Справа № 320/20302/23
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Грибан І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Регіонального сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) в частині невчинення дій по наданню належних адміністративних послуг та здійсненню перереєстрації автомобіля марки BMW Х5, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 ;

- зобов`язати Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) прийняти документи від ОСОБА_1 щодо перереєстрації автомобіля марки BMW Х5, 2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 та вчинити дії по їх розгляду та перереєстрації з наданням ОСОБА_1 належної відповіді.

Мотивуючи позовні вимоги позивач вважає оскаржувану бездіяльність відповідача протиправною, оскільки при її допущенні порушені приписи чинного законодавства. Крім того, наголошує на дотримання ним всіх необхідних вимог для здійснення перереєстрації вказаного транспортного засобу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінку тому, що бездіяльність відповідача виявилася саме в невиконанні своїх функцій.

Також апелянт наголошує на тому, що судом порушено норми статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України щодо строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В прохальній частині апеляційної скарги апелянт просить суд розглянути апеляційну скаргу за його участі та участі представника.

Розглянувши зазначене клопотання, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами другою та третьою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У той же час, згідно частин 1-3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 12, частини четвертої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

У той же час, спірні правовідносини не відносяться до категорії справ, передбачених частиною четвертою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з поданого клопотання апелянта, в такому не наведено доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.

Колегія суддів зазначає, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ніяким чином не обмежує процесуальні права учасників справи, а свої пояснення та докази у справі учасники справи мають можливість надати до суду за правилами, встановленими Кодексом адміністративного судочинства України.

Дослідивши клопотання апелянта, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, тощо, беручи до уваги пункт 20 частини 1 статті 4 та частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачем додано два талони запису до ТСЦ МВС №8043: № 96 на 22.02.2023 на 14:50 год. на ім`я Власова ( НОМЕР_3 ) на запис для проведення експертного дослідження транспортного засобу, та №132 на 22.02.2023 на 15:52 год. на ім`я Власова ( НОМЕР_3 ) на запис для проведення перереєстрації транспортного засобу на нового власника.

Позивач зазначає, що 22.02.2023 перебуваючи у відповідача не зміг перереєструвати транспортний засіб, оскільки відповідач не зареєстрував не дивлячись на те, що позивач зареєструвався в електронній черзі та мав право на пояснення ситуації, а також отримання роз`яcнень щодо подальших дій.

ОСОБА_1 01.03.2023 звернувся із заявою до начальника Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві Клижка О.О., в якій зазначив, що 22.02.2023 отримав усну відмову у наданні послуг, а тому просить надати письмову відмову на його поштову адресу із зазначенням підстави для звернення до суду.

Листом від 22.03.2023 №31/26-111-285 Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС звернення ОСОБА_1 щодо надання письмової відмови в проведенні перереєстрації транспортного засобу. У листі зазначено, що 22.02.2023 позивачем здійснено реєстрацію в системі електронної черги з метою отримання послуг з експертного дослідження транспортного засобу (талон №96 на 14 год 50 хв) та перереєстрації транспортного засобу на нового власника (талон №132 на 15 год 52 хв). Перевіркою електронного звіту системи електронної черги встановлено, що до адміністратора сервісного центру МВС позивач не звертався, так талон №132 на проведення перереєстрації транспортного засобу був викликаний адміністратором ТСЦ 8043 о 16 год 14 хв та в подальшому автоматично скасований системою електронної черги через неявку заявника. Тобто ОСОБА_1 не звертався до адміністратора ТСЦ та не міг отримати відмову в проведенні перереєстрації транспортного засобу, що також підтверджується журналом роботи з обліковою карткою транспортного засобу.

Повідомлено позивачу, що для забезпечення всебічного та неупередженого розгляду його звернення необхідно надати ТСЦ МВС висновок, складений за результатами експертного дослідження BMW X5, номерний знак НОМЕР_3 .

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача в частині не вчинення дій по наданню належних адміністративних послуг та здійсненню перереєстрації транспортного засобу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно форм власності та господарювання урегульовано Законом України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» (далі також - «Закон №3353-XII», у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 Закону №3353-XII власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. У разі наявності обтяжень реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів здійснюється за наявності згоди обтяжувача (обтяжувачів), справжність підпису (підписів) якого (яких) засвідчено нотаріусом.

Процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків встановлена Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 (далі також - «Порядком №1388», у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 15 Порядку №1388 державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів (крім випадків, визначених цим пунктом) здійснюються після проведення експертного дослідження працівниками Експертної служби МВС або інших державних спеціалізованих установ, що провадять судово-експертну діяльність, які мають присвоєну в установленому Законом України «Про судову експертизу» порядку кваліфікацію судового експерта з правом проведення досліджень за відповідними експертними спеціальностями (далі - фахівці, які проводять експертне дослідження транспортних засобів та реєстраційних документів).

За результатами проведеного експертного дослідження транспортного засобу фахівці, які проводять експертне дослідження транспортних засобів та реєстраційних документів, складають відповідний висновок. Відомості, що містяться в такому висновку, у день проведення експертного дослідження невідкладно вносяться до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Висновок, складений за результатами експертного дослідження, або відомості, що містяться в ньому, не пізніше як через десять діб після дня внесення таких відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів подаються / вносяться власником разом із заявою про державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортного засобу до сервісного центру МВС (незалежно від місця проведення експертного дослідження).

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір по суті, повинен був надати оцінку не роботі системі керування електронною чергою, як допоміжного механізму надання послуг суб`єкту звернення, а встановити факт бездіяльності відповідач в тому, що за кожним зверненням позивача останній знаходив причини не розглядати його звернення, колегія суддів зазначає таке.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише у випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

У постанові Касаційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі №342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

З метою встановлення вищевказаних обставин, колегія суддів дослідила докази, які містяться в матеріалах справи.

Так, позивачем до суду першої інстанції надано два талони запису до ТСЦ МВС №8043: № 96 на 22.02.2023 на 14:50 год. на ім`я Власова ( НОМЕР_3 ) на запис для проведення експертного дослідження транспортного засобу, та №132 на 22.02.2023 на 15:52 год. на ім`я Власова ( НОМЕР_3 ) на запис для проведення перереєстрації транспортного засобу на нового власника (а.с.9).

Також в матеріалах справи наявна інформація із системи керування чергою 22.02.2023 по ТСЦ МВС №8043, з якої вбачається, що суб`єкта звернення із талоном №132 на ім`я Власова запрошено адміністратором до робочого столу о 16 год 14 хв. Водночас відповідно до вимог пункту 13 розділу II Порядку №777 через неявку суб`єкта звернення протягом трьох хвилин із моменту першого запрошення до робочого місця, його номер реєстрації в систему керування черговою системою було скасовано (а.с.42).

Виходячи із зазначеного, позивач, який зареєструвався в системі керування чергою з талоном №132 на ім`я Власова, д.н.з. НОМЕР_3 не з`явився за викликом до робочого столу адміністратора для отримання послуги з перереєстрації транспортного засобу.

Таким чином, не з`явлення позивача у день та час, визначені в талоні про реєстрацію в систему керування чергою за викликом до робочого столу адміністратора для отримання послуги з перереєстрації транспортного засобу спростовує твердження апелянта про бездіяльність відповідача щодо не вчинення дій по наданню належних адміністративних послуг.

Доводи апелянта про те, що вказана бездіяльність виявилася в не виконанні відповідачем своїх функцій, а саме ненадання позивачу однозначної відповіді щодо ситуації, з якою він звернувся, колегія суддів оцінює критично, виходячи із такого.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 01.03.2023 звернувся із заявою до відповідача, в якій просив надіслати письмову відмову на його поштову адресу із зазначенням підстави.

Відповідач листом від 22.03.2023 №31/26-111-285 детально проінформував позивача, що відповідно до вимог Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після проведення експертного дослідження працівниками Експертної служби МВС або інших державних спеціалізованих установ, що проводять судово-експертну діяльність, які мають присвоєну в установленому Законом України "Про судову експертизу" порядку кваліфікацію судового експерта з правом проведення досліджень за відповідними експертними спеціальностями (далі - фахівці, які проводять експертне дослідження транспортних засобів та реєстраційних документів).

Повідомлено позивачу, що зазначений висновок ним разом із заявою до ТСЦ МВС не подано, перевіркою за Єдиним реєстром транспортних засобів встановлено, що відомості про проведення експертного дослідження автомобіля BMW X5, номерний знак НОМЕР_3 та супровідних документів в реєстрі відсутнє.

Запропоновано позивачу для забезпечення всебічного та неупередженого розгляду його звернення надати ТСЦ МВС висновок, складений за результатами експертного дослідження BMW X5, номерний знак НОМЕР_3 .

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що згідно талона №96 позивач записався в електронну чергу на 14 год 50 хв для проходження експертного дослідження.

Водночас як вбачається із листа відповідача від 22.03.2023 інформація про проведення експертного дослідження транспортного засобу BMW X5, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 відсутня, що свідчить про те, що експертне дослідження вказаного транспортного засобу не проводилося.

Проаналізувавши надані докази, судова колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем чітко повідомлено позивачу на його заяву-звернення процедуру порядку перереєстрації транспортного засобу, що свідчить про відсутність вчинення відповідачем протиправної бездіяльності та спростовує доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не може встановити, яка саме причина відсутності можливості у відповідача перереєструвати транспортний засіб.

Доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі про те, що бездіяльність відповідача спричиняє вчинення позивачем порушення пункту 7 Порядку №1388, оскільки останній зобов`язаний (перереєструвати) транспортний засіб протягом десяти діб після виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позивач самостійно не з`явився за реєстраційним талоном до адміністратора для отримання послуги, що підтверджується наданими відповідачем до суду доказами.

Поряд з цим, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що він неодноразово звертався до відповідача щодо здійснення перереєстрації транспортного засобу, але щоразу відповідач фактично не бажав обслуговувати у сервісному центрі, оскільки наведені обставини жодними належними та допустимими доказами в розумінні процесуального законодавства не підтвердженні.

Також колегія суддів не надає оцінку доводам апелянта про те, що лист відповідача від 22.03.2023 №31/26-111-285 не є відповіддю на заяву позивача, а є переписуванням протоколу системи керування чергою для отримання послуг, оскільки такі являються лише припущеннями позивача. Жодних доказів на підтвердження вказаних обставин до суду першої та апеляційної інстанції не надано.

Посилання апелянта на обов`язок суду застосування до спірних правовідносин вимог Закону України «Про інформацію» та Закону України «Про звернення громадян» колегія суддів оцінює критично, оскільки докази звернення позивачем до відповідача в порядку, передбаченому вищевказаних законодавством судом не встановлено.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції під час розгляду справи здійснювався опис правомірності роботи системи керування чергою для отримання послуг, які надаються територіальними сервісними центрами МВС, колегія суддів зазначає таке.

Відповідачем на спростування позовних вимог надано до суду докази, які свідчать про те, що ОСОБА_1 не з`явився до відповідача з метою отримання послуги. Судом першої та апеляційної інстанції надано оцінку вищевказаним доказам та досліджено питання наявності чи відсутності бездіяльності відповідача щодо адміністративної послуги, в тому числі із застосуванням Порядку №1388, оскільки саме цим актом керувався відповідач у зв`язку з неявкою суб`єкта звернення (позивача) до робочого місця, за яким повинна була надаватися послуга.

Також колегія суддів наголошує, що порушення, на думку скаржника, судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку із тривалим розглядом справи, не входить до переліку обов`язкових підстав для скасування судового рішення, що передбачено частиною третьою статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, судом першої інстанції при розгляді справи правильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дотримано норм процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що всі доводи скаржника, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм була надана належна правова оцінка.

Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі №320/20302/23- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М.Кузьмишина

Судді Т.Р.Вівдиченко

І.О.Грибан