Справа № 440/12003/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/12003/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №440/12003/24 за позовом ОСОБА_1 до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (в/ч НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

04.10.2024 ОСОБА_1 звернувся з позовом до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (в/ч НОМЕР_1 ), в якому просить суд визнати неправомірною бездіяльність відповідача, яка виявилася у нерозгляді по суті його рапорту від 31.05.2024 про звільнення на підставі пп. "б" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а також зобов`язати Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " розглянути рапорт матроса ОСОБА_1 , робітника підсобного 4 відділення забезпечення (постійного складу) І взводу забезпечення (постійного складу) роти забезпечення Військової частини НОМЕР_2 , від 31.05.2024 про звільнення на підставі пп. "б" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Позовні вимоги мотивує обставинами протиправної бездіяльності відповідача, який не здійснив у належному порядку розгляд рапорту позивача про звільнення з військової служби за станом здоров`я.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

14.10.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначає, що Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (в/ч НОМЕР_1 ) не є неналежним відповідачем у цій справі, що, у свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Вказує, що Військова частина НОМЕР_2 , в якій, як зазначено у позові, проходить військову службу позивач, не входить до складу військ Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", натомість є підпорядкованою Військовій частині НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 . В силу наведеного Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (Військова частина НОМЕР_1 ) не наділене відповідними владними управлінськими функціями (власними або делегованими) та повноваженнями щодо прийняття рішень про звільнення з військової служби військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2 , з якою не перебуває у відносинах підпорядкованості, а отже не є учасником спірних правовідносин.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 КАС України суд здійснює розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Миргород Полтавської області, 01.07.2020 на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_3 від 25.06.2020 прийнятий на військову службу за контрактом, що підтверджується записами військового квитка серії НОМЕР_4 (а.с. 4-7).

Як повідомляє позивач у позовній заяві, нині він проходить військову службу за контрактом у складі Військової частини НОМЕР_2 на посаді робітника підсобного 4 відділення забезпечення (постійного складу) 1 взводу забезпечення (постійного складу) роти забезпечення. Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №511197 йому встановлено третю групу інвалідності, травма пов`язана з проходженням військової служби, дата чергового переогляду 01.02.2025.

31.05.2024 ОСОБА_1 звернувся з рапортом до командира роти забезпечення Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив звільнити його, як робітника підсобного 4 відділення забезпечення (постійного складу) І взводу забезпечення (постійного складу) роти забезпечення Військової частини НОМЕР_2 , з військової служби на підставі пп. "б" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (а.с. 10).

У свою чергу командир роти забезпечення Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 своїм рапортом клопотав по суті рапорту матроса ОСОБА_1 перед командиром Військової частини НОМЕР_2 , а командир Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 своїм рапортом клопотав по суті рапорту молодшого лейтенанта ОСОБА_4 перед командиром Військової частини НОМЕР_3 .

Як зазначає позивач у позовній заяві, наразі його рапорт про звільнення по суті не розглянуто, що зумовило його звернення до суду з цим позовом про визнання протиправною бездіяльності Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (в/ч НОМЕР_1 ) щодо нерозгляду по суті його рапорту від 31.05.2024.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (надалі - Закон №2232-XII у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

За змістом частин першої та третьої статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону №2232-XII).

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Так, відповідно до пп. "б" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону №2232-XII, контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, зокрема, під час проведення мобілізації та дії воєнного стану - за станом здоров`я:

на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6 - 12 місяців;

за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення №1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).

Відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положення №1153/2008, під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану до оголошення демобілізації) право на звільнення з військової служби військовослужбовців надано:

- у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами командирам бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

- у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами командирам корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

- у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами, передбаченими частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», - командувачам видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиру військової частини НОМЕР_5 , начальнику Генерального штабу Збройних Сил України, керівнику служби персоналу Міністерства оборони України, начальнику Національного університету оборони України імені Івана Черняховського.

Відповідно до пункту 233 Положення №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно з пунктом 12.9 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби.

Наведена вище процедура звільнення військовослужбовців з військової служби передбачає направлення документів на звільнення військовослужбовця для прийняття відповідного рішення не до будь-якої з посадових осіб, зазначених у підпункті 2 пункту 225 Положення №1153/2008, а "по команді" - тобто до тієї посадової особи, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з урахуванням його військового звання та структурного підпорядкування військової частини, в якій військовослужбовець проходить військову службу.

Як свідчать встановлені судом у цій справі обставини, ОСОБА_1 на даний час проходить військову службу у складі Військової частині НОМЕР_2 .

31.05.2024 ОСОБА_1 звернувся з рапортом до командира роти забезпечення Військової частини НОМЕР_2 , в якому просив звільнити його з військової служби на підставі пп. "б" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

У свою чергу командир роти забезпечення Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 своїм рапортом клопотав по суті рапорту матроса ОСОБА_1 перед командиром Військової частини НОМЕР_2 , а командир Військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_3 своїм рапортом клопотав по суті рапорту молодшого лейтенанта ОСОБА_4 перед командиром військової частини НОМЕР_3 .

Тобто, позивач, звертаючись до суду з цим позовом до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (в/ч НОМЕР_1 ), критерій структурного підпорядкування залишив поза увагою.

Будь-які документальні докази того, що позивач проходить службу саме у складі Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (в/ч НОМЕР_1 ) чи у військовій частині, яка підпорядкована відповідачу, відсутні.

Відтак, враховуючи обставини відсутності відносин підпорядкованості між Військовою частиною НОМЕР_2 та Оперативним командуванням " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (в/ч НОМЕР_1 ), наведені у позовній заяві твердження про наявність в Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (в/ч НОМЕР_1 ) обов`язку щодо прийняття рішення за рапортом про звільнення ОСОБА_1 , військовослужбовця Військової частини НОМЕР_2 , з військової служби, як і доводи щодо протиправної бездіяльності Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (в/ч НОМЕР_1 ), суд визнає помилковими внаслідок невірного визначення позивачем складу суб`єктів спірного правовідношення.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні (постанова КАС ВС від 21.12.2018 у справі №803/1252/17).

Таким чином наведені вище обставини у своїй сукупності і взаємозв`язку з нормами закону, що їх регулюють, вказують на відсутність спору між позивачем та відповідачем, з урахуванням чого підстави для задоволення такого позову відсутні.

Позивач судових витрат не поніс, підстави для їх розподілу відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 у справі №440/12003/24 - залишити без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ; АДРЕСА_1 )

Відповідач: Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (в/ч НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ; АДРЕСА_2 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Є.Б. Супрун