Справа № 626/1286/25
Суддя: Дудченко В. О.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 626/1286/25
Провадження № 2-а/626/30/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.08.2025 м.Берестин

Берестинський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берестині в порядку спрощеного провадження, за відсутністю сторін, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (стара назва ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративних стягнень у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позиція позивача.

Через систему «Електронний суд» до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 01.05.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 ) в якому представник позивача адвокат Головашич Ю.О. просить:

- скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_2 , від 27.03.2025 року за №111 про накладення на позивача ОСОБА_1 штрафу у сумі 17000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача ОСОБА_1 адвокат Головавшич Ю.О. зазначила, що 27.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, було ухвалено постанову за №111 про накладення на ОСОБА_1 штрафу у сумі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. З даною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню оскільки, наявні грубі порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а саме: в даному випадку, протокол про адміністративне правопорушення в присутності позивача не складався, жодної повістки про розгляд даної справи не отримував, лише 17.04.2025 року перебуваючи в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою отримання довідки про відстрочку від призову, позивачу крім довідки була вручена постанова, яку він оскаржує. Крім того позивач разом зі своїм батьком, за яким здійснює догляд, був взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 11.07.2023 року, а 12.07.2024 року позивачем було уточнено свої дані через ЦНАП (с.м.т. Сахновщина), були подані всі необхідні документи, в тому числі й довідка про взяття на облік, як ВПО, де міститься фактична адреса проживання позивача. За результатами уточнення даних позивач отримав витяг з «Резерв+» від 12.07.2024 року в якому зазначена адреса фактичного проживання (перебування) позивача: АДРЕСА_1 . 06.12.2024 року позивача було взято на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_6 та пройдено ВЛК, що підтверджується відомостями у тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 . Також 17.04.2025 року позивачем було отримано довідку ІНФОРМАЦІЯ_5 від 04.04.2025 року №1111 про надання відстрочки позивачу від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відомості про наявність відстрочки з`явились в «Резерв+» строком до 01.10.2025 року. Таким чином, позивач 06.12.2024 року особисто був присутнім в ІНФОРМАЦІЯ_5 , надав раніше всі необхідні документи, оновлював дані, а тому уповноважені особи відповідача повинні були бути обізнаними про його фактичне місце проживання, у зв`язку із чим направлення йому повістки 01.01.2025 року для звірки даних на адресу зареєстрованого місця проживання в АДРЕСА_2 , не є належним його оповіщенням.

Рух справи в суді.

Ухвалою судді від 02.05.2025 року відкрито провадження за адміністративним позовом в порядку спрощеного провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_7 від 30.04.2025 року - з 01.05.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_8 перейменований в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Протокольною ухвалою змінено назву відповідача з ІНФОРМАЦІЯ_4 на ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки зміна назви сторін не є правонаступництвом.

Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання.

Від відповідача по справі ІНФОРМАЦІЯ_7 надійшов відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги просять залишити без задоволенні вказуючи, що постанова №111 від 27.03.2025 року повністю відповідає вимогам статті 283 КУпАП та винесена обґрунтовано і законно. Зокрема вказують на те, що ОСОБА_1 не прибув по повістці, відповідно став порушником військового обліку та був поданий в розшук. 18.03.2025 року доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_5 працівниками поліції.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, від представника позивача адвоката Головашич Ю.О. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує на їх задоволенні наполягає.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву мається клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги просять залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 9 ст. 205 КАС України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду та від них надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а отже на підставі ст. 205 КАС України, суд розглядає справу за відсутності сторін в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позиція суду.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП, оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судовим розглядом встановлено, що 24.03.2025 року старшим офіцером мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_9 капітан ОСОБА_3 складено Протокол №111 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування) АДРЕСА_1 . В якому суть адміністративного правопорушення викладена наступним чином:

18.03.2025 року після доставки представниками відділення поліції №1 Красноградського РВП ГУНП в Харківській області громадянина ОСОБА_1 під час перевірки у ІНФОРМАЦІЯ_5 відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів виявлено факт порушення правил військового обліку військовозобов`язаним ОСОБА_1

01.01.2025 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформовано повістку №1604251 на ОСОБА_1 . У відповідності до п. 30-2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» зазначена повістка, що була сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, централізовано надрукована і надіслана гр. ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладання та повідомленням про вручення. У повістці №1604251 зазначено про необхідність явки гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою звірки даних на 11.01.2025 о 14:00.

Гр. ОСОБА_1 не прибув по повістці 11.01.2025 року, чим порушив вимоги п.п.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів викладених, як визначені у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, а також абз. 8, ч. 3, абз. 5 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

ОСОБА_1 , роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 27.03.2025 року за адресою: м. Красноград, вул. Полтавська, 60, кабінет № 4.

Постановою №111 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 27.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковником ОСОБА_2 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

З періоду оголошення Президентом України загальної мобілізації (Указ від 17.03.2014 №303/2014) в Україні настав особливий період, який діє на сьогодні, тому відповідальність за встановлене правопорушення передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до п.п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно зі ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Частинами 1, 2 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена відповідно до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також установлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Статтею 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно з абз. 8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ) у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до абз.1 п.34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (в редакції, чинній з 29.06.2024 згідно з постановою КМУ № 747 від 25.06.2024, надалі Порядок №560), повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

Згідно з абз.2, 3 п.34 Порядку (в редакції, чинній з 27.08.2024 згідно з постановою КМУ № 951 від 16.08.2024) у разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.

Згідно з пп.2 п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем по справі.

Зареєстроване/задеклароване місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 , з 11.07.2023 року ОСОБА_1 зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 11.07.2023 року №6322-.

ОСОБА_1 оновив свої персональні дані 12.07.2024, що підтверджується електронним військово-обліковим документом із застосунку «Резерв+», сформованим 12.07.2024 року та вказав адресу свого проживання: АДРЕСА_1 .

01.01.2025 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , адреса проживання: АДРЕСА_2 була створена повістка №1604251 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ОСОБА_4 на 11.01.2025 на 14:00 год. для уточнення даних.

Зазначена повістка повернулася без вручення адресату з повідомленням відділення Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

При цьому суд звертає увагу, що позивач перебуває на обліку, як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_11 , за адресою проживання ВПО, а не за адресою місця реєстрації.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач не є належним чином оповіщеним у розумінні п.41 Порядку № 560 про виклик для уточнення даних на 11.01.2025 на 14:00 год.

Однак, відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови ця обставина не була врахована.

За встановлених обставин, з урахуванням відсутності належного оповіщення позивача, суд вважає, що в даному випадку неявка ОСОБА_1 за викликом для уточнення даних по повістці № 1604251 на 11.01.2025 не свідчить про порушення позивачем вимог абз.2 ч.1, абз. 8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки при розгляді справи встановлено недотримання відповідачем вимог закону щодо збирання доказів і доказування події та складу адміністративного правопорушення.

Висновки за результатами розгляду справи.

Враховуючи, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, приймаючи до уваги приписи ч.2 ст.77 КАС України, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення прийнята відповідачем з порушенням норм КУпАП, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевим загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити адміністративний позов, шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст.257-263, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (нова назва ІНФОРМАЦІЯ_3 ) Харківської області Міністерства оборони України полковника ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення №111 від 27.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу 17000,00 грн.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП, - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя