Справа № 400/11273/24
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2025 р. № 400/11273/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаМіністерства внутрішніх справ України, вул. Богомольця Академіка, 10, м. Київ, 01024,
провизнання протиправним рішення від 14.10.2024, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач), в якому просить суд:

- скасувати рішення ВКПП МВС України від 14.10.2024 року про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок хвороб, пов`язаних з проходженням служби в ОВС відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

Ухвалою від 03.12.2024 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.

В обґрунтування свої вимог позивач зазначив, що відповідач, в порушення Порядку № 850, не прийняло конкретного рішення стосовно призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідач надав відзив на позов, в якому в задоволенні вимог просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач вказав на те, що позивачем у порушення вимог Порядку № 850 до надісланих матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги не додано довідку Форма № 158/о, що не дозволяє визначити згідно з Порядком день виникнення права на отримання грошової допомоги у зв`язку з установленням другої групи інвалідності позивачу.

Крім того, за результатами розгляду матеріалів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги Департаментом охорони здоров`я МВС України вказано на те, що медико-соціальна експертиза йому проведена з порушеннями пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 «Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При проведенні медико-соціальної експертизи позивачу представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися та направлення для проходження МСЕК не оформлялося.

Наявність вищезазначених недоліків унеможливлює прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги за надісланими матеріалами згідно з Порядком № 850.

Враховуючи викладене, за результатами розгляду заяви позивача від 14.10.2024 року та повторного розгляду заяви від 29.09.2022 року на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.08.2023 року у справі № 400/2837/23 у Міністерстві внутрішніх справ України прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги згідно з Порядком та затверджено відповідний висновок.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач є пенсіонером МВС України.

У період з 01.10.1978 року по 05.01.2000 року проходив службу в органах внутрішніх справ України в Миколаївській області та здійснював правоохоронні функції в частині патрулювання по охороні правопорядку.

Під час виконання обов`язків по охороні суспільного порядку та ліквідації надзвичайних ситуацій, позивач, у званні майора внутрішньої служби, був звільнений з органів внутрішніх справ за станом здоров`я.

Під час виконання службових обов`язків, позивач отримав тяжкі захворювання. У зв`язку із прогресуючим захворюванням та як наслідок погіршенням стану здоров`я, позивача було направлено на проходження медико-соціальної експертизи, за результатами розгляду якої 20.09.2022 року йому було надано статус особи з інвалідністю ІІ групи безстроково. Інвалідність настала внаслідок захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби в ОВС, що призвело до втрати працездатності.

Згідно свідоцтва про хворобу ВЛК від 21.02.2000 року № 118 захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в ОВС.

Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААВ № 451793 від 20.09.2022 року позивачу встановлено II групу інвалідності, де також вказано, що захворювання пов`язане з проходженням служби в ОВС.

Після звернення позивача до ГУ ПФУ в Миколаївській області про нарахування та виплату грошової допомоги, передбаченою законодавством, матеріали пенсійної справи було передано на розгляд до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України.

Департамент фінансово-облікової політики МВС України у листі-відповіді на звернення позивача від 27.10.2022 року № 0-13079/15 визнало та не заперечило проти того, що останній належав до категорії осіб начальницького складу державної пожежної охорони УМВС України та мав звання майора внутрішньої служби. Крім того, додаткового зазначає, що виплата одноразової грошової допомоги в разі загибелі/смерті, поранення (контузії, травми, каліцтва) або захворювання чи інвалідності особам рядового та начальницького складу державної пожежної охорони була передбачена ст. 23 Закону України «Про пожежну безпеку», який втратив чинність. Відповідно до цього, підстав для звернення за одноразовою грошовою допомогою згідно з законом відсутні.

Також у відповіді вказано, положення ст. 97-100 Закону України «Про Національну поліцію» не поширюється на позивача, оскільки останній був колишнім працівником пожежної охорони в складі МВС, а не поліцейським.

Після отримання даної відповіді позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.08.2023 року у справі № 400/2837/23 позов ОСОБА_1 Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України задоволено частково:

- визнано протиправними дії Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття та повернення документів з питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ;

- зобов`язано Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.09.2022 року з доданими до неї документами щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІI групи інвалідності, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», з урахуванням висновків суду, викладених в рішенні у даній справі;

- відмовлено у задоволенні вимоги про зобов`язання здійснити нарахування та виплатити грошову допомогу позивачу у зв`язку з оформленням II групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2023 року рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.08.2023 року у справі № 400/2837/23 залишено без змін.

09.12.2023 року позивач звернувся до МВС України та до його структурного підрозділу Департаменту фінансово-облікової політики МВС України стосовно повторного розгляду заяви від 29.09.2022 року з доданими до неї документами щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням II групи інвалідності.

Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України листом від 19.12.2023 року повернув матеріали позивача на призначення одноразової грошової допомоги без прийняття рішення.

01.11.2024 року комісія УМВС України в Миколаївській області в повному складі розглянула надані позивачем документи та визнала день набуття права на отримання грошової допомоги 20.09.2022 року, та направила на затвердження в МВС України висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до закону № 565 на виконання рішення МОАС від 23.08.2023 року по справі № 400/2837/23.

За результатами розгляду матеріалів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідачем було прийнято рішення про відмову в призначені такої допомоги, яке оформлено листом від 12.11.2024 року № 31194-2024.

Підстава відмови: у порушення вимог Порядку № 850 до надісланих матеріалів не додано довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках), що видається страхувальнику, що не дозволяє визначити згідно з Порядком день виникнення права на отримання грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІ групи інвалідності позивачу.

Крім того, за результатами розгляду матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги Департаментом охорони здоров`я МВС України вказано на те, що медико-соціальна експертиза проведена позивачу з порушеннями пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1317 Питання медико-соціальної експертизи», відповідно до якого медико-соціальну експертизу колишнім працівникам міліції проводять комісії спеціалізованого профілю, до складу яких входять представники закладів охорони здоров`я МВС. При проведенні медико-соціальної експертизи позивачу представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися та направлення для проходження МСЕК не оформлялося.

Не погоджуючись із відмовою у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції були врегульовані Законом України від 20.12.1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» (далі Закон № 565).

Частиною 6 ст. 23 Закону № 565 визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

З 07.11.2015 року Закон № 565 втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Законом України від 02.07.2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580).

Абзацом 3 п. 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 580 визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

З метою реалізації положень ст. 23 Закону № 565 Кабінет Міністрів України 21.10.2015 року прийняв постанову № 850, якою затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі та раніше за текстом Порядок № 850).

Пунктом 2 постанови від 21.10.2015 року № 850 установлено, що особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі каліцтва працівника міліції до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 року № 208-VІІІ «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію», одноразова грошова допомога виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 707.

З аналізу вказаних норм випливає, що колишні працівники міліції, яким внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, встановлено інвалідність після набрання чинності Законом України від 13.02.2015 року № 208-VІІІ «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію», мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положень ст. 23 Закону № 565 в порядку та на умовах, визначених Порядком та умовами № 850 від органу, під час проходження служби в якому особою було набуто захворювання, що надалі спричинило інвалідність.

Згідно з п. 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пп. 2 п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з п. 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

У відповідності до п. 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає Міністерству внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку № 850, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Згідно з п. 9 Порядку № 850 МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналіз наведених норм права дає суду підстави дійти наступних висновків з метою правильного їх застосування до спірних правовідносин:

- за працівниками міліції зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565 відповідно до Порядку № 850, який діяв до набрання чинності Законом № 580;

- розгляд заяви (рапорту) і доданих до неї документів, поданих працівником міліції для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги). Повернення документів як таких, що не відповідають вимогам законодавства, для доопрацювання, Порядком № 850 не передбачено;

- обов`язок прийняти рішення про призначення або про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги за наслідками розгляду поданих працівником міліції заяви (рапорту) та документів покладений на Міністерство внутрішніх справ України.

Судом встановлено, що Ліквідаційна комісія УМВС України в Миколаївській області склала висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, який надіслала до МВС України для розгляду питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому захворювання, пов`язаного з проходженням служби в ОВС.

Проте, відповідачем прийнято висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу.

Суд звертає увагу на те, що вичерпний перелік випадків, за яких позивачу може бути відмовлено у призначенні і виплаті спірної грошової допомоги, наведено у пункті 14 Порядку № 850, за змістом якого призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Суд вказує на те, що такі підстави як незалучення представників закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії, не належать до підстав для відмови у призначенні і виплаті спірної грошової допомоги.

Щодо тверджень відповідача про те, що у зв`язку із ненаданням довідки, неможливо визначити згідно з Порядком № 850 день виникнення права на отримання грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІ групи інвалідності позивачу, суд звертає увагу, що згідно підготовленого Ліквідаційною комісією УМВС Украни в Миколаївській області, дату набуття права на отримання грошової допомоги встановлено 20.09.2022 року.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності через захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, викладене у листі від 12.11.2024 року № 31194-2024, є протиправним.

Суд враховує, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 "Право на ефективний засіб юридичного захисту" Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahalv. theUnitedKingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 року (заява № 38722/02)).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

При розгляді справи "Кечко проти України" Європейський Суд з прав людини зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм працівникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни до законодавства. Однак, як що чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Отже, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд також вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд користується повноваженнями, передбаченими ч. 2 ст. 9 КАС України, а саме: самостійно визначає формулювання резолютивної частини рішення суду, з метою її більш ефективного виконання та надання повного захисту правам позивача.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Богомольця Академіка, 10, м. Київ, 01024, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок хвороб, пов`язаних з проходженням служби в ОВС, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

3. Зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок хвороб, пов`язаних з проходженням служби в ОВС відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 08.08.2025 року.

Суддя О.В. Малих