Справа № 520/26154/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 р. Справа № 520/26154/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., м. Харків, по справі № 520/26154/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача 27.05.2025 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить суд зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області подати у строк, встановлений судом, звіт про виконання Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року по справі № 520/26154/24, врахувавши той факт, що надання відповідачем інформації у тому вигляді, в якому вона була надана - з приховуванням переліку посад, унеможливлює встановлення відповідності конкретної відсотковості надбавок та премій конкретній посаді та встановити повноту інформації, отже, не є виконанням рішення у розумінні ст.370 КАСУ.

В обґрунтування заяви позивач зазначив, що на даний час рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/26154/24 не є виконаним у повному обсязі, тому наявні всі підстави для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 року заяву ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення по справі №520/26154/24 по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61013, ) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 року у справі №520/26154/24 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви щодо встановлення судового контролю.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року по даній справі Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області надало затребувану інформацію. Так, відповідачем направлено позивачу наказ від 13.02.2023 року № 74 про преміювання за січень 2023 року осіб рядового та начальницького складу та наказ від 20.01.2023 №34 щодо надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 року з приховуванням персональних даних - службових осіб, проти чого не заперечуємо, оскільки це і становило суть запиту позивача. Між тим, позивач просив та у судовому порядку на відповідача покладено обов`язок з надання позивачу означеної публічної інформації за всіма тарифними розрядами та посадами. Однак, поміж приховування персональних даних службових осіб, відповідач також у наданій публічній інформації приховав і посади, відтак, з отриманих документів не вбачається встановити конкретику того, якій саме посаді відповідав конкретний відсоток надбавки за особливості проходження служби та премії. З копій зазначених наказів вбачається, що відсоткові розміри надбавки за ОПС та премії різняться у відповідності від тарифного розряду певної посади, однак якої саме, встановити неможливо, оскільки перелік посад у наданій публічній інформації відповідач приховав, попри той факт, що у судовому порядку ретуш (приховування) певної інформації стосувалось лише персональних даних - прізвищ, імен та по батькові діючих на той час осіб рядового та начальницького складу. Таким чином, фактично, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року по справі № 520/26154/24 відповідачем виконано неналежно, оскільки з наданої ним публічної інформації неможливо встановити ті дані, на досягнення яких позивачем було спрямовано відповідний запит про надання публічної інформації, право на що позивач підтвердив у судовому порядку, а саме: з`ясування того, який відсоток надбавки за ОПС та премії у січні 2023 року будо дійсно встановлено особам рядового та начальницького складу у конкретиці переліку посад. У свою чергу, такими діями ретушшю переліку посад, відповідач фактично проігнорував настанови суду по справі по справі № 520/26154/24, який задовольняючи позов, не встановив, що така інформація має обмежений доступ.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу позивача.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи те, що від учасників справи не надійшло клопотання про розгляд справи за їх участю, правовідносини та предмет доказування у справі, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

За приписами статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга).

Колегія суддів, вивчивши обставини справи, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Залишивши без задоволення заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №520/26154/24 суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано до суду доказів звернення до державної виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виданого судом виконавчого листа. Отже, за висновками суду першої інстанції, в даній справі суд відсутні підстави для застосування судового контролю.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною другою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Обов`язковість судових рішень, що набрали законної сили, для їх виконання на всій території України передбачена також приписами Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Колегія суддів зауважує, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок, тобто особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).

Отже, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених нормами КАС України.

Статтею 372 КАС України визначений порядок виконання судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частин другої та четвертої вказаної статті судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Частина перша статті 373 КАС України визначає, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Аналіз наведеного вище вказує, що рішення суду в адміністративних справах може бути виконане добровільно, з моменту набрання рішенням законної сили, та примусово, після відкриття відповідного виконавчого провадження. При цьому, виконання судового рішення, у якому порядку воно б не відбувалось, є невід`ємною складовою права на судовий захист.

Процесуальним засобом забезпечення належного та своєчасного виконання судового рішення є судовий контроль.

Так, згідно статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

За приписами статті 382 КАС України визначено, що суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (частина перша). Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви (частина четверта). За письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання (частина п`ята).

Тобто саме суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, може ухвалити рішення щодо зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, тоді як відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.

Особливості розгляду заяви про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення закріплено у статті 382-1 КАС України.

Частиною першою статті 382-1 КАС України визначено, що суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (частина друга статті 382-1 КАС України).

Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є одним і заходів судового контролю покликаного забезпечити своєчасне виконання суб`єктом владних повноважень своїх зобов`язань у межах відповідної справи.

У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №539/3406/17, від 10.02.2022 у справі №160/13013/19, що враховуються судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Як встановлено матеріалами справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 у справі №520/26154/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.04.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області у наданні ОСОБА_1 публічної інформації копій всіх наказів за всіма тарифними розрядами та посадами про встановлення відсоткового розміру премії за січень 2023 року, в тому числі накази про відсотковий розмір премії, які встановлені та виплачені в лютому 2023 року за січень 2023 року та накази про встановлення відсотку надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 рік, без вказання персоніфікованих (персональних) даних. Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 10.09.2024 про надання копій всіх наказів за всіма тарифними розрядами та посадами про встановлення відсоткового розміру премії за січень 2023 року, в тому числі накази про відсотковий розмір премії, які встановлені та виплачені в лютому 2023 року за січень 2023 року та накази про встановлення відсотку надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 рік, без вказання персоніфікованих (персональних) даних, з урахуванням висновків суду у цій справі. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 у справі №520/26154/24 набрало законної сили 28.04.2025 року.

На виконання рішення суду, Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, що не заперечується позивачем, повторно розглянуто запит ОСОБА_1 від 10.09.2024 та надано копії наказів від 13.02.2023 №74 про преміювання за січень 2023 року осіб рядового та начальницького складу та від 20.01.2023 №34 щодо надбавки за особливості проходження служби за січень 2023 року з приховуванням персональних даних - службових осіб.

Окрім того, відповідно до матеріалів справи, 08.05.2025 року у справі №520/26154/24 був виданий виконавчий лист.

Постановою державного виконавця від 10.06.2025 року виконавче провадження 0№78113943 закінчено, у зв`язку з виконанням Головним управлінням Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області рішення рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 року.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали суду від 09.06.2025р., обставини виконання (невиконання) судового рішення не досліджувалися судом першої інстанції, належна оцінка їм не надавалася, незважаючи на доводи позивача, викладені у його заяві.

Отже, після звернення позивача із заявою в порядку ст.382 КАС України суд першої інстанції не вжив будь-яких заходів для її належного розгляду та встановлення всіх обставин по справі.

Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення судового контролю, суд першої інстанції фактично обмежився посиланням на те, що відсутні докази звернення позивача до державної виконавчої служби з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виданого судом виконавчого листа.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що судовий контроль за виконанням рішення суду встановлюється без прив`язки до вчинення дій щодо примусового виконання рішення.

Також згідно приписів ч.4 ст.382 КАС України відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви.

Таким чином, аналіз норми ст.382 КАС у її системному взаємозв`язку з нормами ст.372 КАС України дозволяє стверджувати, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах може здійснюватися за наявності для цього підстав, безвідносно до факту наявності виконавчого провадження щодо виконання відповідного судового рішення.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.02.2021р. у справі № 813/5500/14.

Колегія суддів наголошує на тому, що, за загальним правилом, встановлення судового контролю, є правом а не обов`язком суду, однак, задля того, щоб відмовити в його встановленні, суд має перевірити належним чином доводи заявника, викладені в його заяві, та навести підстави для висновку про відмову в задоволенні заяви, поданої у порядку ст.382 КАС України.

За змістом ч.1 ст.382 КАС України саме суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт.

Отже, вирішивши у такий спосіб заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції не забезпечив належного судового контролю за виконанням судового рішення, не здійснив її належного та всебічного розгляду, проявивши надмірний формалізм.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновків, які не відповідають обставинам справи, не дотримався норм процесуального права в частині забезпечення належного розгляду заяви в порядку ст.382 КАС України, що призвело до помилкового та передчасного висновку про відмову в задоволенні заяви.

Згідно приписів ст.382 КАС України саме суд першої інстанції наділений повноваженнями щодо ухвалення рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення заяви в порядку ст.382 КАС України, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню а справа направленню до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 по справі № 520/26154/24 - скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова