Справа № 440/4022/25
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/4022/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Костенко Г.В.,

за участю: секретаря судового засідання Козак А.К. ,

представника позивача Маслій В.М.,

представника відповідача Білько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 630 від 12.03.2025 року Головного управління національної поліції в Полтавській області Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині звільнення поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецького) ГУНП в Полтавській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 146 о/с від 17.03.2025 року Головного управління національної поліції в Полтавській області По особовому складу щодо звільнення поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецького) ГУНП в Полтавській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- поновити на посаді поліцейського взводу № 2 роти №2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецького) ГУНП в Полтавській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 з 18.03.2025 року;

- стягнути з ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.03.2025 по дату поновлення на роботі.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , старший сержант поліції, займає посаду поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Полтавській області. Наказом ГУНП в Полтавській області від 12.03.2025 № 630 «Про неналежне виконання службових обов`язків та притягнення до дисциплінарної відповідальності» за порушення службової дисципліни, а саме недотримання вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 3, 11, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абз. 1, 2 п. 3, п. 4 р. ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, текст якої закріплено ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Полтавській області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції. Накладене дисциплінарне стягнення реалізовано наказом ГУНП в Полтавській області від 17.03.2025 № 146 о/с. Водночас позивач вважає оскаржувані накази незаконними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 31.03.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/4022/25, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

16.04.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позов в якому зазначено, що ОСОБА_1 з 15.08.2023 по 17.03.2025 проходив службу в органах Національної поліції. 10.02.2025 начальником УГІ ГУНП підполковником поліції ОСОБА_2 за № 25880-2025 начальникові ГУНП подано доповідну записку про те, що 09.02.2025 о 23:24 до УГІ ГУНП в Полтавській області із УГІ ГУНП в Донецькій області надійшла інформація про подію, внаслідок якої поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецького) ГУНП в Полтавській області (далі БПОП (с) ГУНП) старший сержант поліції ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження. Зазначено, що в ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією встановлено те, що старший сержант поліції ОСОБА_1 09.02.2025 перебував в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання та розпивав алкогольні напої. Вищевказане призвело до виникнення конфлікту між ним та ОСОБА_3 із застосуванням насильства. Причиною виникнення конфліктної ситуації послугували дії старшого сержанта поліції ОСОБА_1 у вигляді нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 у вигляді забою м`яких тканин потилиці справа чим позивачем здійснено порушення вимог пункту 4 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України № 1179 від 09.11.2016. Також зазначено, що позивач висловлювався нецензурною лексикою, поводився нетактовно, свідком чого стала цивільна особа ОСОБА_4 , в порушення норм абз. 2 п. 2, абз.абз. 1, 2 п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейських.

Ухвалою суду від 13.05.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 17.07.2025 та 30.07.2025 представник позивача позов підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні 17.07.2025 та 30.07.2025 представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу ГУНП в Полтавській області від 18.06.2024 № 292 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Полтавській області.

Так, 10.02.2025 начальником управління головної інспекції ГУНП в Полтавській області підполковником поліції ОСОБА_2 за № 25880-2025 начальникові ГУНП подано доповідну записку про те, що 09.02.2025 о 23:24 до УГІ ГУНП в Полтавській області із УГІ ГУНП в Донецькій області надійшла інформація про подію, внаслідок якої поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецького) ГУНП в Полтавській області (далі БПОП (с) ГУНП) старший сержант поліції ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 10.02.2025 № 133 призначено службове розслідування на підставі зазначеної вище доповідної записки.

11.03.2024 затверджено висновок начальника ГУНП в Полтавській області службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни, в тому числі поліцейським взводу № 2 роти № 2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Полтавській області старшим сержантом поліції ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку службового розслідування за порушення службової дисципліни, а саме недотримання вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 3, 11, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, абз. 1, 2 п. 3, п. 4 р. ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, текст якої закріплено ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Полтавській області старший сержант поліції ОСОБА_1 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 20.02.2023 № 277 за порушення службової дисципліни, а саме недотримання вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-УІІІ, абз. 2, 3 п. 1 р. II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, та Присяги поліцейського, майора поліції ОСОБА_5 , (0102611), заступника начальника відділу кримінальної поліції Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області звільнено з посади.

Позивач не погоджуючи із зазначеним наказом звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону № 580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Обов`язки поліцейського визначені у частині першій статті 18 Закону № 580-VІІІ, відповідно до вимог якої останній зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону №580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України (частина третя статті 59 Закону №580-VІІІ).

Проходження служби в поліції регулюється Законом України "Про Національну поліцію" та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону №580-VІІІ).

Статтею 64 Закону № 580-VIII визначена Присяга працівника поліції.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VІІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Таким чином, аналіз приведених норм права доводить, що працівники поліції мають спеціальний статус, і приймаючи присягу працівника поліції, погоджуються на підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і яких вони повинні дотримуватися.

Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.

За визначенням частин першої та другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Відповідно до частини першої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Згідно з положеннями статті 15 Дисциплінарного статуту проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.

Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право:

1) одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

2) одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи;

3) отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

На підставі ч.ч. 1, 2, 3, 7, 8, 9, 10 статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;

2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;

3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", Закону України "Про державну таємницю" та іншими законами;

4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;

5) користуватися правничою допомогою.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії.

Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів.

Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Згідно зі статтею 22 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

За відсутності на службі без поважних причин поліцейського, до якого застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади чи звільнення із служби в поліції, таке дисциплінарне стягнення виконується, а витяги з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. У такому разі днем ознайомлення поліцейського із зазначеними наказами є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення їх поліцейському, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, або повнолітньому члену сім`ї такого поліцейського.

У разі якщо поліцейський, до якого застосовано дисциплінарне стягнення, відмовляється від отримання витягів з наказів про застосування та виконання дисциплінарного стягнення, днем отримання витягів з наказів є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в їх отриманні чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Вказані положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України кореспондуються із приписами наказу МВС України "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України" від 07.11.2018 № 893, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Вирішуючи спір, суд враховує, що обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: - чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; - чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; - чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; - чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Аналогічні висновки неодноразово висловлювались Верховним Судом у своїх рішеннях та, зокрема, у постанові від 06.02.2020 у справі № 826/1916/17.

Як уже зазначалося, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за недотримання вимог . п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 3, 11, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абз. 1, 2 п. 3, п. 4 р. ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського.

З метою оцінки правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суд вважає за необхідне наголосити, що підставою дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, склад якого включає суб`єкт, суб`єктивну сторону, об`єкт і об`єктивну сторону.

Надаючи оцінку складу проступку, вчинення якого поставлено у вину позивача, суд враховує, що за визначенням частин першої та другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Згідно з п. 11 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.

Відповідно до абзаців 1, 10 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до абз. 2 п. 2, абз.абз. 1, 2 п. 3 розділу ІV Правил етичної поведінки незалежно від посади чи звання у відносинах із населенням поліцейський зобов`язаний бути тактовним та доброзичливим; та за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику та допускати дискримінацію в будь-якій формі.

Таким чином, суд відноситься критично до арґументів представника позивача про те, що оскільки правопорушення ОСОБА_1 було вчинено у вихідний день, до нього не можна застосовувати норми Правил етичної поведінки поліцейських.

Відповідно до пункту 4 розділу ІV Правил етичної поведінки поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.

Надаючи оцінку об`єктивній стороні дисциплінарного проступку позивача, суд враховує, що під час службового розслідування встановлено та зазначено в висновку службового розслідування наступне:

Так, 10.02.2025 начальником УГІ ГУНП підполковником поліції ОСОБА_2 за № 25880-2025 начальникові ГУНП подано доповідну записку про те, що 09.02.2025 о 23:24 до УГІ ГУНП в Полтавській області із УГІ ГУНП в Донецькій області надійшла інформація про подію, внаслідок якої поліцейський взводу № 2 роти № 2 батальйону поліції особливого призначення (стрілецького) ГУНП в Полтавській області (далі БПОП (с) ГУНП) старший сержант поліції ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження.

Попередньо встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , проживали наступні поліцейські: поліцейський взводу № 2 роти № 2 БПОП (с) ГУНП старший сержант поліції ОСОБА_1 , інспектор взводу № 1 роти № 1 БПОП (с) ГУНП старший лейтенант поліції ОСОБА_3 спільно з інспектором взводу № 2 БПОП (с) ГУНП старшим лейтенантом поліції Шалімовим Миколою Миколайовичем, які відповідно до наказу ГУНП в Полтавській області від 20.01.2025 № 37 о/с ДСК, з 21.01.2025 до особливого розпорядження, відряджені до сил та засобів ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в підпорядкування командира зведених підрозділів Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на територію Донецької області.

09.02.2025 о 22:20 старший сержант поліції ОСОБА_1 та старший лейтенант поліції ОСОБА_3 за місцем мешкання, вживали алкогольні напої, в ході чого між останніми виник словесний конфлікт, унаслідок якого старший лейтенант поліції ОСОБА_3 здійснив постріл із табельної зброї (ПМ) у бік старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження. Встановлено попередній діагноз: «Наскрізне вогнепальне поранення черевної порожнини з ушкодженням нисхідного відділу льодової кишки, вогнепальний перелом 12 ребра».

Зазначені відомості зареєстровано до ІП «ЄО» ІКС ІПНП Краматорського ГУНП в Донецькій області за № 3690 від 09.02.2025.

За вказаним фактом першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління ДБР, розташованого в м.Краматорськ, відомості внесені до ЄРДР № 0006153 від 10.02.2025 за ст. 414 КК України.

З метою з`ясування обставин події, наказом ГУНП в Полтавській області від 10.02.2025 № 133 призначено проведення службового розслідування.

Під час службового розслідування до ГУНП в Полтавській області надійшла інформація про те, що 10.02.2025 першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління ДБР, розташованого в м. Краматорськ, відомості внесені до ЄРДР № 0006153 від 10.02.2025 змінено правову кваліфікацію кримінального правопорушення на більш тяжкий злочин передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

З метою повного та об`єктивного встановлення обставин вищевказаної події 10.02.2025 членами дисциплінарної комісії здійснено виїзд до м. Краматорськ, Донецької області.

В ході проведення службового розслідування надано пояснення поліцейським взводу № 2 роти № 2 БПОП (с) ГУНП) старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , який пояснив, що 09.02.2025 останній перебував на вихідному дні та був прикомандирований до підрозділу «Лють», як водій бронетранспорту.

Повідомив, що він проживав у місті Краматорськ разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_3

09.02.2025 року опитаний разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_3 вирішили приготувати вечерю. Коли готували у другій половині дня, ОСОБА_1 випив 0,5 літри пива. ОСОБА_6 та ОСОБА_3 також пили пиво.

Близько 17.00 вищевказані поліцейські всі разом сіли за стіл в залі та розпочали вечерю. Під час останньої на трьох випили 0,5 літри горілки. Після цього ОСОБА_6 пішов до себе в кімнату полежати та користуватися телефоном. Опитаний залишився за столом разом із ОСОБА_3 . Вони вирішили ще випити 0,5 літри горілки, оскільки залишилася закуска. Після цього вони у двох випили ще по 50 грам віскі.

Опитаний зазначив, що згодом, коли вони у двох вийшли покурити, ОСОБА_3 безпідставно почав до нього чіплятися, що призвело до словесної перепалки. Причину конфлікту опитаний не пам`ятає.

В подальшому вони разом зайшли до квартири, де розпочалася шарпанина. У ході конфлікту опитаний дав ляпас ОСОБА_3 , після чого, зі слів опитаного, той упав на свій диван. ОСОБА_1 додав, що перед цими подіями він спілкувався по відео зв`язку зі своєю дівчиною ОСОБА_7 . О 22:06 він закінчив розмову з останньою. Поруч перебував ОСОБА_3 . Протягом усього часу вживання алкоголю жодних суперечок між ними не виникало.

Опитаний ОСОБА_1 повідомив, що дав ляпас ОСОБА_3 з метою заспокоїти останнього, оскільки той поводився неадекватно через алкоголь. Після цього опитаний вийшов до своєї кімнати.

Перебуваючи у своїй кімнаті, через п`ять хвилин опитаний почув, як ОСОБА_3 дослав патрон у патронник. На вказані дії ОСОБА_1 виглянув із за стіни у своїй кімнаті та побачив, що ОСОБА_3 тримає пістолет в напрямку опитаного.

На це опитаний одразу відповів: «Що ти робиш? Кинь зброю!» - заховавшись за стіну. Вже вдруге, коли він озирнувся, ОСОБА_3 вистрелив та влучив опитаному в живіт, в результаті чого той впав.

ОСОБА_1 повідомив, що одразу до нього підбіг ОСОБА_6 та надав домедичну допомогу, прикривши рану полотенцем. Після цього до них підійшов ОСОБА_3 та продовжував тиснути на рану. Водночас ОСОБА_6 викликав медичну допомогу.

Аналогічні за змістом пояснення було надано ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

В межах службового розслідування до першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління ДБР, розташованого в м. Краматорськ, 11.02.2025 за № 28358-2025 направлено лист для отримання додаткових матеріалів та інформації щодо обставин події, процесуального статусу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , а також заходів, ужитих у ході досудового розслідування, які можуть вплинути на прийняття рішення щодо притягнення винних до дисциплінарної відповідальності, та інших відомостей які можуть бути використані під час службового розслідування.

04.03.2025 надійшла відповідь (№ 20716-2025 від 04.03.2025) із додатками.

З тексту повідомлення про підозру від 12.02.2025 інспектору взводу № 1 роти № 1 БПОП (с) ГУНП старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 встановлено, що останньому територіальним управлінням ДБР розташованого у місті Краматорську 12.02.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство, тобто умисне заподіяння смерті іншій людині. З викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 підозрюється встановлено, що 09.02.2025, приблизно о 18:00 підозрюваний та поліцейські БПОП (стрілецький) ГУНП ОСОБА_1 та ОСОБА_6 перебували за місцем свого проживання проводячи своє дозвілля вживаючи алкогольні напої.

В подальшому, 09.02.2025 приблизно о 22:30 поліцейські БПОП (стрілецький) ГУНП ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вдвох залишились у залі вищевказаної квартири продовжуючи вживати алкогольні напої та вести спільну телефонну розмову із дівчиною ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . В ході спілкування, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 раптово виник конфлікт на ґрунті втручання останнього у відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , в результаті чого останні почали виражатись нецензурною лайкою в бік один одного, яка переросла у фізичне насилля, яке застосовувалось одне до одного. З метою заспокоєння ОСОБА_3 , ОСОБА_8 наніс один удар долонею в скроневу частину голови ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_8 направився до своєї кімнати.

Згідно з протоколом допиту потерпілого у кримінальному провадженні № 0006153 від 10.02.2025, ОСОБА_1 дав покази, що підтверджують відомості надані ним у поясненні під час проведення службового розслідування.

В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією надіслано запит до Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області відправлений запит щодо отримання копій матеріалів ІП «ЄО» ІКС ІПНП Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 09.10.2025 № 3690, № 3700 та від 10.02.2025 № 3806, копій відеозаписів з портативних відеореєстраторів поліцейських, які здійснювали реагування на подію.

На вищевказаний запит надіслано копії матеріалів, серед яких, зокрема, міститься копія довідки КНП «Міська лікарня № 3» Краматорської міської ради від 10.02.2025 № 104 щодо встановлення діагнозу старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 , а саме забою м`яких тканин потилиці справа, СГМ під питанням та кваліфіковано як невиробнича травма отримана 09.02.2025 близько 22.00.

11.02.2025 на адресу БПП в містах Краматорськ і Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП НП України направлений запит вих. № 28365-2025 для отримання копій відеозаписів з портативних відеозаписів патрульних поліцейських, які здійснювали виїзд на місце події 09.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 .

06.03.2025 надійшла відповідь вх. № 21566-2025 якою надано копії відеозаписів з портативних відеореєстраторів поліцейських, які 09.02.2025 опрацьовували виклик «Тяжкі тілесні ушкодження» за вищевказаною адресою.

Враховуючи опрацьовані дисциплінарною комісією матеріали останньою встановлено та підтверджено факт нанесення старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 09.02.2025 близько 22.00 тілесних ушкоджень у вигляді: забою м`яких тканин потилиці справа, СГМ під питанням, старшим сержантом поліції ОСОБА_1 .

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_1 у своїх поясненнях, наданих в межах проведення службового розслідування від 10.02.2025 сам визнає факт нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . Вищевказаний факт також підтверджується поясненнями ОСОБА_3 , наданими в межах проведення службового розслідування.

Водночас представником позивача в ході судового розгляду не спростовано факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння та нанесення останнім тілесних ушкоджень ОСОБА_3 .

Комісією враховано, що старший сержант поліції ОСОБА_1 не має діючих дисциплінарних стягнень, однак сам характер вчиненого ОСОБА_1 проступку, свідчить про те, що він вчинений умисно, всупереч інтересам служби.

Суд враховує, що положення статей 8, 18 Закону України "Про Національну поліцію" покладають на поліцейського обов`язок бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів, норм моралі, етичної поведінки поліцейських.

Поняття "службова дисципліна" містить в собі не лише обов`язок особи належним чином виконувати свої службові обов`язки, а і обов`язок дотримуватися положень чинного законодавства України та Присяги працівника поліції.

В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 815/2527/15, від 13.08.2020 у справі № 817/3305/15, від 24.11.2020 у справі № 2140/1341/18.

У Рішенні Конституційного Суду України №1-6/2018 від 27.02.2018 констатовано: "У Доповіді "Верховенство права", яка схвалена Європейською Комісією "За демократію через право" (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26.03.2011), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття "законних очікувань") (пункт 48). Конституційний Суд України вважає, що принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини".

Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація (від французького слова discrediter - підривати довіру) - це підрив довір`я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, суд дійшов до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, під вчинками, що дискредитують звання працівника національної поліції та власне органи національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та власне органи національної поліції.

З огляду на вказане, порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції України, і відповідальність за це несе Держава.

Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів національної поліції з боку суспільства.

Суд зазначає, що з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 у справі №815/4478/16.

Вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки (постанова Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №816/604/17).

Верховним Судом у постанові від 02.10.2018 у справі №815/4463/17 сформована правова позиція щодо того, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Суд звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява №34049/96), рішення ЄСПЛ від 19.04.2007 у справі "Вільхо Ескелінен та інші проти Фінляндії" (заява № 63235/00).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 12.01.2012 у справі "Горовенки та Бугара проти України" зазначив, що уряди та правоохоронні органи забезпечують те, щоб усі посадові особи з підтримання правопорядку мали відповідні моральні, фізичні та психологічні якості для ефективного виконання своїх функцій і проходили безперервну та ретельну професійну підготовку. Необхідно періодично здійснювати перевірку їхньої придатності для виконання таких функцій.

Суд повторив, що від держав очікується встановлення високих професійних стандартів у рамках їх правоохоронних систем і забезпечення того, щоб особи, які перебувають на службі в таких системах, відповідали необхідним критеріям (рішення від 17.06.2008 у справі "Абдулла Їлмаз проти Туреччини").

Отже, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення присяги. У зв`язку з чим, складаючи присягу, працівник поліції покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Під порушенням присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягненні у вигляді звільнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічний правовий висновок здійснено Верховним Судом у постанові від 21.09.2018 у справі № 824/227/17-а.

Отже, підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 у справі №814/2530/16 зазначив, що враховуючи те, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Суд вважає, що поведінка позивача у вигляді вживання алкогольних напоїв та нанесення тілесних ушкоджень іншій особі безумовно підриває авторитет поліції, формує негативну думку у населення про поліцію та дискредитує звання працівника поліції, що, відповідно, свідчить про особисту недисциплінованість позивача та недотримання ним вимог законодавства, а також присяги працівника поліції і посадових обов`язків.

Щодо застосування до позивача виду дисциплінарного стягнення, суд зазначає, що Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 у справі №360/4790/19 зроблено правовий висновок, що питання обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, але при цьому необхідно враховувати певні обставини. Суд здійснює правову оцінку рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень за критеріями частини другої статті 2 КАС України, які є межею для дискреційних повноважень останніх. Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед у тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.

Суд не ставить під сумнів заслуги позивача під час виконання ним своїх обов`язків до вчинення проступку, обставини якого досліджуються судом.

Також суд зазначає, що висновок службового розслідування містить зазначення щодо наявності у позивача заохочень.

При звільненні позивача зі служби в поліції відповідачем було враховано тяжкість вчиненого проступку, обставини, за яких його вчинено, відношення позивача до вчиненого, тому застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є законним та обґрунтованим, а оскаржувані накази прийнято відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У ході розгляду справи, судом не встановлено порушень при вирішенні відповідачем процедурних питань щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

У ході судового розгляду справи позивачем не наведено будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам вчиненого дисциплінарного проступку.

Разом з тим, розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідачем матеріалами службового розслідування доведено, що позивач унаслідок відвертого ігнорування та недотримання п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 3, 11, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абз. 1, 2 п. 3, п. 4 р. ІV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, Присяги поліцейського, грубо порушив службову дисципліну. Вказане виразилось у невжитті жодних дій із запобігання вчиненню правопорушення, а саме бійки 09.02.2025 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якої він наніс тілесні ушкодження старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 , несприянні керівникові в організації дотримання службової дисципліни, неповідомленні останнього про виявлення порушень вчинених старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 у вигляді нанесення тілесних ушкоджень та порушення службової етики, нестримуванні останнього у вчиненні правопорушення у вигляді висловлювання нецензурною лексикою при цивільній особі, недотримання норм професійної етики в неробочий час, використання ненормативної лексики до цивільної особи, застосуванні насильства в стані алкогольного сп`яніння до старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у вигляді нанесення йому тілесних ушкоджень.

На переконання суду, висновок службового розслідування сформований з урахуванням норм чинного законодавства та в межах компетенції.

Суд вважає, що вина позивача у порушенні службової дисципліни доведена належними та допустимими доказами, накладене дисциплінарне стягнення є співмірним із виявленим проступком позивача, та є необхідним засобом підтримання службової дисципліни, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Полтавській області від 12.03.2025 № 630 та від 17.03.2025 № 146 о/с.

Інші посилання представника позивача, покладені в обґрунтування позовних вимог, не впливають на висновки суду в даній адміністративній справі.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі зазначеного суд доходить висновку, що відповідачем під час розгляду справи доведено, що ним в межах повноважень та із дотриманням процедури, в порядок та спосіб, що передбачені законом, за наявності для цього фактичних та правових підстав було обґрунтовано винесено оскаржувані накази, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 72-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків ) до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (вул. Матвійчука Юліана, буд. 83, м. Полтава, 36039, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у разі проголошення скороченого рішення.

Повне рішення складено 07 серпня 2025 року.

Головуючий суддя Г.В. Костенко