Справа № 120/3527/25
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 серпня 2025 р. Справа № 120/3527/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005),

Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, 69057)

про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача 2 № 14 від 12.02.2025 в частині відмови у зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу; зобов`язання відповідача 1 зарахувати позивачеві до пільгового стажу період її роботи з 06.07.2010 по 01.12.2021 на посаді молодшої сестри рентгенологічного відділення КНП «Ямільська територіальна лікарня» і призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 04.02.2025.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 04.02.2025 звернулась до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За принципом екстериторіальності розгляд вказаної заяви здійснював відповідач 2. Так, за результатами розгляду заяви позивача, відповідачем 2 12.02.2025 прийнято рішення №14 про відмову в призначенні пенсії. Вважаючи таке рішення відповідача 2 протиправним, позивач, з метою його скасування, звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24.03.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

31.03.2025 за вх.№20496/25 позивачем надано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 07.04.2025 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17.04.2025 за вх.№24856/25 та 21.04.2025 за вх.№25429/25 до суду від відповідачів надійшли відзиви на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію, відповідачі зазначають, що підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність у відповідному списку виробництв, робіт, професій і посад, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, професії (посади), яку обіймає (обіймав) працівник, виробництв, на якому працює (працював), та роботи, яку виконує (виконував); зайнятість на вказаних роботах протягом повного робочого дня, а також підтвердження шкідливих умов праці працівників за результатами атестації робочих місць, а до 21.08.1992 підтвердження документами відповідних умов праці. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на таку пенсію. Оскаржуваним рішенням встановлено, що вік позивача 57 років 3 місяці 22 дні, страховий стаж становить 25 років 4 місяці 18 днів, стаж за Списком № 2 - відсутній. Відповідачі наголошують, що позивачем не надано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Список № 2), оскільки в довідці № 7 від 24.01.2025 наявна інформація, що посада молодшої сестри рентгенологічного відділення Комунального некомерційного підприємства Ямпільська територіальна лікарня за період роботи з 06.07.2010 по 01.12.2021 не атестувалась як така, якій підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах. Таким чином, відсутність підтвердження вказаних обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу. Також відповідачі вказують, що до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1983 по 01.07.1984 рік згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 11.09.1984, оскільки в записах трудової книжки відсутній номер свідоцтва про навчання, що є порушенням абз. 9 п. 2.19 Інструкції № 162, а відповідний документ про освіту не надано; період робти з 24.08.1987 по 05.05.2009 до страхового стажу зараховано частково з 01.01.1999 згідно даних з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, оскільки відсутня інформація про реорганізацію підприємства. Враховуючи наведене, відповідачі вважають, що оскаржуване рішення № 14 від 12.02.2025 прийнято відповідачем 2 правомірно, а тому відсутні підстави для його скасування.

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

04.02.2025 позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернулась до відповідача 1 із заявою про призначення їй пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності розгляд заяви здійснював відповідач 2.

Так, за результатами опрацювання заяви позивача і доданих до неї документів, відповідачем 2 12.02.2025 прийнято рішення №14 про відмову в призначенні пенсії.

Підставою для відмови слугувала відсутність у позивача необхідного пільгового страхового стажу.

Відповідач 2 у вказаному рішенні дійшов висновку, що страховий стаж позивача становить 25 років 04 місяці 18 днів, натомість стаж за Списком № 2 відсутній.

До страхового стажу позивача не зараховано: період навчання з 01.09.1983 по 01.07.1984 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 11.09.1984, оскільки в записах трудової книжки відсутний комер свідоцтва про навчання, а до заяви про призначення пенсії диплом не додано; період роботи з 24.08.1987 по 05.05.2009 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 11.09.1984 року (зараховано частково з 01.01.1999 згідно даних в Ресстрі застрахования осіб Державного ресстру загальнообов?язкового сержавного сошального страхування), оскільки відсутня інформація про реорганізацію підприємства.

Крім того, відповідач 2 зазначив, що позивачем не додано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Список №2), оскільки в довідці №7 від 24.01.2025 наявна інформація, що посада молодшої сестри рентгенологічного відділення Комунального некомерційного підприємства "Ямпільська територіальна лікарня" за період роботи позивача в установі з 06.07.2010 по 01.12.2021 не атестувалась як така, якій підтверджено право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача 2, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи суд керується такими мотивами.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Ст. 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 вказаного Закону, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Ч. 1 ст. 9 Закону №1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону 1058-IV, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відтак право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Cписком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, мають жінки після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Судом встановлено, що відповідачем 2 до пільгового стажу позивача не зараховано період роботи позивача з 06.07.2010 по 01.12.2021 на посаді молодшої медсестри рентгенологічного кабінету в КНП «Ямпільська центральна районна лікарня» Ямпільської міської ради.

Про вказаний період роботи у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 здійснено записи №11 та №15.

У період роботи позивача з 06.07.2010 по 02.08.2016 був чинним Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, а у період з 03.08.2016 по 01.12.2021 - Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Так, згідно зі Списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, розділом XIХ "Охорона здоров`я" передбачено посади лікарів-рентгенологів, а також лікарв, зайнятих у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок), молодших спеціалістів з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодших спеціалістів з медичною освітою, зайнятих у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок), працівників закладів охорони здоров`я, які безпосередньо працюють з радіоактивними речовинами з активністю на робочому місці понад 10 мілікюрі радію-226 або еквівалентною за радіотоксичністю кількістю радіоактивних речовин, а також на гамма-терапевтичних апаратах 19 рентгенолаборанти, у тому числі у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) і флюорографічних кабінетах.

Відповідно до розділу XIХ "Охорона здоров`я", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відносяться лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок); молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

З наведеного слідує, що посада молодшої медсестри рентгенологічного кабінету, яку займала позивач в період з 06.07.2010 до 01.12.2021 включена до Списку № 2 та дає право на пільгову пенсію.

Варто наголосити, що відповідачі не ставлять під сумнів та не спростовують роботу позивача на посаді молодшої медсестри рентгенологічного кабінету. Разом з тим, оскільки атестація робочого місця не була проведена в період роботи з 06.07.2010 по 01.12.2021 відповідач 2 вказав на відсутність підстав для зарахування такого періоду до пільгового стажу у зв`язку з непроведенням атестації робочих місць.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442, роботодавці зобов`язані проводити атестацію робочих місць за умовами праці.

Водночас, законодавець поклав відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, організацій. Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41.

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає в регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Згідно з п. 4 Порядку №442 та пп. 1.5 п. 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41, атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списків № 1 або № 2, робоче місце по якій підлягає атестації відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

За правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, атестація робочого місця є важливою в цілях забезпечення належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту «б» ст. 13 Закону №1788-XII - «за результатами атестації робочих місць» як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера, у даному випадку на позивача.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у наведеній вище постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні особі пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не на працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів.

Враховуючи наведене в сукупності суд дійшов висновку про протиправність незарахування відповідачем 2 до пільгового стажу позивача періоду її роботи з 06.07.2010 по 01.12.2021, а відтак прийняте ним рішення № 14 від 12.02.2025 підлягає скасуванню.

Водночас суд наголошує, що позивачем не оскаржується відмова відповідача 2 у зарахуванні до страхового стажу періоду навчання з 01.09.1983 по 01.07.1984 та періоду роботи 24.08.1987 по 05.05.2009 (який зараховано частково з 01.01.1999), а тому судом не надається оцінка зазначеним обставинам.

Щодо позовної вимоги зобов`язального характеру, то суд зауважує, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішеня про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Водночас, у відповідності до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи те, що на час звернення за призначенням пенсії позивачеві виповнилось 57 років, її страховий стаж становить понад 25 років , в тому числі спеціальний (пільговий) стаж з урахуванням обставин, встановлених в межах розгляду цієї справи, складає понад 10 років, це є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Отже, у зв`язку з наведеним, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача 1 зарахувати до пільгового стажу позивача період її роботи з 06.07.2010 по 01.12.2021 на посаді молодшої медсестри рентгенологічного кабінету в КНП «Ямпільська центральна районна лікарня» Ямпільської міської ради та призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відтак, з урахуванням вищенаведених приписів, пенсію за віком позивачеві належить призначити з дня звернення за пенсією, тобто з 04.02.2025.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн.

Оскільки даний спір виник у зв`язку із прийняттям відповідачем 2 спірного рішення, таким чином, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір саме з відповідача 2.

Керуючись ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 14 від 12.02.2025 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 06.07.2010 по 01.12.2021 на посаді молодшої медсестри рентгенологічного кабінету в КНП «Ямпільська центральна районна лікарня» Ямпільської міської ради та призначити їй пенсію за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, )

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр-т Соборний, 158Б, м. Запоріжжя, 69057, )

Повний текст рішення складено та підписано суддею 06.08.2025 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна