Справа № 305/2327/25
Суддя: Ластовичак В. Ю.
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер305/2327/25
Провадження по справі 2-а/305/39/25
РІШЕННЯ

Іменем України

08.08.2025 м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Ластовичака В.Ю., за участі секретарів судового засідання Біроваш О.О., Вербещук В.А., Бакшиної К.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Тулика І.І., представника відповідача Савуляка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 07.07.2025 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , РТЦК, відповідач), у якому просить скасувати постанову № 990 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 03.05.2025 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою від 08.07.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку ст. 286 КАС України, призначено до розгляду на 17.07.2025.

За клопотаннями представника відповідача судовий розгляд відкладався на 23.07.2025 та 30.07.2025, коли проведено розгляд справи, для підготовки сторін до судових дебатів відкладено на 08.08.2025.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03.05.2025 в м. Рахів начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно нього винесена постанова № 990 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до якої позивач 02.02.2025 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до повістки № 2092305 від 18.01.2025, надісланої засобами поштового зв`язку, для уточнення військово-облікових даних, та 04.02.2025 повернута засобами поштового зв`язку так як адресат відсутній за вказаною адресою згідно довідки форми 20 від 26.01.2025, отже, на думку відповідача, позивач був повідомлений належним чином і не з`явився до РТЦК. Вважає притягнення до адміністративної відповідальності необґрунтованим та недоведеним, а постанову незаконною з наступних підстав. 30.06.2025 він прийшов у ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання направлення на ВЛК, оскільки 06.02.2025 отримав направлення на ВЛК, а 07.02.2025 пройшов ВЛК та заніс усі дані до РТЦК, де йому повідомили, що потрібно буде кожні три місяці оновлювати дані через Резерв+. Повістки він не отримував, про неї відомо не було, хоча постійно знаходиться вдома, але працівник поштового зв`язку йому не телефонувала та поштовий конверт не вручала. Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, та чи наявна його (позивача) вина у вчиненні такого правопорушення. Позивач є інвалідом ІІІ групи, одружений, має на утриманні 3 неповнолітніх дітей. Вважає, що його незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, так як повістки про виклик він не отримував, свої дані оновив, пройшов ВЛК, адреса проживання вказана правильно. Його позбавлено права надати пояснення, розгляд справи проведено без його участі та допущено інші порушення під час складання та розгляду протоколу.

У поданому представником відповідача Савуляком В.В. відзиві стверджено, що 30.06.2025 ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було встановлено, що останній не з`явився згідно повістки № 2092305 від 18.01.2025, надісланої засобами поштового зв`язку, за якою йому належало з`явитись на 9 год 02.02.2025 для уточнення даних, номер поштового відправлення 672. Повістка була повернута відправнику оператором поштового зв`язку 04.02.2025 у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, відповідно до довідки Ф.20 від 26.01.2025. Своїми діями та бездіяльністю ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки не з`явився до РТЦК за викликом. Окрім слів позивача, що він постійно знаходився вдома, немає жодного факту, який би це підтвердив, працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 не можуть нести відповідальність за роботу листонош АТ «Укрпошта». Відповідно до положень законодавства, позивач вважається належним чином повідомленим про виклик, посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 діяли виключно на підставі та в межах повноважень і у спосіб, визначений чинним законодавством України. Тому, покликаючись на статті 3, 7, 19, 72-77, 162, 242-246 КАС України, просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідь на відзив позивачем не подано.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що на нього штраф накладався РТЦК двічі, перший раз він його оплатив, другий не оплачував, бо з ним не згідний, ніяких повісток поштою не отримував.

Представник позивача Тулик І.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, ствердив, що так як повістка повернулась відправнику, то позивачу не було про неї відомо, жодних причин не з`являтися до РТЦК у нього не було, так як не підлягає мобілізації, бо є інвалідом ІІІ групи та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Просив скасувати постанову, закрити справу та стягнути з відповідача судовий збір.

Представник відповідача Савуляк В.В. у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, вважає, що згідно норм закону позивач був повідомлений належним чином і протокол складено правомірно. Позивачу з додатку Резерв+ стало відомо про перебування у розшуку, однак він до РТЦК не з`явився, лише пізніше отримав постанову.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала, що вона працює листоношею, так як скоротили листонош, то вони безпосередньо по домашнім адресам пошту не носять, а лише дзвонять людям, щоб ті самі за нею прийшли. Була повістка з РТЦК ОСОБА_1 26.01.2025, вона попросила свою доньку подзвонити його дружині ОСОБА_4 , так вони знайомі між собою, бо їх діти разом вчаться у школі. Дочка подзвонила, ОСОБА_4 по телефону відмовилась від отримання повістки, сказала, що у чоловіка з військовим обліком усе в порядку. Повістка по закону чекала три дні потім вона її повернула з відміткою, якою саме, зараз точно не пам`ятає - адресат відсутній за адресою проживання або відмова у отриманні. Потім у червні ОСОБА_4 звернулася з претензіями, чому виникла така ситуація, бо на чоловіка наклали штраф.

У судових дебатах представник позивача у обґрунтування своїх позовних вимог додатково послався на показання свідка ОСОБА_3 , що остання повідомила про наявність повістки не самого позивача, а його дружину та неправильно зазначила у довідці причину повернення відправлення, крім того, позивач узагалі не виїжджав за кордон, що підтверджено довідкою органу місцевого самврядування.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини.

Управлінням соціального захисту населення Рахівської РДА 18.04.2019 видано ОСОБА_1 та ОСОБА_1 посвідчення багатодітної сім`ї серії НОМЕР_1 , відповідно до якого у сім`ї наявні троє дітей - ОСОБА_5 , 2008 р.н., ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 2014 р.н.

Наявність у позивача трьох неповнолітніх дітей також підтверджено копіями свідоцтв про народження від 19.06.2008 серії НОМЕР_2 (дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), серії НОМЕР_3 (дитина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ), серії НОМЕР_4 (дитина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

З 24.02.2008 позивач перебуває у шлюбі з ОСОБА_10 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_5 від 24.02.2008),

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_6 , виданого 06.09.2023 Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання, довічно.

Як стверджено довідкою, виданою ІНФОРМАЦІЯ_2 10.02.2025 за № 539, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 09.05.2025.

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного за № НОМЕР_7 від 14.02.2024, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнаний обмежено придатним до військової служби та призовною комісією Рахівського району зарахований у запас військовозобов`язаних 18.04.2007, підлягає повторному медичному пересвідченню 13.02.2029.

Згідно з довідкою № 490 від 16.07.2025, виданою виконавчим комітетом Богданської сільської ради, ОСОБА_1 у період з 2024 року по день видачі на сезонні роботи за межі країни не виїжджав.

Повісткою за № 2092305 від 18.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 викликано ОСОБА_1 для уточнення даних на 09 год 02.02.2025, вказана повістка з описом вкладення відправленням АТ «Укрпошта» за № 672 направлена отримувачу.

Трекінгом відправлення стверджено, що відправлення 24.01.2025 прибуло до відділення 90644 (с. Розтоки), 30.01.2025 повернуто відправнику (одержувач відсутній за вказаною адресою), 04.02.2025 вручено (повернуто) одержувачу.

Відсутність адресата за вказаною адресою підтверджується також довідкою АТ «Укрпошта» Ф.20, доданої до повернутого ІНФОРМАЦІЯ_2 поштового відправлення, яка містить підпис працівника поштової установи та відбиток печатки з датою 26.01.2025.

Відправлення (конверт) містить відмітку «Повістка ТЦК».

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 від 03.05.2025 накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

У постанові ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 02.02.2025 згідно повістки № 2092305 від 18.01.2025, надісланою засобами поштового зв`язку та повернутою у зв`язку із відсутністю адресата, чим порушив вимоги абз. 1 ч. 1 та абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які визначають, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

До встановлених обставин справи суд застосував такі норми права.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення насамперед необхідно з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення і чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як визначено ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Така норма є бланкетною (відсильною), тобто нормою непрямої дії, яка сама не встановлює правило поведінки, а має відсильний характер до інших нормативних актів.

У даному випадку, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, а абз. 7 ч. 3 ст. 22 вказаного Закону визначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 (далі - Порядок), визначено в тому числі і процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 21 Порядку передбачено, що за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для, зокрема, уточнення своїх персональних даних.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки може бути надіслана засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання (п. 34 Порядку).

Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних (підпункт 2 пункту 41 Порядку).

Як передбачено п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

З урахуванням обставин справи та застосованих норм права суд дійшов таких висновків.

У протоколі про адміністративне правопорушення та у відповідній постанові зазначено про порушення позивачем норм законодавства про мобілізацію, а саме абз. 1 ч. 1 та абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач ствердив (а відповідач не заперечив), що фактично він повістки не отримував, така йому не вручалась, про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 02.02.2025 йому відомо не було, що узгоджується з матеріалами справи.

Разом з тим, із наведених вище положень законодавства вбачається, що позивач вважається повідомленим (оповіщеним) про виклик 26.01.2025, тобто із дня проставлення працівником поштової установи у поштовому повідомленні відмітки про його відсутність за місцем свого проживання.

Доводи позивача про недоліки протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності, порушень не встановлено.

Суд не бере до уваги доводи позивача про наявність у нього підстав для відстрочки від мобілізації, передбачених п.п. 2 і 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» станом на час винесення постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, що оскаржується, оскільки такими доводами не заперечується необхідність явки до центру комплектування та соціальної підтримки за викликом.

Показаннями свідка стверджено, що позивачу було відомо про виклик його до РТЦК, однак він не вжив жодних заходів щодо з`ясування причини, його дії в цій частині не є добросовісними.

У інших питаннях щодо правомірності постанови, яка оскаржується, зокрема стосовно повноважень посадової особи, яка її винесла, дії в Україні особливого періоду, наявності/відсутності у позивача поважних причин для неявки за викликом, проживання його за адресою направлення повістки, накладення адміністративного стягнення у визначених законом межах порушень не встановлено, у позовній заяві такі питання під сумнів не ставляться та судом детально не аналізуються.

Таким чином, матеріалами справи повністю доведено наявність у діянні ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тому відсутні підстави для закриття справи у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, як про це просить позивач.

Разом з тим, суд констатує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яке виразилось у нез`явленні особи за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, не є триваючим та вважається закінченим із дня, на який особа мала з`явитись, тобто у даному випадку - 02.02.2025.

Відповідно до ч. 9 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Суд приходить до висновку, що за обставин справи датою виявлення правопорушення є дата його вчинення, тобто 02.02.2025, оскільки на той час орган, яким складено протокол, володів даними, необхідними для його складення, тому постанова про накладення адміністративного стягнення, яка винесена 03.05.2025, ухвалена поза межами встановленого законом тримісячного строку.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Хоча доводи такого змісту і не зазначені у позові, позивач та його представник на них не посилались, але на підставі ст. 2 КАС України суд враховує це з метою захисту прав фізичної особи та виконання завдань адміністративного судочинства.

Частиною 3 статті 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, оскільки відповідачем не доведено правомірність накладеного на позивача адміністративного стягнення, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, скасувавши винесену відповідачем постанову та закривши провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, що становить 0,4 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у той час як відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.03.2020, у справах даної категорії судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

Тому, з урахуванням положень ст. 139 КАС України, на користь позивача з ІНФОРМАЦІЯ_3 слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн, а решту 605,60 грн зі сплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, статтею 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 за № 990 від 03.05.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код за ЄРДПОУ 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок отримувача: UA0026001 код класифікації доходів бюджету: 22030106 «Судовий збір»).

Повернути ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок сплаченого судового збору, що був внесений у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Віктор ЛАСТОВИЧАК