримується Другий апеляційний адміністративний суд (постанова від 03.02.2025 у справі № 638/22555/24). А тому суд вважає, що саме ТЦК є належним відповідачем.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи встановлені судом обставини, норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню щодо вимог до ТЦК, тому постанову ТЦК слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити. А вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_13 задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що оскаржувана постанова ухвалена саме начальником ІНФОРМАЦІЯ_11 у АДРЕСА_2 , з урахуванням статті 139 КАС України та висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від19.10.2022 у справі № 522/22225/21, та задоволення позову щодо вимог до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_11 у АДРЕСА_2 , судовий збір підлягає відшкодуванню з останнього.

Так, ч. 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 2, 5, 48, 77, 243 246, 250, 255, 286, 292 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 21.03.2025 задовольнити частково.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_3 №6108 від 21.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. - скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

В частині позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.08.2025 року.

Суддя О.В. Бородіна