Справа № 727/8652/25
Суддя: Літвінова О. Г.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/8652/25
Провадження № 2-а/727/172/25
Р І Ш Е Н Н Я
04 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці
в складі: головуючого-судді: Літвінова О.Г.
за участю секретаря: Юрчишин І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №3918 від 07.06.2025 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як зазначає позивач у своїй заяві, підставою для винесення вказаної постанови став протокол про адміністративне правопорушення №2/779 від 17.05.2025 року, у якому зазначено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку, не виконав свого обов`язку щодо уточнення облікових даних у визначений законом строк.
Разом з тим, позивач категорично заперечує вчинення ним адміністративного правопорушення, вказує на наявність численних документів, які підтверджують, що ним не лише не було допущено бездіяльності, а навпаки вживались усі необхідні заходи для належного виконання обов`язку щодо проходження військово-лікарської комісії та оновлення облікових даних. Так, позивачем було надано тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, витяг з протоколу комісії №8 від 04.03.2024 року про проходження ВЛК, а також два актуальні військово-облікові документи з мобільного додатку «Резерв+», які засвідчують наявність у ОСОБА_1 відстрочки від призову до завершення мобілізації, а також актуальність його персональних даних станом на 31.07.2024 року.
Позивач вказує, що саме ці документи, сформовані в офіційній державній системі «Оберіг», є належним доказом дотримання ним вимог законодавства у сфері військового обліку. Крім того, ОСОБА_1 наголошує, що в матеріалах справи відсутній будь-який належним чином оформлений витяг з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ЄДРПВР), хоча саме на цей документ відповідач покладається як на доказ порушення.
Позивач стверджує, що вказаний витяг не був долучений до протоколу про адміністративне правопорушення, не зазначений серед додатків до нього, не надавався позивачу чи його представнику для ознайомлення, а відтак не може бути визнаний належним та допустимим доказом у розумінні статті 251 КУпАП та статті 77 КАС України.
Таким чином, позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного обґрунтування, з порушенням процесуального законодавства, без перевірки фактичних обставин справи, з ігноруванням прав особи на захист та принципу змагальності. ОСОБА_1 просить суд визнати протиправною та скасувати постанову №3918 від 07.06.2025 року, а також закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Ухвалою суду від 23.07.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві та заяві від 04.08.2025 просив розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Позов підтримав повністю.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак надав відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. У своїх запереченнях представник відповідача посилався на нібито невиконання позивачем обов`язку щодо уточнення облікових даних у встановлений строк, посилаючись на наявність інформації з ЄДРПВР. Водночас до відзиву не було додано жодного витягу з реєстру або інших підтверджуючих документів, які б свідчили про вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Суд оцінює наведені у відзиві доводи як недостатні та не підтверджені належними доказами.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову.
Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Відповідно до частини першої статті 6 КАС України, суд при вирішенні справ керується принципом верховенства права, згідно з яким, зокрема, людина, її права і свободи визнаються найвищими цінностями.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності такого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.
Відповідно до статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися юридичною допомогою адвоката.
Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
У справі, що розглядається, відповідач не довів наявність належних і допустимих доказів вини позивача. Посилання на витяг з ЄДРПВР не підтверджено жодним документом у справі.
Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Бендерський проти України», «Крумінс проти Латвії», в яких наголошено, що особа повинна мати можливість ознайомитися з усіма доказами, що використовуються проти неї, та ефективно їх спростувати.
Судом встановлено, що 07 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено постанову №3918, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП. Як підстава протокол №2/779 від 17.05.2025 року, в якому зазначено, що позивач нібито не виконав обов`язок щодо уточнення військово-облікових даних.
Водночас з наданих суду доказів убачається, що позивач неодноразово звертався до територіального центру, проходив військово-лікарську комісію, отримав офіційне рішення щодо відстрочки від призову, про що свідчать витяги з протоколу ВЛК та мобільного додатку «Резерв+», сформованого з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ці документи засвідчують актуальність даних позивача станом на 31.07.2024 року.
Разом з тим, жодного належного доказу, що підтверджував би невиконання ОСОБА_1 вимог щодо обліку, відповідач не надав. Зокрема, витяг з ЄДРПВР, на який посилається відповідач, відсутній у матеріалах справи, не долучений до протоколу як додаток, не надавався позивачу, а тому не може бути визнаний допустимим доказом відповідно до статті 251 КУпАП та статті 77 КАС України.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідачем не доведено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, а постанова №3918 винесена із порушенням вимог матеріального та процесуального права, без урахування наданих позивачем документів і без всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи.
Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України, саме відповідач має довести правомірність своїх дій, рішень чи бездіяльності. У цій справі відповідач не надав достатніх і належних доказів, які б підтверджували вину позивача та законність притягнення його до адміністративної відповідальності.
Крім того, відсутність витягу з ЄДРПВР позбавила позивача можливості ознайомитися з обвинуваченням у повному обсязі та реалізувати право на захист, що є порушенням принципу змагальності та права на справедливий суд.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови та необхідність її скасування.
Керуючись статтями 5, 6, 7, 9, 72, 77, 94, 160246 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 245, 268, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати протиправною та скасувати постанову №3918 від 07 червня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо така не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після її розгляду апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Літвінова О.Г.