Справа № 300/7671/24
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" серпня 2025 р. справа № 300/7671/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058 у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач стверджує, що пенсійним органом не враховано уточнюючу довідку від 11.09.2023 №477 про перебування на обліку в Надвірнянському районному центрі зайнятості. На момент отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю правові норми передбачали зарахування періоду отримання такої до загального трудового стажу, відтак період отримання позивачем матеріальної допомоги з 09.10.2000 по 06.04.2001 підлягає зарахуванню до страхового стажу. Те, що у трудовій книжці серії НОМЕР_1 наказ №66 від 06.04.2001 не відповідає наказу №103 від 01.06.2001, який зазначено в уточненій довідці №477 від 11.09.2023, не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком, оскільки особа не несе відповідальність за заповнення трудової книжки, а обов`язок ведення трудових книжок покладено на адміністрацію підприємств. Позивач зазначає, що в уточненій довідці №477 від 11.09.2023 конкретизовано який вид допомоги отримував ОСОБА_1 , а саме допомогу по безробіттю. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечує. Зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області було ухвалено рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії від 15.08.2024. До страхового стажу позивача не враховано вищезазначений період виплати матеріальної допомоги з 09.10.2000 по 06.04.2001 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки врахування такого виду допомоги не передбачено ч. 1 ст. 24 Закону №1058. Стверджує, що матеріальна допомога по безробіттю, яку отримував позивач протягом спірного періоду, та допомога по безробіттю є різними видами допомоги відповідно до Закону №803, в редакції, чинній на момент виплати вищезазначеної матеріальної допомоги. Період отримання допомоги по безробіттю відповідно до статті 56 Закону №1788 та абзацу 3 частини 1 статті 24 Закону №1058 зараховується до страхового стажу, а щодо зарахування періоду отримання матеріальної допомоги по безробіттю згадані закони відповідних приписів не містять, тому періоди виплати матеріальної допомоги позивачу з 09.10.2000 по 06.04.2001 не можуть бути враховані при обчислені стажу роботи. Також відповідач зазначає, що в наданій позивачем уточнюючій довідці від 11.09.2023 №477 про перебування на обліку в Надвірнянському районному центрі зайнятості, вказано період, однак не зазначено, які види допомог виплачувалися по цих періодах окремо. В уточнюючій довідці зазначено період з 09.10.2000 по 05.04.2001 (наказ №103 від 01.06.2001), а в трудовій книжці період з 09.10.2000 по 06.04.2001 (наказ №66 від 06.04.2001). Уточнююча довідка не містить інформації про реорганізацію чи зміну найменування установи. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.58).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
20.06.2024 позивач у віці 60 років звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії (а.с.69).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 28.06.2024 №25 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.67).

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області листом від 28.06.2024 №1800-0302-9/29333 «Щодо доопрацювання ЕПС ОСОБА_1 » повідомило відповідача про те, що у разі якщо відомості про нарахування та сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за квітень-травень 2024 року надійдуть протягом чотирьох місяців з дня звернення за призначенням пенсії, ОСОБА_1 має право на перегляд рішення про відмову у призначенні пенсії від 28.06.2024 без повторного звернення (а.с.66).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.08.2024 №25 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначено, що страховий стаж позивача становить 29 років 7 місяців 7 днів. За результатами повторного розгляду заяви та доданих до неї документів до страхового стажу не враховано періоди виплати матеріальної допомоги з 09.10.2000 по 06.04.2001 згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки врахування такого виду допомоги не передбачено ч. 1 ст. 24 Закону №1058. До заяви надано уточнюючу довідку від 11.09.2023 №477 про перебування на обліку в Надвірнянському районному центрі зайнятості, в якій вказано періоди, однак не зазначено, які види допомог виплачувалися по цих періодах окремо. Окрім того, наказ №103 від 01.06.2001, який зазначено в довідці, не відповідає наказу, який записано в трудовій книжці (№66 від 06.04.2001). Також відсутня інформація про реорганізацію чи зміну найменування. (а.с.63).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі також - Закон №1058-IV).

Статтею 1 зазначеного Закону визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Згідно із частиною 4 статті 26 Закону 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Пенсійний орган зазначає про наявність у позивача на час звернення із заявою про призначення пенсії 29 років 07 місяців 7 днів страхового стажу.

За змістом абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення (надалі також - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі також - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 (надалі також - Інструкція №58, в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції №58).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до підпункту "е" пункту 2.18 Інструкції № 58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів записи, зокрема, безробітним особам про період одержання допомоги по безробіттю заноситься у трудову книжку органом державної служби зайнятості населення. Передбачені цим пунктом записи вносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи (п.2.26 Інструкції №58).

Як слідує із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 від 28.03.1985 ОСОБА_1 (а.с.33) у спірний період:

- 09.10.2000 призначено виплату матеріальної допомоги відповідно до пункту 3 статті 31 Закону України «Про зайнятість населення», наказ №190 від 09.10.2000,

- 06.04.2001 закінчено виплату матеріальної допомоги відповідно од пункту 1 статті 30 Закону України «Про зайнятість населення», наказ №66 від 06.04.2001.

Законом України від 25.03.2005 «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2005 рік» та деяких інших законодавчих актів України» (надалі також - Закон №2505-IV) частину 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено абзацом такого змісту:

«Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу».

Зазначеним законом також виключено абзац 5 частини 1 статті 7 та статтю 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", тобто всі норми про матеріальну допомогу по безробіттю.

Разом з тим, частина 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, відповідно до статті 7 Закону України від 02.03.2000 №1533-III «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (надалі також - Закон №1533-III, в редакції, чинній на час призначення позивачу матеріальної допомоги по безробіттю) передбачено такі види забезпечення за цим Законом: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності; допомога по частковому безробіттю; матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного; матеріальна допомога по безробіттю, одноразова матеріальна допомога безробітному та непрацездатним особам, які перебувають на його утриманні; допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні.

За змістом частини 1 статті 22 Закону №1533-III застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу.

Згідно частини 1 статті 28 Закону №1533-III безробітним, у яких закінчився строк виплати допомоги по безробіттю, матеріальна допомога по безробіттю надається за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує прожиткового мінімуму, встановленого законом. Матеріальна допомога по безробіттю надається протягом 180 календарних днів у розмірі 75 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як передбачено у п. 12 ч. 1 ст. 31 Закону №1533-III виплата допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю припиняється у разі закінчення строку їх виплати.

Відповідно пункту «в» ст. 25 Закону України від 01.03.1991 № 803-XII «Про зайнятість населення» (надалі також - Закон №803-XII, в редакції, чинній на час призначення позивачу матеріальної допомого по безробіттю) держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій, зокрема, виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги по безробіттю.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону №803-XII допомога по безробіттю виплачується з восьмого дня після реєстрації громадянина у державній службі зайнятості до працевлаштування, але не більше 360 календарних днів протягом двох років; для осіб передпенсійного віку (підпункт "г" пункту 1 статті 5 цього Закону) - до 720 календарних днів, а громадянам, які бажають відновити трудову діяльність після тривалої (більше шести місяців) перерви, та громадянам, які вперше шукають роботу, допомога по безробіттю виплачується не більше 180 календарних днів.

За нормами п. «з» ч. 1 ст. 30 Закону №803-XII виплата допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю припиняється у разі закінчення строку їх виплати.

У відповідності до статті 31 Закону №803-XII безробітні після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю можуть одержувати протягом 180 календарних днів матеріальну допомогу по безробіттю у розмірі до 75 процентів встановленої законодавством мінімальної заробітної плати за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

У разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні, членам сім`ї безробітного або особі, яка здійснювала поховання, виплачується допомога на поховання у розмірі, встановленому законодавством.

Кожному з членів сім`ї, які перебувають на утриманні безробітного, а також громадянам, у яких закінчився строк виплати допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги по безробіттю, подається одноразова матеріальна допомога у розмірі 50 процентів установленої законодавством мінімальної заробітної плати.

Умови подання матеріальної допомоги по безробіттю та іншої допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Приписами пункту "ж" частини 1 статті 4 Закону № 803-XII було передбачено, що держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні: включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до стажу роботи, а також до безперервного трудового стажу.

Отже, на час отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю правові норми передбачали зарахування періоду отримання такої до загального трудового стажу.

Аналогічну за своїм змістом правову позицію навів Верховний Суд у постанові від 20.04.2022 в справі № 638/7217/16-а.

Судом встановлено, що позивачу 09.10.2000 було призначено матеріальну допомогу по безробіттю згідно пункту 1 статті 31 Закону України «Про зайнятість населення», виплату якої припинено у відповідності до пункту 1 статі 30 Закону України «Про зайнятість населення» 06.04.2001, що підтверджується записами №9, 10 трудової книжки позивача.

Згідно довідки Надвірнянської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості №477 від 11.09.2023 ОСОБА_1 перебував на обліку як безробітний в Надвірнянському районному центрі зайнятості та отримував допомогу по безробіттю, зокрема, в період з 09.10.2000 (наказ №190 від 09.10.2000) по 05.04.2001 (наказ №103 від 01.06.2001) (а.с.82).

Суд зауважує, що в силу приписів статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Записи в трудовій книжці ОСОБА_1 про отримання матеріальної допомоги в період з 09.10.2000 по 06.04.2001 відповідають вимогам заповнення трудової книжки, передбаченим Інструкцією №58, оскільки містять чітку дату призначення та закінчення виплати матеріальної допомоги, номери наказів та їх дати і відтиск печатки Надвірнянського районного центру зайнятості населення.

Пенсійний орган в оскаржуваному рішення не зазначив про невідповідність записів №№9,10 трудової книжки позивача вимогам Інструкції №58.

Отже, в спірному випадку записи №9, №10 у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 28.03.1985 підтверджують період отримання позивачем матеріальної допомоги по безробіттю з 09.10.2000 по 06.04.2001.

Крім наведеного, суд звертає увагу на записи №№7, 8 трудової книжки ОСОБА_1 за змістом яких позивач отримував у період з 24.10.1999 по 19.07.2000 допомогу по безробіттю відповідно до пункту 1 статі 26 Закону України «Про зайнятість населення». Вказаний період зараховано до страхового стажу позивача.

Як зазначалося судом, у відповідності до статті 31 Закону №803-XII безробітні після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю можуть одержувати протягом 180 календарних днів матеріальну допомогу по безробіттю у розмірі до 75 процентів встановленої законодавством мінімальної заробітної плати за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Отже, записи №7 - №10 трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 28.03.1985 містять також відомості про види допомог, які було призначено позивачу згідно із Законом України «Про зайнятість населення», зокрема, у спірний період позивач отримував матеріальну допомогу по безробіттю.

Суд зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

За приписами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі.

Згідно пункту 4.2 розділу IV Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (надалі також - Порядок № 22-1) при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема: надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Пунктом 4.7 розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

При цьому, пунктом 3.3 розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Пенсійного Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Таким чином орган Пенсійного фонду України не був позбавлений права, в разі наявності певних розбіжностей у документах, для підтвердження періоду отримання матеріальної допомоги по безробіттю, звертатись із відповідними листами, запитами до Надвірнянської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості, яка видала довідку від 11.09.2023 №477, з метою отримання інформації, в тому числі, первинних документів (наказу у спірному випадку), на підставі яких видана така довідка.

Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б свідчили про вчинення відповідачами дій, спрямованих на проведення перевірки відомостей у поданих позивачем документах. Отже, відповідач своїм правом вимагати відповідні документи від підприємств, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію - не скористався.

Згідно абзацу третього ч. 1 ст. 24 Закону №1058 період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

За встановлених судом обставин та наведених норм права, пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 09.10.2000 по 06.04.2001, відтак, слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.08.2024 №25 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Разом з цим, враховуючи, що суд не може підміняти державний орган та приймати замість нього рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до дискреційних повноважень такого суб`єкта владних повноважень, зокрема й вираховувати страховий стаж, який дає право на пенсію, позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком задоволенню не підлягає.

Відтак, з метою ефективного захисту порушених прав і інтересів позивача, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача від 20.06.2024 про призначення пенсії та прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.

Підсумовуючи наведене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 847,84 грн. (70% задоволених позовних вимог). Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.08.2024 за №25.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 09.10.2000 по 06.04.2001.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від 20.06.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цьому рішенні суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 847,84 грн. (вісімсот сорок сім гривень 84 копійки).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.