Справа № 160/16144/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі позивач) до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач), третя особа: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області, що надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність ЦЕНТРАЛЬНО-МІСЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА) щодо не зняття арешту, накладеного на все нерухоме майно ОСОБА_1 за постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про арешт майна боржника за №58993309 від 28.10.2019 р., реєстраційний номер обтяження №33867791;
- зобов`язати ЦЕНТРАЛЬНО-МІСЬКИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ ВИКОНАВЧОЇ СЛУЖБИ У МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОНУ ДНІПРОПЕ? ТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ ПІВДЕННОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. ОДЕСА) зняти арешт, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_1 за постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про арешт майна боржника за №58993309 від 28.10.2019 р., реєстраційний номер обтяження №33867791, та внести запис до спеціального розділу Державного реєстру речових прав про зняття (скасування) обтяження у вигляді арешту усього нерухомого майна ОСОБА_1 .
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність бездіяльності відповідача, яка є предметом оскарження. Позивач зазначає, що на підставі рішення суду вже не має статусу боржника, однак обтяження, накладене в період виконання рішення суду, досі є чинним. При цьому матеріали виконавчого провадження вже знищені.
06 червня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано пояснення, які надійшли від третьої особи в підсистемі «Електронний Суд». Зазначає, що згідно даних інформаційно-комунікаційної системи ДПС України станом на 13.06.2025 платник податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не має податкового боргу, недоїмки зі сплати єдиного внеску, іншої заборгованості з платежів (у тому числі розстроченої, відстроченої, реструктуризованої), контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи. Майно платника податків у податковій заставі не перебуває.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, копію ухвали та позовну заяву з додатками отримав завчасно, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 року у справі №160/27484/24, зокрема, зобов`язано Центрально-міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривий Ріг Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ), як боржника у виконавчому провадженні №58993309.

Листом відповідача від 29.05.2025 року №48391 повідомлено, що щодо позивача в рамках виконавчого провадження №58993309 прийнято постанову від 28.10.2019 року про арешт майна боржника. Виконавче провадження здійснювалося з примусового виконання судового наказу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 12.02.2019 року №Ф-4035-56/482 про стягнення з позивача заборгованості.

28.10.2019 року виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII. Також повідомлено, що у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження арешт може бути знятий лише за рішенням суду.

Відповідно до інформаційної довідки від 01.06.2025 року №429434789 на житловий будинок садибного типу, належний позивачу, накладено обтяження у вигляді арешту майна в рамках виконавчого провадження №58993309, відомості про зняття обтяження відсутні.

Вважаючи порушеними свої права згаданим обтяженням на об`єкт нерухомого майна, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень суб`єктів владних повноважень визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закон №404-VIII).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Частинами 1, 2 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно п. 21 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі Інструкція) у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Аналіз наведених правових норм в попередньому розділі свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Крім того, наслідки завершення виконавчого провадження, зокрема, у разі повернення виконавчого документа стягувачу встановлені пунктом 3.17 Інструкції, яким передбачено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

З наведеної норми вбачається, що у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець повинен, зокрема, зазначити наслідки завершення відповідного виконавчого провадження, яким в даному випадку є зняття арешту з майна і коштів позивача, а тому твердження скаржника, що при поверненні виконавчого документа стягувачу арешти, накладені на майно боржника, не знімаються є безпідставними.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №815/7269/15.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі №161/14034/20.

Подібне правозастосування здійснене Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 04.02.2025 року у справі №160/29657/24.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до-ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно зі ст.ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципуналежного урядування. Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справахБеєлер проти Італії[ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I,Онер`їлдіз проти Туреччини[ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII,Megadat.com S.r.l. проти Молдови(Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява№ 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, іМоскаль проти Польщі(Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справахЛелас проти Хорватії(Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 р., іТошкуце та інші проти Румунії(Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 р.).

Суд звертає увагу на те, що стягувачем за виконавчим документом була третя особа, яка в своїх поясненням фактично підтвердила відсутність заборгованості. Окрім цього, згідно рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 року у справі №160/27484/24, яке набрало законної сили, встановлено наступну преюдиційну обставину щодо позивача:

«Таким чином, суд робить наступний висновок, що оскільки податковий борг визначений у податковій вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 12.02.2019 №Ф-4035-56/482 У, списаний податковим органом та є відкликаним, який і був підставою для відкриття виконавчого провадження №58993309, а за останнім відповідачем 28.10.2019 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, у відповідача виник обов`язок з виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників».

Отже, наразі чинність відповідного обтяження жодним чином не забезпечує примусове виконання виконавчого документу, а відповідні зобов`язання вже є погашеними. В свою чергу такий арешт впливає на обсяг прав позивача, при цьому судом встановлено відсутність станом на дату прийняття рішення суду у даній справі правових підстав для такого впливу.

Жодних заперечень проти позову не навів і відповідач.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 968,96 грн, що підтверджується платіжним документом від 01.06.2025 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (50024, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Петра Калнишевського, буд. 5, ), третя особа: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А, код ЄДРПОУ ВП: 44118658) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) постановою про арешт майна боржника від 28.10.2019 року №58993309.

Зобов`язати Центрально-міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт, накладений на нерухоме майно ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) постановою про арешт майна боржника від 28.10.2019 року №58993309.

Стягнути з Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (50024, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Петра Калнишевського, буд. 5, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Н.В. Боженко