Справа № 480/8461/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 р. Справа № 480/8461/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.03.2025, головуючий суддя І інстанції: В.О. Павлічек, м. Суми, повний текст складено 31.03.25 у справі № 480/8461/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі за текстом також відповідач, ГУ ПФУ у Вінницькій області), у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 41 від 29.07.2024 на заміну рішення про відмову № 41 від 29.05.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зробити перерахунок пенсії щодо переходу із Закону на Закон (з пенсії силових структур на цивільну), поновити ОСОБА_1 виплату пенсії з часу звернення з заявою - 20.05.2024 року.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 залучено до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області в якості співвідповідача.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 41 від 29.07.2024 року на заміну рішення про відмову № 41 від 29.05.2024.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (відповідно до довідки від 15.12.2023 № 5924- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 , фактичне місце проживачння/перебування - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 20.05.2024 року щодо перерахунку/призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області оскаржило його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції не врахував обставини справи, зокрема того, що пенсія позивачу була призначена з часу звільнення в запас з 28.09.1998, та він перебував на пенсійному обліку в АР Крим. На даний час позивач має статус внутрішньо переміщеної особи, яка з 23.12.2023 проживає в м. Суми. Проте, у період дії правового режиму воєнного стану в органів Пенсійного фонду України відсутні повноваження щодо отримання документів, необхідних для призначення виплати пенсії особам, які проживали на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя. На теперішній час питання щодо призначення - перерахунків пенсійних виплат особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, в умовах відсутності документів, необхідних для визначення умов призначення - перерахунку пенсійної виплати, законодавчо не врегульовано. Таким чином, на думку відповідача, Головним управлінням прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову позивачу в перерахунку пенсії, щодо переходу з пенсії із Закону на Закон ( з пенсії силових структур на цивільну).

За результатами апеляційного розгляду Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до довідки від 15.12.2023 № 5924- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи зареєстроване місце проживання позивача - АДРЕСА_1 , фактичне місце проживачння/перебування - АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою щодо призначення/перерахунку пенсії від 20.05.2024, в якій просив перерахувати пенсію та вид перерахунку зазначив "Перехід із закону на закон (з пенсії силових структур на цивільну)" (а.с. 32).

При цьому у позовній заяві зазначено, що позивач в Україні не отримує будь-якої пенсії (а.с. 2).

Відповідно до розписки-повідомлення, позивачем було подано до пенсійного органу разом із заявою, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; паспорт; виписку з акту огляду МСЕК про встановлення, зняття або зміну групи інвалідності; довідку від 15.12.2023 № 5924- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; довідку про відкритий рахунок в банку; супровідний МСЕК; заяву від 20.05.2024; розписку - повідомлення (а.с. 36 (зворотній бік).

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 29.05.2024 № 41 відмовлено позивачу в перерахунку пенсії щодо переходу із Закону на Закон (з пенсії силових структур на цивільну) у зв`язку з відсутності законних підстав (а.с. 15 (зворотній бік), 34). При цьому в даному рішенні, з посиланням на п.2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зазначено, що відповідно до Закону України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан. Виходячи з вищезазначеного, надіслати запит пенсійної справи до Російської Федерації наразі немає можливості у зв`язку з відсутністю поштового з`єднання з країною-агресором.

Також в даному рішенні додатково зазначено, що до страхового стажу не враховано період служби згідно військового квитка № НОМЕР_2 , оскільки період перевищує встановлений. Документи про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення російської федерації - відсутні. Рекомендовано надати уточнюючу довідку.

В подальшому, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 29.07.2024 № 41 на заміну рішення про відмову від 29.05.2024 № 41 було відмовлено позивачу в перерахунку пенсії щодо переходу із Закону на Закон (з пенсії силових структур на цивільну) у зв`язку з відсутності законних підстав (а.с. 33).

При цьому в даному рішенні, з посиланням на п.2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, також зазначено, що відповідно до Закону України від 24.02.2022 №2102-ІX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан. Виходячи з вищезазначеного, надіслати запит пенсійної справи до Російської Федерації наразі немає можливості у зв`язку з відсутністю поштового з`єднання з країною-агресором.

Не погодившись із даним рішенням відповідача, позивач звернувся з позовною заявою до суду.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в перерахунку пенсії щодо переходу із Закону на Закон (з пенсії силових структур на цивільну) з підстав, зазначених в оскаржуваному рішенні.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення, зокрема, про поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший та визначення підстав, за яких поновлюється пенсія або приймається рішення про відмову в її поновленні, переводиться особа з одного виду пенсії на інший або приймається рішення про відмову в її переведенні, суд першої інстанції дійшов висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача від 20.05.2024 щодо перерахунку/призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Виходячи з положень вказаної норми законодавства, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи у цій частині, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відтак, конституційне право на соціальний захист включає право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно зі ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Європейська соціальна хартія, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, який визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист. Так, ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист, є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Як зазначено у позовній заяві, позивач перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим та отримував пенсію за вислугу років з часу звільнення в запас з 28.09.1998 (а.с. 1 (зворотній бік).

Про даний факт також зазначено позивачем у заяві від 20.05.2024, яка була подана останнім до пенсійного органу разом із заявою від 20.05.2024 щодо перерахунку/призначення пенсії (а.с. 34 (зворотній бік).

З оскаржуваного рішення відповідача від 29.07.2024 за № 41 убачається, що позивачу відмовлено в перерахунку пенсії щодо переходу із Закону на Закон (з пенсії силових структур на цивільну), у зв`язку з відсутності законних підстав (а.с. 9). При цьому в даному рішенні зазначено, що відповідно до Закону України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан. Виходячи з вищезазначеного, надіслати запит пенсійної справи до Російської Федерації наразі не має можливості у зв`язку з відсутністю поштового з`єднання з країною-агресором.

Тобто, фактично позивачу відмовлено в перерахунку пенсії щодо переходу із Закону на Закон (з пенсії силових структур на цивільну) у зв`язку з відсутністю пенсійної справи.

Разом із тим колегія суддів зауважує, що особливості виплати пенсій мешканцям АР Крим, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, і не отримують пенсії та соціальні послуги від Пенсійного Фонду Російської Федерації або інших міністерств та відомств, що здійснюють пенсійне забезпечення у Російській Федерації, регулюються Порядком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 234 від 02 червня 2014 року (далі по тексту - Порядок № 234).

Пунктами 3-4 Порядку № 234 визначено, що особи подають територіальному органові заяву про отримання пенсії відповідно до законодавства України із зазначенням місця проживання (реєстрації) та паспорт громадянина України (паспорт громадянина України для виїзду за кордон).

За бажанням особи зазначені документи можуть бути подані її представником, який пред`являє документ, що посвідчує його особу, та подає документ (нотаріально засвідчену копію), що підтверджує його повноваження, або надіслані поштою. У таких випадках справжність підпису на заяві засвідчується нотаріально.

Територіальний орган на підставі поданих документів надсилає запит щодо витребування пенсійної справи до органів Російської Федерації, зазначених у пункті 1 цього Порядку.

Виплата пенсії після надходження пенсійної справи разом з документами про припинення виплати пенсії поновлюється з дати припинення виплати за місцем попереднього отримання пенсії.

Отже саме на орган, що призначає пенсію, покладено обов`язок надсилання запиту до органів пенсійного забезпечення Російської Федерації щодо витребування пенсійної справи.

Окрім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.01.2024 у справі № 320/424/23, відсутність документів на підтвердження припинення виплати пенсії органами Пенсійного фонду російської федерації та неможливість отримання пенсійної справи пенсіонера, не може бути підставою для позбавлення (її) його права на пенсію в України.

А відтак, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу в перерахунку пенсії щодо переходу із Закону на Закон (з пенсії силових структур на цивільну) з підстав, зазначених в оскаржуваному рішенні.

При цьому колегією суддів ураховано, що як зазначено у позовній заяві, позивач в Україні не отримує будь-якої пенсії (а.с. 2).

Враховуючи встановлені обставини та надану їм правову оцінку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 41 від 29.07.2024 на заміну рішення про відмову № 41 від 29.05.2024 та його скасування.

Відповідно до частини 1 статті 58 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Прийняття рішення про призначення (поновлення, перерахунок) пенсії належить до повноважень відповідача.

Відповідно до Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Pedersen and Baadsgaard проти Данії від 17.12.2004, № 49017/99 зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, що їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Під дискреційним повноваженням варто розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення у межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Водночас Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення, зокрема, про поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший та визначення підстав, за яких поновлюється пенсія або приймається рішення про відмову в її поновленні, переводиться особа з одного виду пенсії на інший або приймається рішення про відмову в її переведенні, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача від 20.05.2024 щодо перерахунку/призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.

Апеляційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки суду. У ній також не зазначено інших міркувань, які б не були предметом перевірки суду першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення таких аргументів.

Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи відповідача, що стосуються обставин справи та містять посилання на загальні норми законодавства, які жодним чином не спростовують обґрунтування суду першої інстанції.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного розгляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі № 480/8461/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова