Справа № 420/39916/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщені суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду у якому просить стягнути з ОСОБА_1 (далі відповідач) на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 56 142 грн.74 коп.

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвалою суду від 31.12.2024 року адміністративний позов залишений без руху та позивачу наданий 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

Ухвалою судді від 13.01.2025 року позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди - повернути позивачу без розгляду.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 року скасована ухвала суду про повернення позову без розгляду.

Ухвалою судді від 29.04.2025 року прийняти до розгляду справу та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивач в обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач проходив службу на посаді старшого інспектора з особливих доручень відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області. Наказом №349 від 16.02.2024 року старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 71 012 (сімдесят одна тисяча дванадцять)грн. 41 коп. за фактом втрати двох комплектів систем автомобільного спостереження Gazer F225 та тринадцяти натільних камер EEYELOG ЕН-22В. З грошового забезпечення ОСОБА_1 здійснено відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 14 869 (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять)грн. 67 коп. решта суми не була стягнута через звільнення відповідача зі служби 04.07.2024 року таким чином залишилась невідшкодованою заподіяна матеріальна шкода на суму 56142,74грн.

Судом направлялась на адресу відповідача за місцем проживання засобами поштового зв`язку ухвала від 29.04.2025 року та повернута з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання».

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву на позову.

Дослідивши адміністративний позов, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Наказом Департаменту патрульної поліції № 113 о/с від 20 лютого 2019 року сержанта поліції ОСОБА_1 , який прибув з Головного управління Національної поліції в Одеській області, призначено на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Одеській області.

Наказом Департаменту патрульної поліції № 738 о/с від 18 вересня 2019 року сержанта: поліції ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Одеській області.

В подальшому, наказом Департаменту патрульної поліції № 11 о/с від 08 січня 2020 року сержанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 2 полку управління патрульної поліції в Одеській області.

Наказом Департаменту патрульної поліції № 743 о/с від 12 жовтня 2020 року лейтенанта поліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу моніторингу та аналітичного забезпечення управління патрульної поліції в Одеській області.

Відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції «Про притягнення до матеріальної відповідальності, відшкодування шкоди та списання матеріальних цінностей» від 16.02.2024 № 349, старшого інспектора з особливих доручень відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 71 012 (сімдесят одна тисяча дванадцять)грн. 41 коп. за фактом втрати двох комплектів систем автомобільного спостереження Gazer F225 та тринадцяти натільних камер EEYELOG ЕН-22В.

Наказом Департаменту патрульної поліції № 1252 о/с від 04 липня 2024 року старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 04 липня 2024 року звільнено зі служби в поліції.

За період до звільнення зі служби з грошового забезпечення ОСОБА_1 здійснено відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 14 869 (чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят дев`ять)грн. 67 коп.

Згідно довідки тв.о. начальника управління -головного бухгалтера управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ДПП від 16.12.2024 року на час звільнення відповідача зі служби сума невідшкодованої матеріальної шкоди складає 56142,74грн.

Джерела права та висновки суду.

Відповідно до преамбули Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) цей Закон визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, тобто він є спеціальним нормативним актом, який регулює проходження служби в поліції.

Норми, які б регулювали матеріальну відповідальність працівників поліції, заподіяну ними під час виконання службових обов`язків, станом на час виникнення спірних правовідносин у даному Законі відсутні.

Службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського (ч. 2 ст. 56 Закону № 580-VIII).

Частинами 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до п.1 Р.1 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року N 243/95-ВР, яке було чинне на час виникнення спірних правовідносин (далі Положення) це Положення визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.

Дія цього Положення поширюється також на осіб рядового та начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України.

За змістом п.2 Р.1 Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі -військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно-це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:

а) заподіяння прямої дійсної шкоди;

б) протиправної їх поведінки;

в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням

шкоди;

г) вини у заподіянні шкоди.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

П.10 Р.II Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не

більше місячного грошового забезпечення.

За змістом п.13 Р. III військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:

умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;

приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;

заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;

дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;

недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

В свою чергу, згідно частин 1, 2, 4 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

У ст. 132 КЗпП України закріплено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Статтею 134 КЗпП України передбачено випадки повної матеріальної відповідальності.

Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей;

Отже, як нормами трудового законодавства, так і нормами Положення на яке посилається позивач, передбачено повну та обмежену відповідальність працівника за спричинення останнім шкоди шкоди, підприємству, установі чи організації.

Як встановлено судом між ОСОБА_1 та Департаментом патрульної поліції був укладений 07.02.2022 року Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність за умовами якого ОСОБА_1 прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених йому Департаментом матеріальних цінностей.

Надалі на підставі акту внутрішнього переміщення основних засобів УПП в Одеській області відповідач 16.02.2023 року прийняв майно у кількості 838шт. на суму 14 779805,19грн. про що свідчить його підпис

На підстав наказу Департаменту патрульної поліції №2497 від 07.12.2023 року проведено службове розслідування.

За результатами службового розслідування комісією складений висновок від 12.01.2024 року яким встановлено, що ст.л-нт ОСОБА_2 будучи матеріально-відповідальною особою на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 07.02.2022, з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей, що належать ДПП, прийняв матеріальні цінності ДПП, в тому числі два комплекти системи автомобільного відеоспостереження Gazer F225 (передня і задня камера, реєстратор, вбудована карта пам?яті) інвентарний Nє (старий Nє ) та інвентарний Nє (старий Nє ); 13 натільних камер «EEYELOG ЕН-22В» номенклатурний Nє (старий Nє 113025623) відповідно до актів внутрішнього переміщення основних засобів УПП в Одеській області ДПП від 30.01.2023 NoNє 23 длп - 94, 23 дип - 96, не вжив заходів щодо збереження вказаного майна, що призвело до його втрати, про що стало відомо за результатами проведеної інвентаризації призначеної наказом ДПП від 31.10.2023 року №2230 та завдання матеріальної шкоди в розмірі 71012,41грн. Обставини що виключають матеріальну відповідальність передбачені ст.( ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» не встановлені.

Наказом начальника Департаменту ПП №349 від 16.02.2024 року за завдання матеріальної шкоди внаслідок вчинення протиправних дій притягнуто ст.л-та поліції ОСОБА_3 до матеріальної відповідальності в розмірі 71012грн., вказаний наказ позивачем не оскаржувався та є чинним.

Таким чином відповідач не спростував належними та допустимим доказами відшкодування матеріальної шкоди завданої державі в особі Департаменту поліції на суму 71012грн, тоді як позивач довів обґрунтованість позовних вимог, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Враховуючи те, що позов задоволений на користь суб`єкта владних повноважень, то відповідно до ч.2 ст.139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Департаменту патрульної поліції матеріальну шкоду у розмірі 56 142 грн.74 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач. Департамент патрульної поліції (03048, м.Київ, вул..Федора Ернста, 3)

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) рнокпп НОМЕР_1 .

Суддя Е.А.Іванов