Справа № 160/9281/25
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
06 серпня 2025 рокуСправа №160/9281/25
Суд, у складі судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Савченка А.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі № 160/9281/25,
Позивач подав 23.07.2025 року заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 160/9281/25, в якій просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії із застосуванням понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану»;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.07.2025р. розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення в даній справі відбудеться з 31.07.2025р. у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: м.Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала 10.
31 липня 2025 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшло відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, яке обгрунтоване тим, що Постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану (далі Постанова № 1) встановлено, що в період воєнного стану у 2025 році пенсії, призначенні (перераховані), зокрема, відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення. У зв`язку з тим, що розмір пенсії позивача, обчислений в період з 01.12.2019 по 30.06.2021, з 01.03.2022 по 30.11.2022 та з 01.03.2023 по 30.06.2024 на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 у справі № 160/3446/24 з урахуванням індексації відповідно до Постанов № 118, № 168 та № 185 було обчислено в межах максимального розміру відповідно до статті 43 Закону № 2262, тому доплата пенсії на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі № 160/9840/24 нарахована тільки за період з 01.07.2021 по 28.02.2023 у сумі 3793,99 грн. Доводи Позивача у позовній заяві зводяться до неправомірності дій Кабінету Міністрів України, що полягають у прийнятті Постанови № 1 у чинній редакції. Відповідно до пункту першого частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень. У позовній заяві Позивач не заявляє вимог до Кабінету Міністрів України про визнання протиправною та нечинною Постанови №1 чи її окремих положень. Згідно з частиною першою статті 49 Закону України Про Кабінет Міністрів України Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти постанови і розпорядження. Постанова № 1 є чинною, у встановленому законом порядку протиправною чи неконституційною не визнавалася.
31 липня 2025 року від позивача надійшло клопотання, в якому зазначив, що дії відповідача є протиправними, відповідно позовна заява підлягала підлягає задоволенню.
Вирішуючи заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.1 с.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
31 березня 2025 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії із застосуванням обмеження максимальним розміром і із застосуванням понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану»;
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2025р. у справі 160/9281/25 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром при здійсненні її перерахунку;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію без обмеження максимальним розміром з 01.10.2024 з урахуванням суми доплати до пенсії у розмірі 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб», сум індексацій, встановлених відповідно до положень постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році», від 24.02.2023 №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», від 23.02.2024 №185 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році», від 25.02.2025 №209 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткові заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році», з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач подав 23.07.2025 року заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 160/9281/25, в якій просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії із застосуванням понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () перерахувати та виплатити з 01.01.2025 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.

Як встановлено судом у рішенні від 23.06.2025р. у справі 160/9281/25, 27 лютого 2025 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив здійснити виплату його пенсії без обмеження максимальним розміром.

Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області листом від 27.03.2025 р. №14576-7753/К-01/8-0400/25 повідомило, що з 01.10.2024 позивач отримує пенсію у розмірі 23610,00 грн, який обчислено на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі № 160/9840/24. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у справі № 160/26882/24 до Вашої пенсії встановлено щомісячну доплату у сумі 2000,00 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб (далі Постанова № 713). Статтею 43 Закону № 2262 передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до пункту 1 Постанови № 713 щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом, починаючи з 1 липня 2021 року. Оскільки рішенням суду від 24.12.2024 у справі № 160/26882/24 не зобов`язано органи Пенсійного фонду України встановити Вам щомісячну доплату у розмірі 2000,00 грн, відповідно до Постанови № 713, понад максимальний розмір визначений Законом, тому обчислення розміру пенсії та доплати проведено з урахуванням обмеження, передбаченого статтею 43 Закону № 2262. З 01.03.2025 пенсію позивача було проіндексовано відповідно до Постанови № 209, але перерахунок не призвів до її збільшення, оскільки Ви не відноситесь до категорії осіб, виплата яким проводиться без обмеження максимальним розміром, з урахуванням Рішення № 7-р (ІІ).

При цьому, суд не встановив, що на час спірних правовідносин було обмежено пенсію позивача максимальним розміром саме на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».

Згідно з листа від 27.03.2025 р. №14576-7753/К-01/8-0400/25 було встановлено, що статтею 43 Закону № 2262 передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Отже, пенсію позивачу обмежено саме статтею 43 Закону № 2262.

Так, у рішенні суду було надано оцінку, щодо обмеження пенсії максимальним розміром, де суд зазначив таке: «Відповідно до Закону №3668-VI, в редакції Закону №911-VIII, було визначено, що максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону №2262-ХІІ не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Надаючи тлумачення наведеним нормам Закону №3668-VI, статті 43 Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, Верховний Суд у постанові від 16.12.2021 справа №400/2085/19 вказав, що положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.

За висновком Верховного Суду, оскільки норми Закону №3668-VI та Закону №2262-XII неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, відповідні положення цих законів України явно суперечать один одному.

Аналізуючи рішення Європейського суду з прав людини в справі Щокін проти України від 14.10.2010, заяви №23759/03 та №37943/06, правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 06.11.2018 у справі №812/292/18 та від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18 щодо необхідності трактування норм законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, на користь особи, Верховний Суд у постанові від 16.12.2021 справа №400/2085/19 висловив правову позицію, за якою застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI, тому обмеження органом Пенсійного фонду України максимального розміру пенсії особі, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним.

Обмеження максимального розміру пенсії, яке призвело до не виплати індексації за відповідач застосував, керуючись нормами частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ.».

Суд зазначає, що на час спірних правовідносин відповідач не застосував понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність винесення додаткового рішення, яким вирішити позовні вимоги щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії із застосуванням понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити пенсію без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» та відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині з огляду на таке.

В свої заяві про ухвалення додаткового рішення, позивач зазначає, що відповідач не виплачує позивачу пенсію у повному обсязі, а саме у сумі 27806.51 грн. Це вказує на те, що мета звернення до суду у повному обсязі не досягнута, в судовому порядку його права не є такими, що захищені Судом у повному обсязі. Відповідач продовжує застосувати до пенсії понижуючі коефіцієнти, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».

Розглянувши докази надані позивачем до заяви про ухвалення додаткового рішення, вбачається, що при перерахунку пенсії на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2025р. у справі 160/9281/25 відповідач застосував понижуючі коефіцієнти, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», це підтверджуеється протоколом пенсійної справи станом на 23.07.2025р.

Отже, застосування понижуючих коефіцієнтів у даному випадку було здійснено після виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.06.2025р. у справі 160/9281/25.

Такі дії становлять нові обставини, що виникли після ухвалення рішення, і виходять за межі розгляду справи №160/9281/25.

Таким чином, позовні вимого щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії із застосуванням понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити пенсію без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» станом на час винесення рішення у справі були передчасними, оскільки обмеження пенсії згідно постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» на той час не відбулось.

При цьому, суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 03 січня 2025 року № 1 Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану встановлено, що в період воєнного стану у 2025 році пенсії, призначенні (перераховані), зокрема, відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення.

Отже, застосування Постанови КМУ від 03.01.2025 № 1 можливе виключно за наявності передумови, прямо визначеної її пунктом 1, коли фактичний розмір пенсії перевищує 10 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність.

Лише у частині суми перевищення можуть застосовуватися понижуючі коефіцієнти.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент розгляду справи № 160/9281/25 фактичний розмір пенсії позивача не перевищував граничного порогу у 10 прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб.

Зокрема, з листа ГУ ПФУ від 27.03.2025 №14576-7753/К-01/8-0400/25 вбачається, що виплата проводилась у межах обмеження, встановленого статтею 43 Закону № 2262, без посилання на застосування Постанови № 1.

Отже, правова підстава для застосування Постанови № 1 була відсутня, оскільки визначальний критерій (перевищення 10 ПМ) не настав.

За таких умов понижуючі коефіцієнти не були та не могли бути застосовані під час розгляду справи № 160/9281/25, а обмеження пенсії здійснювалось виключно на підставі статті 43 Закону № 2262, що й було предметом оцінки суду у рішенні від 23.06.2025.

Суд зауважує, що будь-які подальші дії відповідача щодо застосування понижуючих коефіцієнтів за Постановою № 1 після виконання рішення суду від 23.06.2025 у справі №160/9281/25 є новими обставинами, які виходять за межі предмета розгляду у цій справі.

З огляду на наведене, підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо застосування понижуючих коефіцієнтів за Постановою № 1 у межах справи № 160/9281/25 немає.

Вказані обставини не позбавляють право позивача звернутися з окремим позовом щодо дій відповідача, вчинених після виконання рішення суду від 23.06.2025.

Керуючись ст.ст. 132, 139, 248, 252, 255, 295 КАС України, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі № 160/9281/25 задовольнити частково.

Ухвалити у справі додаткове рішення.

Відмовити у позовній заяві в частині позовних вимог щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії із застосуванням понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити пенсію без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану».

В решті заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко