Справа № 335/7663/25
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/7663/25 2-а/335/141/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Макарова В.О., за участю секретаря судового засідання Філатової О.О., представників позивача Бежанової А.І., Славич Т.О., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

04.08.2025 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшов адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі території України, в обґрунтування якого вказується наступне.

04.08.2025 до УДМС у Запорізькій області звернувся громадянин російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з питання подальшого його перебування на території України.

Для здійснення перевірки законності перебування, громадянин російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 надав оригінал паспортного документа НОМЕР_1 , виданого Генеральним Консульством Росії в м. Харків 06.08.2021, терміном дії до 06.08.2026, та пояснив, що він прибув на територію України 21.10.2013 через КПП «Гоптівка» по паспорту НОМЕР_2 , виданому 22.12.2010, терміном дії 22.12.2015, у приватних справах.

Управлінням ДМС у Запорізькій області стосовно громадянина рф ОСОБА_1 проведено перевірку за наступними обліками:

- за обліками УДМС у Запорізькій області, з використанням бази даних відомчої інформаційної системи ДМС, за результатами ОСОБА_1 посвідками на тимчасове або постійне проживання в Україні, паспортом громадянина України не документувався.

04.06.2025 у відношенні громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , УДМС у Запорізькій області було прийнято рішення про його примусове повернення до країни походження або третьої країни, із зобов`язанням його покинути територію України у термін до 23.06.2025. Зазначене рішення громадянин рф ОСОБА_1 не виконав, територію України не покинув;

- за обліками інтегрованої міжвідомчої інформаційно-комунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан»), за результатами відсутня інформація про перетинання державного кордону України громадянином ОСОБА_1 31.07.2025 через КПП «Маяки Удобне», інформація щодо виїзду з території України відсутня;

- за обліками Єдиного реєстру боржників, за результатами наявна інформація про майнові зобов`язання іноземця перед державою, а саме не сплачене адміністративне стягнення, накладене УДМС у Запорізькій області 14.05.2025.

Приписами статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон №3773-VI) передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

На момент скоєння громадянином рф ОСОБА_1 порушення, правила перебування іноземних громадян на території України визначалися ПКМУ від 29 грудня 1995 року №1074 «Про правила в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію».

Відповідно до вимог пункту 19 ПКМУ від 29 грудня 1995 року №1074, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території України за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами.

Паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби. Реєстрація проводиться на період короткотермінового перебування - для іноземців та осіб без громадянства з держав з візовим порядком в`їзду на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами; для іноземців та осіб без громадянства з держав з безвізовим порядком в`їзду - на термін не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами. Іноземці та особи без громадянства можуть звільнятися від реєстрації паспортного документа на підставі відповідного міжнародного договору України на умовах взаємності.

На даний час термін перебування громадян з безвізовим порядком в`їзду на території України визначено пунктом 1 наказу МВС України від 20.07.2015 № 884 «Про затвердження Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду» (далі Наказ № 884) передбачено, що громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначений міжнародними договорами України.

Дозволений строк перебування на території України у громадянина ОСОБА_1 , закінчився 18 січня 2014 року.

З 19.01.2014 громадянин рф ОСОБА_1 перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні.

04.06.2025 УДМС у Запорізькій області, за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у відношенні громадянина рф ОСОБА_1 було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, із зобов`язанням його покинути територію України у термін до 23.06.2025.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону №3773-VI, Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

На теперішній час рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянином рф ОСОБА_1 не виконане, територію України у визначений у рішенні строк він не залишив, продовжує надалі порушувати законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та перебувати у статусі нелегального мігранта.

Відповідно до частини 4 статті 26 Закону № 3773-VI, рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни може бути оскаржено до суду.

Згідно обліків Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення УДМС у Запорізькій області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянином ОСОБА_1 не оскаржене.

Впродовж тимчасового перебування на території України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України не виїжджав, до ДМС із заявами щодо легалізації свого проживання в Україні, продовження строку перебування на території країни не звертався. Законні підстави для подальшого перебування в Україні у іноземця відсутні.

Громадянин рф ОСОБА_1 не виконав рішення УДМС у Запорізькій області від 04.06.2025 про його примусове повернення до країни походження або третьої країни, тривалий час проживає в Україні без належних на те законних підстав, відсутні документи на право проживання в Україні. Він не може бути офіційно працевлаштований, та мати законного, постійного джерела доходів згідно чинного законодавства, не зможе забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян.

Частиною першою статті 31 Закону №3773-VI зазначено, що іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

ОСОБА_1 не надав доказів, які підтверджували б обставини, настання яких передбачає застосування положень часини першою статті 31 Закону №3773-VI, отже не має жодної з обставин, на підставі яких, відповідно до вказаної статті він не може бути примусово видворений за межі України.

Отже, наявно достатньо підстав для затримання громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

На підставі викладеного позивач просить:

Затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та помістити його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, терміном на шість місяців.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 04.08.2025 провадження у справі було відкрито, визначено строк для подання відповідачем відзиву на позов до початку судового засідання.

Представник позивача Бежанова А.І. надала до суду клопотання про забезпечення участі ОСОБА_1 в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представники позивача Бежанова А.І. та Славич Т.О. в судовому засіданні підтримали позовну заяву, просили ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач в судовому засіданні в режимі відеоконференції проти задоволення позову заперечував, просив у задоволені позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 04.08.2025 до УДМС у Запорізькій області звернувся громадянин російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з питання подальшого його перебування на території України.

Для здійснення перевірки законності перебування, громадянин російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , надав оригінал паспортного документа НОМЕР_1 , виданого Генеральним Консульством Росії в м. Харків 06.08.2021, терміном дії до 06.08.2026, та пояснив, що він прибув на територію України 21.10.2013 через КПП «Гоптівка» по паспорту НОМЕР_2 , виданому 22.12.2010, терміном дії 22.12.2015, у приватних справах.

Управлінням ДМС у Запорізькій області стосовно громадянина рф ОСОБА_1 проведено перевірку за наступними обліками:

- за обліками УДМС у Запорізькій області, з використанням бази даних відомчої інформаційної системи ДМС, за результатами ОСОБА_1 посвідками на тимчасове або постійне проживання в Україні, паспортом громадянина України не документувався.

04.06.2025 у відношенні громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , УДМС у Запорізькій області було прийнято рішення про його примусове повернення до країни походження або третьої країни, із зобов`язанням його покинути територію України у термін до 23.06.2025. Зазначене рішення громадянин рф ОСОБА_1 не виконав, територію України не покинув;

- за обліками інтегрованої міжвідомчої інформаційно-комунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон (система «Аркан»), за результатами відсутня інформація про перетинання державного кордону України громадянином ОСОБА_1 31.07.2025 через КПП «Маяки Удобне», інформація щодо виїзду з території України відсутня;

- за обліками Єдиного реєстру боржників, за результатами наявна інформація про майнові зобов`язання іноземця перед державою, а саме не сплачене адміністративне стягнення, накладене УДМС у Запорізькій області 14.05.2025.

Приписами статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон №3773-VI) передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

На момент скоєння громадянином рф ОСОБА_1 порушення, правила перебування іноземних громадян на території України визначалися ПКМУ від 29 грудня 1995 року №1074 «Про правила в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію».

Відповідно до вимог пункту 19 ПКМУ від 29 грудня 1995 року №1074, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території України за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами.

Паспортний документ подається іноземцем та особою без громадянства для реєстрації у пункті пропуску через державний кордон посадовій особі Державної прикордонної служби. Реєстрація проводиться на період короткотермінового перебування - для іноземців та осіб без громадянства з держав з візовим порядком в`їзду на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами; для іноземців та осіб без громадянства з держав з безвізовим порядком в`їзду - на термін не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду, якщо інший термін не визначено міжнародними угодами. Іноземці та особи без громадянства можуть звільнятися від реєстрації паспортного документа на підставі відповідного міжнародного договору України на умовах взаємності.

На даний час термін перебування громадян з безвізовим порядком в`їзду на території України визначено пунктом 1 наказу МВС України від 20.07.2015 № 884 «Про затвердження Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду» (далі Наказ № 884) передбачено, що громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначений міжнародними договорами України.

Дозволений строк перебування на території України у громадянина ОСОБА_1 , закінчився 18 січня 2014 року. З 19.01.2014 громадянин рф ОСОБА_1 перебуває на території України незаконно, ухиляється від виїзду з України до країни походження або третьої країни після закінчення встановленого терміну перебування в Україні.

04.06.2025 УДМС у Запорізькій області, за порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, у відношенні громадянина рф ОСОБА_1 було прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, із зобов`язанням його покинути територію України у термін до 23.06.2025.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону №3773-VI, іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

На теперішній час рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянином рф ОСОБА_1 не виконане, територію України у визначений у рішенні строк він не залишив, продовжує надалі порушувати законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та перебувати у статусі нелегального мігранта.

Відповідно до частини 4 статті 26 Закону № 3773-VI, рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни може бути оскаржено до суду.

Згідно обліків Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення УДМС у Запорізькій області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянином ОСОБА_1 не оскаржене.

Впродовж тимчасового перебування на території України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України не виїжджав, до ДМС із заявами щодо легалізації свого проживання в Україні, продовження строку перебування на території країни не звертався. Законні підстави для подальшого перебування в Україні у іноземця відсутні.

Законодавство України зобов`язує іноземців та осіб без громадянства неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави (частина 3 статті 3 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Частиною першою статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянство» передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня прийняття такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону №3773-VI, в`їзд в Україну, перебування на території України та транзитний проїзд через територію України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за наявності достатнього фінансового забезпечення або наявності можливості отримати таке забезпечення законним способом на території України. Порядок підтвердження достатнього фінансового забезпечення та його розмір встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Громадянин ОСОБА_1 не виконав рішення УДМС у Запорізькій області від 04.06.2025 про його примусове повернення до країни походження або третьої країни, тривалий час проживає в Україні без належних на те законних підстав, відсутні документи на право проживання в Україні. Він не може бути офіційно працевлаштований, та мати законного, постійного джерела доходів згідно чинного законодавства, не зможе забезпечувати власні потреби, через що, з метою отримання грошових коштів, може вчиняти злочини проти власності, чим завдати істотної шкоди охоронюваним інтересам держави та окремих громадян.

Частиною першою статті 31 Закону №3773-VI зазначено, що іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Громадянин російської федерації ОСОБА_1 не надав доказів, які підтверджували б обставини, настання яких передбачає застосування положень часини першою статті 31 Закону №3773-VI, отже не має жодної з обставин, на підставі яких, відповідно до вказаної статті він не може бути примусово видворений за межі України.

На підставі вищевикладеного, за не виконання у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення УДМС у Запорізькій області від 04.06.2025, УДМС у Запорізькій області прийнято рішення про примусове видворення з України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини 3 статті 30 Закону №3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Частиною 4 статті 30 Закону №3773-VI, передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Зважаючи, що громадянин ОСОБА_1 порушує міграційне та адміністративне законодавство України, самостійно не вживає заходів щодо повернення в країну громадянської належності, існує ймовірність що громадянин ОСОБА_1 перешкоджатиме проведенню процедури примусового видворення.

Відносно ОСОБА_1 прийнято рішення про примусове видворення з України, іноземець перебуває в Україні в статусі нелегального мігранта, не зможе отримати законне джерело доходів, не буде працевлаштований, згідно чинного законодавства та не зможе забезпечувати власні потреби.

Відповідно до Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців, до кошторису витрат, необхідних для виконання рішення про примусове видворення іноземця, включається вартість: проїзних квитків для іноземця та осіб, які його супроводжують; послуг з утримання іноземця в ПТПІ; послуг з ідентифікації особи; послуг з оформлення документів та вчинення інших дій, пов`язаних із примусовим видворенням, тощо.

Якщо зазначені іноземці не мають коштів для відшкодування витрат, пов`язаних з їх видворенням за межі України, видворення здійснюється за рахунок державного бюджету.

Отже, наявно достатньо підстав для затримання громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Як зазначає Верховний Суд у справі №585/2811/19 від 27 лютого 2020 року, правовий аналіз норм матеріального та процесуального права щодо вирішення питання затримання іноземця або особи без громадянства стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, дає Суду право дійти висновку, що за наявності певних перелічених у цих нормах умов, існує правова можливість здійснити таке затримання як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод втілює основоположне право людини, а саме - захист особи від свавільного втручання держави в її право на свободу. Підпункти з «a» до «f» пункту 1 статті 5 Конвенції містять вичерпний перелік дозволених підстав позбавлення свободи і жодне позбавлення свободи не буде законним, якщо не відповідатиме одній з цих підстав (рішення Європейського суду з прав людини в справі «Хлаіфія та інші проти Італії» (Khlaifia and Others v. Italy), пункт 88).

Один з винятків, що міститься у підпункті «f», дозволяє державі затримувати іноземців «з метою запобігання [їхньому] недозволеному в`їзду в країну» або «щодо яких провадиться процедура депортації або екстрадиції» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 червня 2020 р. в справі «Нур Ахмед та інші проти України» (Nur Ahmed and others v. Ukraine), пункт 79, 103 (Заява № 42779/12 та 5 інших заяв).

Згідно з п. 164 рішення Європейського суду з прав людини в справі «А. та інші проти Сполученого Королівства» (A. and Others v. the United Kingdom) будь-яке позбавлення свободи у відповідності до другої частини пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде виправданим лише до тих пір, поки йде процес депортації або екстрадиції.

Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23.04.2012 № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22.01.2018 № 38/77), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.05.2012 за № 806/21119 (далі Інструкція), згідно з п. 4 якої іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворенні на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Інструкція детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС;

- у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

У пункті 7 Інструкції визначено, що підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є:

- невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення; наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави; якщо іноземці, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, не мають законних підстав для перебування на території України та якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких осіб відсутній договір про реадмісію; якщо іноземець, стосовно якого прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не виїхав з України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення, за винятком випадків, коли особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, - до набрання рішенням суду законної сили.

Розділом ІІІ Інструкції встановлено, що у разі виявлення підстав, передбачених ч. 1 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ залежно від обставин виявлення/затримання іноземця невідкладно готують позовну заяву до адміністративного суду.

За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або за наявності ризику його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, що вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, органи ДМС, орган охорони державного кордону або орган СБУ подають до адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням ПТПІ позовну заяву відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України (п.п. 1, 2 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно з ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства підлягають особи у випадку їх ухилення без поважних причин від виїзду в установлений рішенням про примусове повернення строк, або коли існують обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства буде ухилятися від виконання такого рішення ще до спливу цього строку.

Суд зазначає, що відповідні органи за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 30 Закону № 3773-VI (тобто або не виконання у встановлений строк рішення про примусове повернення, або при наявності підстав вважати, що така особа буде ухилятися від виконання такого рішення) після виявлення/затримання такої особи невідкладно здійснюють підготовку для звернення з позовом до суду. При цьому, законодавством передбачена можливість подання до адміністративного суду позовної заяви відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України.

У той же час, правовий аналіз норм матеріального та процесуального права щодо вирішення питання затримання іноземця або особи без громадянства стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, дає суду право дійти висновку, що за наявності певних перелічених у цих нормах умов, існує правова можливість здійснити таке затримання як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 27.02.2020 по справі № 585/2811/19.

Суд вбачає, що відповідач перебуває на території України без законних на теперішніх час підстав, своєчасно рішення міграційної служби не виконав та ухиляється покинути територію України добровільно.

Отже, суд погоджується з доводами позивача щодо необхідності затримання відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Таким чином, за встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги УДМС України в Запорізькій області про затримання з метою ідентифікації є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 23-25, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 289 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України задовольнити.

Затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та помістити його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України, терміном на шість місяців.

Відповідно до вимог абз.2 п. 7 ч. 1 ст. 371 КАС України допустити негайне виконання рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено та підписано 05 серпня 2025 року.

Суддя В.О. Макаров