Справа № 610/2317/25
Суддя: Феленко Ю. А.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 610/2317/25
Провадження № 2-а/610/102/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2025 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Феленка Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Петрової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

24 червня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Литовченка С.І. звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), у якій позивач просить скасувати постанову від 24.03.2025 № 308/1/п про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач вважає оскаржувану постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримував та про її існування не знав. До того ж, розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 відбувся за його відсутності, копію протоколу про адміністративне правопорушення та другий примірник оскаржуваної постанови він не отримував, про дату та час розгляду справи своєчасно та належним чином повідомлений не був. За таких обставин, позивач вважає, що у відповідача були відсутні підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

10.07.2025 через електронний кабінет в системі "Електронний суд" представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Відзив мотивує тим, що 06.01.2025 ОСОБА_1 отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 в строк до 09.01.2025 під особистий підпис, але в зазначений у повістці термін до вказаного відділу не прибув. 13.11.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після перевірки всіх наявних документів було встановлено факт порушення позивачем вимог абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", абз. 3 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, викладених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022 № 1487, абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Отже, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, про що 24.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 було винесено постанову № 308/1/п.

Позивач в судове засідання, не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений своєчасно та належним чином, через електронний кабінеті в системі "Електронний суд" подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 9 ст. 205 КАС України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 26.06.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення було прийнято до розгляду Балаклійським районним судом Харківської області, відкрито провадження та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін з урахуванням вимог ст. 286 КАС України. Витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у якій було винесено постанову № 308/1/п від 24.03.2025 (а.с. 45).

10.07.2025 судом було постановлено ухвалу про витребування доказів у ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 65-66).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-12, 44).

З військового квитка серії НОМЕР_1 убачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 з 13.08.1991 (а.с. 22-27).

За даними довідки від 17.03.2025 № 52/8 військово-лікарської комісії за результатами проходження медичного огляду ВЛК рядовий ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби (а.с. 28).

Відповідно до посвідчення № НОМЕР_2 від 26.12.2024 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час на 12 місяців на підставі п. 57 розділу 2 розпорядження Кабінету міністрів України від 18.03.2015 № 493 (а.с. 29).

04 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП № 308/1/п, за якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 17 000 грн (а.с. 20-21).

З вказаної постанови убачається, що ОСОБА_1 ставиться у вину порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме те, що він, у порушення вимог абз. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", абз. 3 п. 1 Додатку 2 до Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, абз. 2 ч. 10 ст. ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" не з`явився за викликом у строк, зазначеній у отриманій ним повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме 09.01.2025. Дані про отримання ОСОБА_1 копії постанови або відмови від її отримання у присутності свідків відсутні.

Постановами державного виконавця Балаклійського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04.06.2015 № 78243158 відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у розмірі 34 000 грн на користь ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі постанови № 308/1/п від 24.03.2025, визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та стягнуто виконавчий збір (а.с. 16, 17, 18).

На виконання ухвали суду від 26.06.2025 про витребування доказів, відповідачем надано суду належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , на підставі яких було винесено постанову № 308/1/п від 24.03.2025, з яких убачається, що 17.03.2025 діловодом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 308/1, згідно з яким 17.03.2025, у період дії правового режиму воєнного стану, при перевірці у ОСОБА_1 документів було встановлено факт порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме: 09.01.2025 не з`явився за викликом у строк, зазначений у отриманій ним особисто 06.01.2025 повістці, до ІНФОРМАЦІЯ_3 для визначення його призначення на особливий період, чим порушив вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", абз. 3 п. 1 Додатку 2 до Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, абз. 2 ч. 10 ст. ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" (а.с. 57).

У вказаному протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, права, передбачені ст. 268 КУпАП та повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому дату та час розгляду справи у протоколі не зазначено. У протокольних поясненнях по суті правопорушення ОСОБА_1 зазначив, що не з`явився за сімейними обставинами.

Надані відповідачем копії витребуваних документів також містять розписку, з якої убачається, що 06.01.2025 ОСОБА_1 отримав особисто під підпис повістку № 2250 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.01.2025 (а.с. 58).

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_2 також надано копії витягу із наказу від 15.09.2021 № 238 про призначення підполковника ОСОБА_2 на посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 та оскаржуваної постанови (а.с. 56, 59).

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частиною 3 статті 288 КУпАП передбачено, що оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до пунктів 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду;

4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Мотиви суду.

Як було зазначено вище, позивачу ОСОБА_1 ставиться у вину порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме те, що він у порушення вимог абз. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", абз. 3 п. 1 Додатку 2 до Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, абз. 2 ч. 10 ст. ЗУ "Про військовий обов`язок і військову службу" не з`явився за викликом у строк, зазначеній у отриманій ним повістці до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме 09.01.2025.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

В абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", порушення якого ставиться у вину позивачу, зазначається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно з підпунктом 2 п. 1 Додатку 2 до Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Підпунктом 2 п. 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

З наданої відповідачем копії розписки убачається, що позивач 06.01.2025 особисто під підпис отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09:00 год 09.01.2025 (а.с. 58).

Крім того факт отримання повістки не заперечується самим позивачем у письмових поясненнях по суті справи, які він надав під час складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення, де він зазначив, що не з`явився за сімейними обставинами (а.с. 57). З наведеного слідує, що йому було відомо про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначену в протоколі та повістці дату, а саме 09.01.2025.

Натомість відповідачем підтверджено факт вручення вказаної вище повістки ОСОБА_1 , у спосіб, визначений пп. 2 п. 41 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, тобто надано належні та допустимі докази оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09.01.2025.

Отже, у суду є підстави вважати, що позивачем було порушено обов`язок щодо прибуття за викликом до відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Наведені представником позивача твердження щодо неотримання позивачем повістки та необізнаність про її існування спростовуються викладеними вище обставинами та наявними у матеріалах справи доказами.

За таких обставин, суд не приймає доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Разом із цим, суд зазначає, що справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення такої особи про місце і час розгляду справи щодо неї.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому, обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

З наданої відповідачем копії протоколу № 308/1 від 17.03.2025 убачається, що позивача не було сповіщено про дату, час та місце розгляду стосовно нього справи. Вказаний протокол містить лише письмові пояснення позивача по суті правопорушення та підпис, який свідчить про роз`яснення йому прав та обов`язків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачених ст. 268 КУпАП.

З метою з`ясування обставин щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно нього, у якій 24.03.2025 було ухвалено постанову № 308/1/п, а також щодо відвідування ОСОБА_1 24.03.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 судом було витребувано відповідні документи. Проте ухвала про витребування доказів у цій частині ІНФОРМАЦІЯ_6 виконана не була.

Отже, матеріали справи не містять доказів належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення. Відомості про отримання позивачем копії оскаржуваної постанови або відмови від її отримання у присутності свідків також відсутні.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до відповідальності та дотримання прав особи, яка притягується до відповідальності, що у свою чергу позбавило позивача права на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, зокрема висловлення заперечень, надання доказів, а також права на захист.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Недоведена вина прирівнюється до невинуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не дотримано порядку притягнення особи до відповідальності та прав особи, яка притягується до відповідальності.

Відтак притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за умов недотримання порядку притягнення до адміністративної відповідальності є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах у справі про адміністративне правопорушення місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки на момент розгляду цієї справи строк накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, визначений ст. 38 КУпАП, закінчився, суд позбавлений права скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

З урахуванням викладених обставин, враховуючи недотримання порядку притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, що ставиться йому у вину, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова № 308/1/п від 24.03.2025 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, які є обов`язковими для врахування в силу ч. 5 ст. 242 КАС України, судовий збір у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону № 3674-VI).

4.11.2019">Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 становить 3 028 гривень.

Таким чином, ставка судового збору за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення з 01.01.2025 становить 605,60 грн.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

З огляду на викладене, у встановленому ч. 1 ст. 139 КАС України порядку відшкодуванню підлягають витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 19, 20, 139, 143, 159, 160, 241-246, 286 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 від 24 березня 2025 року № 308/1/п у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

СуддяЮ.А. Феленко