Справа № 200/8853/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 р. Справа № 200/8853/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава, повний текст складено 17.04.25 у справі № 200/8853/24

за позовом ОСОБА_1

до Пенсійного фонду України

третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України (далі за текстом також відповідач, ПФУ), третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії/бездіяльність відповідача, який не перевірив та не зобов`язав третю особу перепризначити та виплатити невиплачену субсидію позивачу з 14.04.2023 до 01.08.2024 згідно з особовою справою №10135, щодо будинку, який не був введений у експлуатацію, але по якому 03.05.2019 відповідно до технічного висновку про проведення технічного обстеження об`єкта в технічному паспорті № 271, житловий будинок Л-1; літньої кухні Ж ; сараю К; погрібу під К; літнього душу Е; вбиральні З Полтавської області, місто Гребінка, вулиця Маяковського 12, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації, за яким нараховують комунальні послуги;

- зобов`язати відповідача перевірити достовірність відомостей, внесених третьою особою у свої рішення про відмову у субсидії, про те, чи має (чи мав) позивач у власності транспорт менше 10 років випуску, чи більше одного житлового приміщення на день прийняття кожного рішення про відмову, покарати винних посадових осіб у фальшуванні відомостей;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про нарахування та виплату субсидії позивачу, яка невиплачена з 14.04.2023 до 01.08.2024 за особовою справою №10135 по будинку, який не був введений в експлуатацію, але по якому нараховують комунальні послуги та 03.05.2019 відповідно до технічного висновку про проведення технічного обстеження об`єкта в технічному паспорті № 271, житловий будинок Л-1; літньої кухні Ж ; сараю К; погрібу під К; літнього душу Е; вбиральні З Полтавської області, місто Гребінка, вулиця Маяковського 12, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації;

- стягнути з відповідача на користь позивача 550 000 (п`ятсот тисяч) грн у відшкодування моральної шкоди, які перерахувати на рахунок UA 0147143 в ТВБВ № 10026/0020 філії ГУ по м. Києву та Київській обл., АТ Ощадбанк;

- зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17квітня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, не враховано всі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував заяву позивача від 03.03.2025 та не звернув увагу на зміну позовних вимог. Вказує на протиправність дій/бездіяльності відповідача щодо призначення позивачу субсидії, з огляду на те, що матеріали справи не містять доказів, наданих відповідачем, на підтвердження інформації стосовно наявності у позивача двох житлових приміщень, в свою чергу, позивачем на підтвердження своєї позиції надано, як відповідачу, так і до суду, докази, що він має тільки одне житлове приміщення квартиру, розташовану у м. Києві та нежитлову будівлю ветеринарний аптечно-консультаційний пункт (І черга), розташований у м. Добропілля Донецької області.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідач та третя особа погодилися з висновками суду, викладеними в оскаржуваному рішенні, зазначили про необґрунтованість доводів позивача. За результатами апеляційного розгляду просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Від позивача надійшла відповідь на відзиви відповідача та третьої особи, в якій позивач звертає увагу, що такі підписані неналежними представниками і їх слід повернути заявникам без розгляду.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач отримує субсидію за особовою справою № 10135, отримує субсидію на комунальні послуги по АДРЕСА_1 , на будинок, який був побудований родиною позивача у 2016 році, після будівництва був придатним для проживання, але не був введений в експлуатацію. Вказує, що відповідно до довідки про взяття на облік від 14.03.2019 за № 1608- є внутрішньо переміщеною особою № 10135 по будинку, який збудований з дружиною в 2016 2017 роках, який не був введений в експлуатацію, але щодо якого 03.05.2019 відповідно до технічного висновку про проведення технічного обстеження об`єкта в технічному паспорті № 271, житловий будинок «Л-1»; літньої кухні «Ж»; сараю «К»; погрібу під «К»; літнього душу «Е»; вбиральні «З» Полтавської області, місто Гребінка, вулиця Маяковського 12, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації , та за яким нараховують комунальні послуги.

23.10.2024 ГУ ПФУ в Полтавській області надіслано лист № 18427-17098/К-02/8 -1600/24, де повідомлено про призначення позивачу субсидії, а саме: Рішенням № -2024-6 від 16.09.2024 субсидія на житловокомунальні послуги на неопалювальний період з 01.08.2024 по 30.09.2024 в розмірі 175.05 грн, щомісяця; Рішенням № -2024-7 від 17.10.2024 автоматично перерахована житлова субсидія на опалювальний період: з 01.10.2024 по 31.10.2024 - 1471.03 грн, з 01.11.2024 по 31.03.2025 2686.03 грн (щомісяця) з 01.04.2025 по 30.04.2025 1430.53 грн.

Разом з цим позивачу припинено нарахування субсидії з травня 2023 року.

ГУ Пенсійного фонду України в Полтавській області надіслало позивачу відповідь від 28.08.2024 за № 15665-14634/К-02/8-1600/24, в якій зазначено, що інформація про транспортний засіб у позивача не підтвердилися, проте у власності позивача є два житлових приміщення.

За твердженням позивача після неодноразових скарг, надісланих до ПФУ, та прохання перевірити нарахування та факт фальшування офіційних відомостей ГУ ПФУ Полтавської області, Пенсійний фонд України їх не перевіряв, тільки переписував відписки ГУ ПФУ в Полтавській області та надсилав їх позивачу листами: від 19.09.2024 за № 2800-030302-8/56472; від 26.11.2024 за № 48868-57401/К-03/8-2800/24; від 01.11.2024 за № 45654-54146/К-03/8- 2800/24.

Позивач надіслав скаргу до ПФ України, де вимагав надати докази з посиланням на друге житлове приміщення, рік, дату реєстрації житлового приміщення в реєстрі, яке начебто є у власності позивача, для оскарження в судовому порядку.

19.09.2024 ПФ України надіслав позивачу відповідь на скаргу, де повідомив, що позивач звертався 17.05.2024 із заявою та декларацією на субсидію, але ГУ ПФУ в Полтавській області під час розгляду отримано з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформацію про власність у ОСОБА_1 більше ніж одного житлового приміщення, тому у нарахуванні субсидії відмовлено.

Позивач, убачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що виплату субсидії позивачу проведено Головним управлінням по 30.04.2023 та рішення про відмову у її призначенні з 01.05.2023 прийнято Головним управлінням. Пенсійним фондом України не приймалося рішення про припинення виплати субсидії позивачу, відтак прав позивача Пенсійним фондом України не порушено; вимога до Пенсійного фонду України про прийняти рішення про нарахування та виплату субсидії за період з 14.04.2023 по 01.08.2024 за особовою справою № 10135 виходить за межі компетенції Пенсійного фонду України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України від 09.11.2017 за № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги".

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень Кабінету Міністрів України належить, зокрема, встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі.

Отже, з аналізу наведених норм спеціального Закону, яким врегульовано правові відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, вбачається, що єдиним органом який може визначати умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій є Кабінет Міністрів України.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 07.06.2023 року у справі №426/15669/19 та від 25.06.2020 у справі № 520/3363/19.

Умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій: щомісячної житлової субсидії на оплату внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, а також житлово-комунальних послуг, а саме: - житлової послуги - послуги з управління багатоквартирним будинком; - комунальних послуг - послуг з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами визначає Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року №848 (далі Положення №848).

Згідно з п.4 Положення № 848 право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Згідно з абзацом першим пункту 6 Порядку №848 (у редакції, чинній на момент призначення позивачу субсидії у січні 2015 року) субсидія призначається одному з членів домогосподарства, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації. В окремих випадках на підставі рішень районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій та виконавчих органів міських і районних рад або утворених ними комісій та актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства субсидія може призначатися іншій особі, зареєстрованій у житловому приміщенні (будинку), а також індивідуальним забудовникам, будинки яких не прийняті в експлуатацію, але які сплачують вартість одержуваних житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 9 Положення № 848 призначення житлових субсидій починаючи з 01.12.2022 здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 за № 28-2, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.01.2015 за № 40/26485 (зі змінами) (далі Положення № 28-2), визначено повноваження Головного управління Фонду, яке, зокрема надає житлові субсидії та пільги на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу (абз. 1 п. 3).

Отже, вирішення питання надання субсидії є дискреційним повноваженням Головних управлінь.

Фонд, у межах своєї компетенції, зокрема, може здійснювати контроль за правильністю обчислення Головним управлінням субсидії, водночас не наділений повноваженнями щодо безпосереднього призначення субсидій.

Зі змісту позову вбачається, що позивач висловлює незгоду з припиненням виплати йому субсидії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та просить зобов`язати відповідача (Пенсійний фонд України) прийняти рішення про нарахування та виплату субсидії, яка невиплачена з 14.04.2023 до 01.08.2024.

03.03.2025 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просить суд п.3 прохальної частини позовних вимог розглядати в такій редакції:

"Зобов`язати відповідача, зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області прийняти рішення про нарахування та виплату субсидії позивачу, яка невиплачена з 14.04.2023 до 01.08.2024 за особовою справою № 10135 по будинку, який не був введений в експлуатацію, але по якому нараховують комунальні послуги та 03.05.2019 відповідно до технічного висновку про проведення технічного обстеження об`єкта в технічному паспорті № 271, житловий будинок «Л-1»; літньої кухні «Ж»; сараю «К»; погрібу під «К»; літнього душу «Е»; вбиральні «З» Полтавської області, місто Гребінка, вулиця Маяковського 12, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.".

Проте суд першої інстанції вказаної заяви не врахував, під час розгляду справи вимогу п. 3 позову в редакції заяви позивача від 03.03.2025 не розглянув, унаслідок чого справу вирішено за участю відповідача Пенсійного фонду України, а у якості третьої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Колегія суддів зауважує, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Разом з цим обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

За приписами статті 48 КАС України суд першої інстанції, встановивши, що з адміністративним позовом звернулася не та особа, якій належить право вимоги, або не до тієї особи, яка повинна відповідати за адміністративним позовом, може за згодою позивача допустити заміну первинного позивача або відповідача належним позивачем або відповідачем, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Водночас колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача. Заміна відповідача, залучення співвідповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Суд першої інстанції наведених вимог процесуального закону не дотримався та, вирішуючи спір, не з`ясував хто є належним відповідачем у справі та не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

У цьому випадку, враховуючи, що в зобов`язальній частині вимоги позивача, які уточнені позивачем заявою від 03.03.2025, фактично стосувалися виплати йому субсидії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, і під час розгляду справи суд першої інстанції встановив, що вирішення питання надання субсидії є дискреційним повноваженням саме Головних управлінь, за правилами статті 48 КАС України суд першої інстанції повинен був залучити до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області саме в якості співвідповідача.

Разом з цим колегія суддів зазначає, що з аналізу статті 48 КАС України слідує, що залучення до участі у справі співвідповідача належить до повноважень суду першої інстанції, оскільки внаслідок залучення співвідповідача справа має розглядатися спочатку.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постановах від 29.06.2021 у справі №460/2903/20, від 14.12.2020 у справі №826/17787/14, від 09.07.2020 у справі №2040/5355/18, від 26.08.2020 у справі №500/2972/17, від 23.06.2020 у справі №540/2269/18 та від 30.09.2019 у справі №140/72/19.

Особа, яка залучається до участі у справі у процесуальному статусі відповідача, має процесуальні права та процесуальні обов`язки, визначені КАС України. Залучення ж такої особи на стадії апеляційного розгляду справи позбавляє залученого відповідача можливості користуватися своїми процесуальними правами, гарантованими КАС України в суді першої інстанції, що є порушенням принципу рівності сторін.

В силу наведених вище приписів процесуального законодавства суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості в межах наданих йому КАС України процесуальних повноважень виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції та залучити до участі у справі співвідповідача. Так само в силу приписів статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями направляти справу на новий розгляд, у разі виявлення порушень норм процесуального права, які є безумовною підставою до скасування судового рішення.

Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у якості співвідповідача, як і позбавлений можливості направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, колегія суддів уважає, що у цьому випадку слід відмовити позивачу у задоволенні позову.

Одночасно слід зауважити, що відмова у задоволенні адміністративного позову, враховуючи неможливість залучення на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку належного відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, до належного відповідача, із заявою про поновлення строку на звернення до суду у разі необхідності.

За приписами ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, передбачених частинами 3, 4 ст. 48 КАС України з урахуванням приписів ст. 317 КАС України, є підставою для скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2025 у справі № 200/8853/24 скасувати.

Прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова