Справа № 380/10514/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Коморного О.І., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо проведенні ОСОБА_1 індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2023-2025 роки, з якої сплачено страхові внески, та які враховуються для обчислення пенсії у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії: з 01 березня 2023 року, у розмірі 1,197 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 березня 2023 року; з 01 березня 2024 року, у розмірі 1,0796 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 березня 2024 року; з 01 березня 2025 року, у розмірі 1,115 тау зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 березня 2025 року.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що з 24.03.2022 року перебуває на обліку у Відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач стверджує, що Відповідач, відмовляючи у проведенні індексації його пенсії за 2023-2025 роки шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, який безпосередньо враховувався при призначенні його пенсії, на відповідні коефіцієнти, встановлені Кабінетом Міністрів України, діяв протиправно та всупереч нормам закону.

Позивач наголошує, що положення Порядку № 124, на які посилається Відповідач у своїй відмові та відзиві, в частині визначення базового показника для індексації як середньої заробітної плати станом на 01 жовтня 2017 року, прямо суперечать нормам частини другої статті 42 Закону № 1058-IV, який має вищу юридичну силу і недвозначно визначає, що індексації підлягає саме той показник, що враховувався при обчисленні пенсії конкретній особі. Таким чином, на думку Позивача, Відповідач мав застосувати норму закону як норму прямої дії, а не підзаконний акт, що звужує його права.

Ухвалою від 30 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач проти позову заперечив, подавши відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що діяв у суворій відповідності до спеціальних нормативно-правових актів, прийнятих Кабінетом Міністрів України для регулювання питань індексації у відповідні роки. Зокрема, перерахунки пенсії Позивача з 01.03.2023 та 01.03.2024 були проведені відповідно до постанов КМУ № 168 та № 185 шляхом встановлення фіксованої доплати у розмірі 100 грн.

Такий підхід, за твердженням Відповідача, був зумовлений тим, що показник середньої заробітної плати, який застосовувався для загальної індексації у ці роки (7405,03 грн та 7994,47 грн відповідно), був нижчим за індивідуальний показник, з якого призначалася пенсія Позивачу (10846,37 грн), а отже, застосування коефіцієнта до бази Позивача не передбачалося цими постановами. Щодо перерахунку з 01.03.2025, Відповідач вказує, що він був проведений на виконання Постанови № 209 шляхом збільшення індивідуального показника середньої зарплати Позивача (10846,37 грн) на спеціальний коефіцієнт 1,046, передбачений саме для пенсій, призначених у 2022 році. Відповідач вважає, що діяв у межах та у спосіб, чітко передбачений чинним законодавством на відповідні періоди, і не мав повноважень відступати від положень постанов КМУ. Крім того, Відповідач просить залишити позовну заяву в частині вимог за період з 01.03.2023 без розгляду у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення до суду, оскільки Позивач отримував пенсію щомісяця і мав знати про її розмір.

Ухвалою суду від 22 липня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог, що стосуються періоду з 01 березня 2023 року по 26 листопада 2024 року залишено без руху.

Ухвалою суду від 07.08.2025 позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог, що стосуються періоду з 01 березня 2023 року по 26 листопада 2024 року залишено без розгляду.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до пункту 2 частини першої та частини п`ятої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 24.03.2022 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

31.03.2025 року Позивач звернувся до Відповідача із заявою про перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення 1,197 з 01.03.2023, 1,0796 з 01.03.2024 та 1,115 з 01.03.2025 до показника середньої заробітної плати, який враховувався при призначенні пенсії.

Листом від 15.04.2025 року №8185-8125/M-52/8-1300/25 Відповідач відмовив у такому перерахунку, що стало підставою для звернення Позивача до суду.

Не погоджуючись із такою бездіяльністю, Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України гарантує громадянам право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. Це конституційне право є фундаментальним і не може бути обмежене чи скасоване підзаконними актами.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною першою статті 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частина друга статті 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Оскільки Відповідач не подав відзив, він не виконав свого процесуального обов`язку довести правомірність своєї бездіяльності.

Суд, оцінюючи оскаржувану бездіяльність Відповідача на відповідність критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Аналіз правового регулювання індексації пенсій.

Право Позивача на індексацію пенсії є державною соціальною гарантією, спрямованою на підтримання купівельної спроможності пенсіонерів в умовах зростання цін. Це не дискреційна виплата, а законодавчо встановлений обов`язок держави.

Стаття 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ прямо відносить індексацію доходів населення до державних соціальних гарантій, які згідно зі статтею 19 цього ж Закону є обов`язковими для всіх державних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Ключовою нормою, що регулює механізм щорічної індексації пенсій, призначених за Законом № 1058-IV, є частина друга статті 42 цього Закону, яка встановлює: «Для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення. Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини».

Аналіз цієї норми дозволяє зробити кілька беззаперечних висновків. По-перше, індексація є щорічною та обов`язковою. По-друге, об`єктом індексації (величиною, що підлягає збільшенню) є не загальний розмір пенсії, а саме показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховувався для обчислення пенсії. По-третє, законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження визначати лише розмір та порядок такого збільшення (тобто коефіцієнт), але не змінювати сам об`єкт індексації.

Таким чином, закон імперативно встановлює єдиний механізм індексації збільшення саме того показника середньої заробітної плати, який був застосований при первинному обчисленні пенсії, на відповідний коефіцієнт.

На виконання цієї норми Кабінет Міністрів України щорічно приймає постанови, якими затверджує коефіцієнт збільшення. У спірні періоди це були:

Постанова КМУ від 24.02.2023 № 168, якою з 01.03.2023 встановлено коефіцієнт 1,197.

Постанова КМУ від 23.02.2024 № 185, якою з 01.03.2024 встановлено коефіцієнт 1,0796.

Постанова КМУ від 25.02.2025 № 209, якою з 01.03.2025 встановлено коефіцієнт 1,115.

Відповідач, всупереч прямій нормі закону, не застосував ці коефіцієнти до показника середньої заробітної плати Позивача (10846,37 грн), а натомість встановив їй фіксовані доплати.

Суд вважає такі дії протиправними, оскільки підзаконний нормативно-правовий акт (постанова КМУ) не може змінювати чи скасовувати механізм, встановлений законом, який має вищу юридичну силу. Це є порушенням принципу ієрархії нормативно-правових актів. Положення постанов КМУ, які встановлюють певні доплати, стосуються тих категорій пенсіонерів, чий розмір пенсії після проведення індексації за загальним правилом збільшується на суму, меншу за гарантований мінімум, або тих, чиї пенсії не підлягають індексації на загальних підставах. Вони не скасовують обов`язку пенсійного органу першочергово провести перерахунок саме шляхом збільшення показника середньої заробітної плати.

Ця позиція повністю узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду. Зокрема, у постанові від 16.04.2025 у зразковій справі № 200/5836/24 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшла висновку, що індексація пенсій згідно із Законом № 1058-IV має проводитися шляхом збільшення саме того показника середньої заробітної плати, що був фактично застосований при обчисленні конкретної пенсії, а не умовно встановленого базового показника.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що бездіяльність Відповідача щодо непроведення належного перерахунку пенсії Позивача є протиправною, а позовні вимоги в цій частині в межах строку звернення до суду є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується відповідною квитанцією.

Оскільки позов задоволено, ці витрати підлягають стягненню з Відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 19, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо проведення ОСОБА_1 індексації пенсії із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2023-2025 роки, з якої сплачено страхові внески, та які враховуються для обчислення пенсії у розмірі 1,197, 1,0796, 1,115;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, 10) здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) індексацію пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії: з 01 березня 2023 року, у розмірі 1,197 ; з 01 березня 2024 року, у розмірі 1,0796 та з 01 березня 2025 року, у розмірі 1,115 та у зв`язку з цим провести перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 27 листопада 2024 року з урахуванням виплачених сум.

4. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, адреса: 79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрія, 10) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 07 серпня 2025 року.

Суддя Коморний О.І.