Справа № 440/1802/25
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/1802/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги:

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 з 01.08.2024 по 20.12.2024 грошового забезпечення та матеріальної допомоги для оздоровлення за 2024 рік без врахування при розрахунку посадового окладу, окладу за військове звання розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» №3460-ІХ від 09.11.2023 станом на 01.01.2024;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 з 01.08.2024 року по 20.12.2024 року перерахунок грошового забезпечення (основних та додаткових його складових) та матеріальної допомоги для оздоровлення за 2024 рік, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованим шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» №3460-ІХ від 09.11.2023 станом на 01.01.2024 на відповідні тарифні коефіцієнти відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 (зі змінами) та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації основної щорічної відпустки за 2022, 2023, 2024 роки та додаткової відпустки, як ветерану війни - особі з інвалідністю внаслідок війни, за 2023, 2024 роки, визначених виходячи з розміру грошового забезпечення, яке розраховано без врахування при розрахунку посадового окладу, окладу за військове звання розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» №3460-ІХ від 09.11.2023 станом на 01.01.2024;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації основної щорічної відпустки за 2022, 2023, 2024 роки та додаткової відпустки, як ветерану війни - особі з інвалідністю внаслідок війни, за 2023, 2024 роки, визначивши їх розмір, виходячи з розміру грошового забезпечення, розрахованого виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеним шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» №3460-ІХ від 09.11.2023 року станом на 01.01.2024 на відповідні тарифні коефіцієнти відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30.08.2017 та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою від 17.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 11.03.2025 відмовлено у задоволенні заяви позивача про звернення з поданням до Верховного Суду для розгляду справи як зразкової у справі №440/1802/25 /а.с. 63-66/.

Ухвалою від 20.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про зупинення провадження у справі /а.с. 72-74/.

Ухвалою від 20.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів /а.с. 75-76/.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що ОСОБА_1 у спірний період проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 . На думку позивача, за спірний період йому не у повному обсязі нараховане грошове забезпечення, матеріальну допомогу на оздоровлення за2024 рік, а також всіх належних виплат при звільненні з військової служби, а саме - без урахування збільшення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024, на відповідний тарифний коефіцієнт. Звернення ОСОБА_1 щодо перерахунку грошового забезпечення відповідач залишив без задоволення, внаслідок чого позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

06.03.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначав, що прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі, визначеному Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" на 01.01.2024 не підлягає застосуванню як розрахункова величина для визначення розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, оскільки з 20.05.2023 чинною нормою пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 /а.с. 49-50/.

11.03.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач виклав аргументи, аналогічні викладеним у позовній заяві /а.с. 52-55/.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 у спірний період проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 30-31/.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 20.12.2024 №47-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом "б" за станом здоров`я (за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) /а.с. 31/.

Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 14.02.2025 №145 підтверджено та не заперечується представником відповідача у відзиві на позов, що грошове забезпечення ОСОБА_1 у 2024 році відповідач нараховував з урахуванням в якості розрахункової величини - 1762,00 грн /а.с. 51/.

18.12.2024 позивач звернувся до відповідача з рапортом, у якому просив здійснити перерахунок грошового забезпечення (основних та додаткових його складових) за період військової служби у 2024 році, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2024 (2684,00 грн), на відповідні тарифні коефіцієнти /а.с. 36/.

Листом від 29.12.2024 вих.№4780 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для перерахунку його грошового забезпечення за 2024 рік, оскільки нарахування та виплата грошового забезпечення за спірний період проведені на підставі положень чинної норми пункту 4 Постанови №704 (у редакції постанови КМУ від 12.05.2023 №481), якою визначено нову розрахункову величину для обчислення грошового забезпечення - 1762,00 грн /а.с. 37/.

Не погодившись з наведеною позицією відповідача (в частині періоду з 01.08.2024 по 20.12.2024), позивач звернувся до суду з цим позовом.

Норми права, які підлягають застосуванню

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 Закону №2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

За приписами частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

За змістом частини першої статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Висновки щодо правозастосування

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі спір стосується наявності підстав для перерахунку розміру грошового забезпечення позивача за період з 01.08.2024 по 20.12.2024, грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації основної щорічної відпустки за 2022, 2023, 2024 роки та додаткової відпустки, як ветерану війни - особі з інвалідністю внаслідок війни, за 2023, 2024 роки з визначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обчислених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України від 03.11.2022 №2710-IX "Про Державний бюджет України на 2024 рік" на 01.01.2024 (2684,00 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 до постанови №704.

Зокрема, суду належить визначити, чи правомірно відповідач обчислив розмір грошового забезпечення позивача з 01.08.2024 виходячи з розрахункової величини у розмірі 1762,00 грн.

Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв постанову №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01.03.2018, та якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 4 постанови №704 (у редакції на дату її прийняття) розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Приміткою 1 Додатку 1 до постанови №704 визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до десяти гривень.

Оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли розмір окладу визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень (примітка Додатку 14 до постанови № 704).

У силу підпункту 3 пункту 5 постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №103, якою внесено зміни до постанови №704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції, а саме: Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14. (пункт 6 постанови №103).

Постанова №103 набула чинності 24.02.2018.

Постанова №704 набула чинності з 01.03.2018.

Однак постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови №103, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови №704.

Верховний Суд у постанові від 15.06.2023 у справі №380/13603/21 дійшов висновку про необхідність застосування з 29.01.2020 (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі №826/6453/18, що до того ж залишена без змін постановою Верховного Суду від 20.10.2022) положень пункту 4 постанови №704 у редакції до 24.02.2018, тобто у редакції, яка була чинна до набрання законної сили постановою №103.

Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704" абзац перший пункту 4 постанови №704 викладено у такій редакції: 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14..

Відповідні зміни набрали чинності з 20.05.2023.

Тож відповідач з 20.05.2023 (та відповідно у період з 01.08.2024 по 20.12.2024) нараховував ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням в якості розрахункової величини розміру 1762,00 грн.

Суд зауважує, що зміни, внесені у пункт 4 постанови №704 постановою №481, призвели до заміни розрахункової величини для цілей обчислення грошового забезпечення військовослужбовців.

Так, замість прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року Уряд встановив в якості розрахункової величини сталу суму - 1762,00 грн.

Отож з 20.05.2023 та відповідно у спірний період з 01.08.2024 по 20.12.2024, чинна редакція пункту 4 постанови №704 не передбачає застосування прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного календарного року при розрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб.

Оцінюючи доводи позивача про те, що внесення змін до пункту 4 постанови №704 вищезгаданою постановою №481 призвело до зменшення розміру розрахункової величини, з якої позивачу належало обчислювати грошове забезпечення за увесь період військової служби з 30.03.2022, суд звертає увагу на таке.

У силу частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII розмір грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України наділений винятковим правом приймати (вносити зміни) власні акти у формі постанов та розпоряджень.

За позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у постанові від 12.12.2018 у зразковій справі №802/2196/17-а, політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення проведення якої на підставі пункту 3 статті 116 Конституції України здійснюється Кабінетом Міністрів України. Такий висновок ґрунтується на висновках Конституційного Суду України, сформованих у рішеннях від 02.03.1999 №2-рп/99, від 22.09.2005 №5-рп/2005 та від 26.12.2011 №20-рп/2011.

Європейський суд з прав людини, оцінюючи правомірність зменшення Урядом України розміру соціальних гарантій (розміру пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"), у рішенні від 03.06.2014 у справі "Велікода проти України" нагадав, що будь-яке втручання державного органу в мирне володіння майном повинно бути законним і переслідувати законну мету "в суспільних інтересах". Будь-яке втручання також має бути розумно пропорційним меті, яку потрібно досягти. Іншими словами, необхідно знайти "справедливий баланс" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав особи. Необхідний баланс не буде знайдено, якщо відповідна особа або особи повинні нести індивідуальний і надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, колишній король Греції та інші проти Греції [ВП], № 25701/94 , § § 79 і 82, ECHR 2000 XII).

Суд зауважує, що внесення Кабінетом Міністрів України змін до пункту 4 постанови №704 відповідає повноваженням Уряду, визначеним статтею 117 Конституції України, статтею 9 Закону №2011-XII та вочевидь здійснено з міркувань економічної політики й фінансових труднощів, з якими зіткнулася Держава внаслідок тривалої широкомасштабної агресії російської федерації проти України.

Судове рішення у справі №440/18238/23, на яке посилається позивач у позові, не утворює підстав для обчислення грошового забезпечення позивача з 01.08.2024 з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2024, адже спір у справі №440/18238/23 стосувався обчислення грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 30.03.2022 по 19.05.2023, тобто до внесення змін у пункт 4 постанови №704 в частині визначення розрахункової величини.

Посилання позивача на окремі рішення судів першої та апеляційної інстанцій суд відхиляє, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Висновок Верховного Суду у постанові від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 не застосовний до спірних відносин, оскільки у згаданій справі предмет спору стосувався правомірності відмови у видачі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2021 для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2021, у той час як спір у даній справі стосується правомірності нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцю за період з 01.08.2024 по 20.12.2024 після внесення змін постановою №481 у пункт 4 постанови №704.

Як наслідок, відповідач правомірно обчислив розмір грошового забезпечення позивача за період з 01.08.2024 по 20.12.2024 (у т.ч. з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації основної щорічної відпустки за 2022, 2023, 2024 роки та додаткової відпустки, як ветерану війни - особі з інвалідністю внаслідок війни, за 2023, 2024 роки) виходячи з розрахунковою величини, визначеної Урядом, у розмірі 1762,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков