Справа № 160/29094/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/29094/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року

у адміністративній справі № 160/29094/24 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області та третіх осіб: Державної судової адміністрації України і Державної казначейської служба України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області і третіх осіб: Державної судової адміністрації України та Державної казначейської служби України, а саме, визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області щодо нарахування та виплати судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.07.2024 по 31.10.2024, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2 102,00 грн., а також зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 на підставі частин 2, 3 ст.135 і ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року, а саме в сумі 3028,00 грн., щомісячних доплат за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 01.07.2024 року по 31.10.2024 року.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, у звязку з чим просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивачем та третіми особами по справі відзив на апеляційну скаргу не подавався, що не перешкоджає перегляду судового рішення в письмовому провадженні на підставі наявних в матеріалах справи доказів відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необідне задовольнити вимоги апеляційної скарги відповідача, виходячи з нижченаведеного.

Cудом першої інстанції встановлено та під час апеляційного перегляду даної справи підтверджено, що ОСОБА_1 на посаду судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області була призначена Указом Президента України «Про призначення та звільнення суддів» №425/2016 від 29 вересня 2016 та наказом голови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області № 117-K від 20.10.2016 року була зарахована до штату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, а відповідно до наказу голови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області № 166-к/к від 20.10.2023 року позивачу ОСОБА_1 було встановлено щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 30 % посадового окладу, що підтверджується долученм копією наказу, яка додається до позову.

Звертаючись до суду за захистом позивач зазначає, що за період 01.07.2024 по 31.10.2024 їй повинна бути нарахована суддівська винагорода, для визначення розміру якої слід використовувати посадовий оклад виходячи з 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2024 року та доплати за вислугу років в розмірі 30% від посадового окладу, проте за вказаний період Територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Кіровоградській області їй було нараховано суддівську винагороду, для визначення суми якої використовувалася величина під назвою «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» у розмірі 2 102 грн., що є протиправним та порушує її право на належне матеріальне забезпечення.

Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції правильно виходив з положень: ст.19, ст.46, ст.130 Конституції України; та ст.4, ч.1 ч.2 і п.1 ч.3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ (далі Закон № 1402-VІІІ); та ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум працездатних осіб - 3028 грн., та визначено, що для визначення базового розміру посадового окладу судді застосовується - 2102 грн.

На підставі правового аналізу наведених у попередньому абзаці спеціальних норм для спірних правовідносин та положень Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-XIV (далі -Закон № 966-XIV), з урахуванням внесених до Конституції України Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02 червня 2016 року № 1401-VIII змін, якими ст.130 Конституції України викладено в новій редакції та закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що «розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій», а також з огляду на висловлену Верховним Судом позицію у цій категорії спорів позицію (зокрема, у постановах від 10.11.2021 по справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 по справі № 360/503/21, від 02.06.2023 по справі № 400/4904/21, від 13.07.2023 по справі № 280/1233/22, від 24.07.2023 по справі № 280/9563/21, від 25.07.2023 по справі № 120/2006/22-а, від 26.07.2023 по справі № 240/2978/22, від 27.07.2023 по справі № 240/3795/22, від 20.11.2023 по справі № 120/709/22-а, від 12.09.2024 по справі №580/2522/24, від 13.09.2023 по справі № 240/44080/21 суд першої інстанції обґрунтовано наголосив на тому, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2021 року (2270 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн), на підставі абз. 5 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» була неправомірною, оскільки виплата суддівської винагороди регулюється ст. 130 Конституції України та ст. 135 Закону № 1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку у цій справі про те, що оскільки заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн), на підставі ст.7 Закону № 3460-IX є неправомірною, дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 01 липня 2024 року по 31 жовтня 2024 року, обчислених, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн. - є протиправними.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції у цій справі виходячи з висловленої Великою Палатою Верховного Суду правової позиції у постанові від 24 квітня 2025 року по справі № 240/9028/24, згідно якої вважаючи безсумнівним те, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV, яким закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо - Велика Палата Верховного Суду наголосила, що

законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи, а окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Оскільки цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі № 620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду нагадала, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду.

Отже, саме з огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 240/9028/24, колегія суддів визнає, що адміністративний позов ОСОБА_1 у цій справі не підлягає задоволенню, а відповідно до вимог ст. 317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням у справі іншого рішення про відмову у задоволені вимог позивача.

Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року - скасувати.

У задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області та третіх осіб: Державної судової адміністрації України і Державної казначейської служба України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.М. Іванов