Справа № 946/2463/25
Суддя: Присакар О. Я.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/2463/25
Провадження № 2-а/946/108/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 1/3465 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 01 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закриття справи про адміністративне правопорушення та стягнення судових витрат в сумі 605, 60 грн.

Позов мотивований тим, що 28 вересня 2022 року військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано позивача непридатним до військової служби на підставі статті 54Б графи ІІ Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Оскільки за професією позивач є моряком та працює за контрактом на іноземних судоходних компаніях, 06 липня 2023 року він з метою реалізації своїх трудових прав виїхав за межі країни та повернувся до України 05 березня 2025 року. Виконуючи свій обов`язок з оновлення своїх військово-облікових даних позивач встановив на свій мобільний телефон додаток «Резерв+», однак при спробі завершити установку система пише про помилку, у зв`язку з чим, позивачу не вдалося оновити свої дані цим шляхом. Оскільки в період з 18 травня 2024 року по 16 липня 2024 року він перебував на роботі на судні іноземної судоходної компанії, він не зміг з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 чи до ЦНАПу для оновлення своїх військово-облікових даних. В назві оскаржуваної постанови та її змісті зазначено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: ОСОБА_1 у будь-який із передбачених законом способів у встановлений законом строк 60 днів, в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року включно, не уточнив вчасно адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, чим порушив вимоги чинного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію чим вчинив (ла) правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Зазначає, що оскаржуваною постановою позивачу фактично інкримінується не порушення правил військового обліку (ч. 3 ст. 210 КУпАП), а порушення вимог чинного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (ч. 3 ст. 210-1 КУпАП). Так, згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Тобто, в оскаржуваній постанові відсутнє обґрунтування об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме у чому полягає порушення позивачем правил військового обліку та якими доказами це підтверджується. Натомість, в оскаржуваній постанові зазначено про порушення позивачем вимог чинного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що є об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а не ч. 3 ст. 210 КУпАП. Позивачу інкримінується не порушення правил військового обліку, а порушення вимог законодавства про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, а саме підпункту 1 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», яким встановлено, що під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності). Вважає, що оскаржувана постанова є протиправною, у зв`язку з цим, просить оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву від 07.08.2025 року про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, надав відзив на адміністративний позов, яким просив відмовити у задоволенні позову мотивуючи тим, що 05 березня 2025 року 0 09 год. 45 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 співробітниками Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області (за зверненням Е5759 від 14 листопада 2024 року) був доставлений військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як такий, що не оновив (уточнив) облікові (персональні) дані, чим порушив вимоги абзацу 2 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року, чим вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Перевіркою було встановлено, що 05 березня 2025 року під час дії особливого періоду, військового стану та мобілізації, до ІНФОРМАЦІЯ_2 за зверненням Е5759 від 14 листопада 2024 року працівниками поліції було доставлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як такого, що не оновив (уточнив) облікові (персональні) дані, про що заступником начальника начальника відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 було складено протокол № 91 від 05 березня 2025 року. В протоколі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 поставив особистий підпис про те, що він не згоден з протоколом та дав пояснення. 01 квітня 2025 року під час розгляду адміністративної справи ТВО начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 було досліджено докази порушення позивачем правил військового обліку, а саме встановлено, що 05 березня 2025 року під час дії особливого періоду, військового стану та мобілізації, до ІНФОРМАЦІЯ_2 за зверненням Е5759 від 14 листопада 2024 року працівниками поліції було доставлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як такого, що не оновив (уточнив) облікові (персональні) дані, чим порушив вимоги абзацу 2 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року, та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 1/3465 від 01 квітня 2025 року, таким чином, вважає, що ОСОБА_1 був правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а постанова по справі про адміністративне правопорушення №1/3465 від 01 квітня 2025 року винесена в межах повноважень та відповідно до норм чинного законодавства.

Згідно ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З протоколу № 91 про адміністративне правопорушення від 05.03.2025 року вбачається, що "05" березня 2025 року приблизно 0 9-45 год. було супроводжено працівниками поліції до 2-го відділу Ізмаїльського ІНФОРМАЦІЯ_4 , гр. ОСОБА_1 як особу яку було подано в розшук 14.11.2024 р. Ізмаїльським, тому як гр. ОСОБА_1 в умовах особливого періоду, введеного Указом Президента України від 17.03.2014 р. № 303 /2014 «Про часткову мобілізацію», не виконав вимоги ч.3, 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п. 8, 10, п.1, п.3 Додатку 2 до Порядку «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487, а саме несвоєчасне оновлення військово-облікових даних у термін, що визначений п. 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» ЗУ від 11.04.2024 р. № 3633-ІХ. Своїми діями гр. ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Судом встановлено, що 01 квітня 2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_4 було прийнято постанову № 1/3465 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

З постанови № 1/3465 від 01 квітня 2025 року вбачається, що "05" березня 2025 року о 09 год. 45 хв. працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_6 за зверненням Е 5759 від 14.11.2024 був доставлений громадянин ОСОБА_1 як такий, що не оновив (уточнив) облікові (персональні) дані, чим порушив вимоги абзацу 2 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від 21.10.1993 № 3543-XІІ, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, суб`єкт владних повноважень в протоколі та оскаржуваній постанові не зазначає до якої дати позивач зобов`язаний був оновити (уточнити) облікові (персональні) дані.

В силу ч.1 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 3 наведеної статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, суд зазначає, що ст. 210-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в тому числі в особливий період.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, за порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме правила військового обліку, встановлені конкретними нормативно-правовими актами порушено особами, які є призовниками, військовозобов`язаними, резервістами.

Судом встановлено, що у постанові № 1/3465 від 01 квітня 2025 року зазначено, що позивачем був порушений абзац 2 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від 21.10.1993 № 3543-XІІ.

Згідно абзацу 2 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від 21.10.1993 № 3543-XІІ, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин.

Таким чином, абзац 2 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від 21.10.1993 № 3543-XІІ передбачає відповідальність резервістів, які проходять службу у військовому резерві.

Частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не було надано доказів, що позивач є резервістом, який проходить службу у військовому резерві.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Суб`єкт владних повноважень зазначивши в оскаржуваній постанові, що позивач не оновив (уточнив) облікові (персональні) дані, зробив невірний висновок, що така бездіяльність порушує вимоги абзацу 2 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від 21.10.1993 № 3543-XІІ.

Відповідальність за не уточнення облікових даних передбачена абз. 6 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», від 21.10.1993 № 3543-XІІ.

Тобто, опис обставин, не відповідає зазначеному нормативному акту, який передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

При цьому, суд самостійно не може змінити правову кваліфікацію бездіяльності позивача, яка була зазначена суб`єктом владних повноважень в оскаржуваній постанові.

Крім цього, у протоколі № 91 про адміністративне правопорушення від 05.03.2025 року дії ОСОБА_1 були кваліфіковані за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а у постанові № 1/3465 від 01 квітня 2025 року дії позивача були кваліфіковані за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Встановлені судом обставини свідчать про недотримання відповідачем вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості щодо оскаржуваного рішення, виконання яких є запорукою передбачуваності для позивача наслідків виконання або невиконання ним законних вимог відповідача.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Відтак, невиконання законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Отже, протокол про адміністративне правопорушення та оскаржувана постанова, не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості актів індивідуальної дії, та породжує їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку.

Також, суд звертає увагу, що правова процедура розгляду проваджень в справі про адміністративні правопорушення спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Складовою принципу юридичної визначеності є принцип легітимних очікувань, як одного із елементів принципу верховенства права.

Принцип легітимних очікувань виражає ідею, що органи публічної влади повинні не лише додержуватися вимог актів права, а й своїх обіцянок та пробуджених очікувань. Згідно з доктриною легітимних очікувань - ті хто чинить добросовісно на підставі права, яким воно є, не повинне відчувати краху надій щодо своїх легітимних очікувань (пункт 61 коментаря до документа Венеційської комісії «Мірило правовладдя» (2017 року), який ухвалено Венеційською комісією на 106 пленарному засіданні (Венеція, 11-12 березня 2016 року).

При цьому, Європейська Комісія за демократію через право (Венеціанська Комісія) у Доповіді щодо верховенства права від 04 квітня 2011 року № 512/2009 зазначила, що однією з складових верховенства права є правова визначеність; вона вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість (передбачуваність) ситуацій та правовідносин, що виникають.

Суд зазначає, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами статті стаття 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі №676/752/17, від 21.03.2019 у справі №489/1004/17, від 30.01.2020 у справі №308/12552/16-а та у справі №482/9/17, від 06.02.2020 у справі №205/7145/16-а зробив наступні висновки: «…закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.».

З протоколу № 91 про адміністративне правопорушення від 05.03.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 17.03.2024 року о 10 год. 00 хв.

Проте, спірну постанову було прийнято 01.04.2025 року і в матеріалах справи відсутні дані про повідомлення ОСОБА_1 про те, що адміністративна справа стосовно нього замість 17.03.2025 року буде розглядатися 01.04.2025 року.

Таким чином, розгляд справи відбувся за відсутності позивача, якого не було сповіщено про розгляд справи, що в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 у справі №522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 №05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а дійшов наступного висновку: «…факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.»

За приписами частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

З урахуванням наведеного, враховуючи, що оскаржувана постанова винесена не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені КУпАП, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та скасувати постанову № 1/3465 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 01 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № 1/3465 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 01 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 605 грн. 60 коп., за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 07 серпня 2025 року.

Суддя:

Суддя: О.Я.Присакар