Справа № 567/1079/25
Суддя: Венгерчук А.О.
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 567/1079/25
Провадження №2-а/567/23/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя Венгерчук А.О.

секретар Дем`янчук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - інспектор ВП №3 Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області Панчук Юлія Олексіївна, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного Управління Національної поліції в Рівненській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказує, що постановою серії ЕНА №4949055 від 11.06.2025, винесеною інспектором ВП №3 (м.Острог) Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенантом поліції Панчук Ю.О., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

В обґрунтування позову зазначає, що не оспорюючи факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, вважає, що поліцейським ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, оскаржувану постанову винесено передчасно, без установлення усіх вагомих та суттєвих обставин, зокрема тих, що характеризують особу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Оскільки, ним були отримані травмування 12.06.2024, під час вибухової травми, пов`язані із порушеннями нормального функціонування головного мозку та віднесені до травми тяжкого ступеня, що у своїй сукупності дає підстави свідчити про те, що ОСОБА_1 на момент вчинення правопорушення мав хворобливий стан, що виключає наявність достатніх підстав для вирішення питання про можливість притягнення його до адміністративної відповідальності без наявності відповідного висновку спеціалістів щодо наявності у нього хворобливого стану, впливу на здатність нормального сприйняття, а також та здатності у повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Просить скасувати постанову.

Ухвалою суду від 27.06.2025 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити у спрощеному порядку без виклику сторін, визначено сторонам строки для подання письмових заяв по суті справи.

07.07.2025 під третьої особи надійшли письмові пояснення у яких лейтенант поліції Панчук Ю.О. вказує, що всебічно, повно і об`єктивно дослідивши всі обставив вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, заслухавши та врахувавши його усні пояснення, дослідивши докази - поліцейським як уповноваженою особою органу Національної поліції було винесено постанову про накладене адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4949055 від 17.05.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 3400 грн. Постанову було оголошено порушнику негайно після закінчення розгляду справи. Жодних правових норм порушено не було.

Окрім того, вказуючи, що Згідно бази даних ІПНП (інформаційний портал Національної поліції) було встановлено, що гр. ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортними засобами не отримував.

За вказаних обставин просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, та вивчивши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №4949055 від 11.06.2025, винесеною інспектором ВП №3 (м.Острог) Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області лейтенантом поліції Панчук Ю.О., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано таким, що вчинив адміністративне правопорушення за наступних обставин: «17.04.2025, 21:29:00 (с.Вілія), вулиця Затишна, ОСОБА_1 керував ТЗ марки ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому не мав права керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1.а ПДР України», за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП.

У відповідності до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до П.1.9.В ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством

Відповідно до п.2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування; їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 3 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. За змістом статті 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Завданнями і функціями сектору реагування патрульної поліції Національної поліції є: реалізація державної політики у сфері забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, безпеки дорожнього руху, виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, контроль за додержанням законів інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 126 ч.2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У поданій позовні заяві та доказах до неї позивач вказує, що він являється учасником бойових дій, діючим військовослужбовцем ЗС України, та 12.06.2024 отримав важке поранення внаслідок вибухової травми при виконанні військового обов`язку. Унаслідок вибухової травми та поранення, тривалий час, проходив комплексне лікування та реабілітацію. Зокрема, внаслідок отриманого поранення, діагностовано: «Закрита черепно - мозкова травма, струс головного мозку, акубаротравма, вогнепальні осколкові поранення, термічні опіки та ураження шкіри та інше». Згідно довідки військово-лікарської комісії №40 від 08.01.2025 - отримані поранення та травми віднесені до тяжкого ступеня (згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом МОЗ України від 04.04.2007 №370).

Окрім цього вказує, що згідно висновку проведеної комп`ютерної томографії мені діагностовано «Церебральну мікроангіопатію. Помірно виражені атрофічні зміни речовин головного мозку».

Відповідно до ст. 20 КУпАП не підлягає адміністративній відповідальності особа, яка під час вчинення протиправної дії чи бездіяльності була в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічної душевної хвороби, тимчасового розладу душевної діяльності, слабоумства чи іншого хворобливого стану.

Осудність - це психічний стан людини, який передбачає, що під час вчинення злочину людина може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. В Україні діє презумпція психічного здоров`я, відповідно до якої кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених законодавством. Психічні розлади - це розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті; тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. Отже, психічнохворий (душевнохворий) - людина, яка страждає від психічного розладу. Це узагальнена назва розладів психічної діяльності людини; вона й з`ясовується у законодавстві як медико-біологічний критерій неосудності. v

Осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта адміністративного правопорушення. Між осудністю й виною є тісний взаємозв`язок. Осудність, як і вина, - невід`ємний елемент складу адміністративного правопорушення. Осудність - ознака складу адміністративного правопорушення, що характеризує його суб`єкт; вина - ознака складу, який характеризує суб`єктивну сторону. Осудність, як і вина, характеризується певними ознаками: інтелектуальними й вольовими. Вольова ознака юридичного критерію неосудності - нездатність особи під час вчинення адміністративного правопорушення керувати своїми діями (бездіяльністю) - означає нездатність людини діяти з своєї волі, відповідно до своїх уявлень, переконань, нездатність утриматися від імпульсивних, мимовільних й інших подібних діянь. Інтелектуальна ознака юридичного критерію неосудності означає нездатність особи під час адміністративного правопорушення усвідомлювати фактичний характер і суспільну шкідливість вчинюваних діянь (бездіяльності) та їх наслідків.

Якщо під час провадження адміністративних справ виникає питання з приводу психічного стану особи, за відповідним рішенням суду призначається судово-психіатрична експертиза.

Проте з наявних матеріалів справи, не вбачається, що у позивача наявний психологічний розлад, у зв`язку із чим ОСОБА_1 не міг усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Окрім того, з поданої медичної документації, не вбачається, що отримані позивачем травми, призвели до наявності у нього психічних розладів, або до психологічних змін, із яких можна було прийти до висновку, що для визначення питання про осудність ОСОБА_1 , необхідно задіяти експертів у спеціальній галузі. Із поданих довідок, не вбачається, що при дослідженні змісту яких, уповноважений орган, як здійснює розгляд справи, має підстави для клопотання про залучення експертів, для визначення питання осудності ОСОБА_1 .

Класифікатор розподілу травм за ступенем тяжкості, затверджений наказом МОЗ України від 04.04.2007 №370, на який посилається позивач, є лише класифікатором у якому описані тяжкі травми, проте із вказаного документу також не вбачається, що отримані позивачем травми, призвели до тяжких наслідків у ОСОБА_1 , таких як психічні розлади, які не дають йому змоги усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Відповідно до ч.1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За визначенням ст. ст.73-74 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Також, відповідно до наявних відеозаписів з нагрудного відеореєстратора поліцейських, було встановлено, що поведінка ОСОБА_1 під час оформлення адміністративних матеріалів 11.06.2025, а саме винесення постанови про накладення стягнення по справі про адміністративне правопорушення ніяким чином не вказувала на те що ОСОБА_1 може бути неосудним та не в змозі керувати своїми діями. Також згідно наявних відеозаписів було встановлено, що ОСОБА_2 повністю усвідомлював свої дії, та свідомо ними керував в зв`язку із чим підстав вважати, що ОСОБА_1 є неосудним не має, як і вказаного не встановлено із матеріалів справи.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт порушення ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП, а тому оскаржувана постанова, є правомірною і скасуванню не підлягає.

Інші доводи позивача, які викладені в позовній заяві суд вважає такими, що не впливають на притягнення його до адміністративної відповідальності, не виключають ознак адміністративного правопорушення, а можуть бути взятими до уваги, лише при накладенні стягнення за вчинення правопорушення.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідає дійсним обставинам справи, винесена з дотриманням норм чинного законодавства, позиція позивача щодо недотримання відповідачем вимог законодавства при притягненні його до адміністративної відповідальності не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено переконливих обґрунтувань заявлених вимог та не надано доказів на їх підтвердження, як і суд не вбачає порушення вказних норм зі сторони поліцейської при винесенні оскаржуваної постанови.

Виходячи з вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 6, 7, 20, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Рівненській області (м. Рівне вул. Хвильового, 2, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - інспектор ВП №3 Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області Панчук Юлія Олексіївна (місцезнаходження: м.Острог, просп.Незалежності, 87 Рівненського району Рівненської області) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Острозький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Острозького районного судуВенгерчук А.О.