Справа № 520/6283/25
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 серпня 2025 року № 520/6283/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), третя особа - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту третя особа, ГУ ПФУ в Полтавській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області № 64 від 30.01.2025 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати: до пільгового стажу роботи за Списком №1 ОСОБА_1 періоди з 21.07.1989 по 13.12.1989, з 19.08.1992 по 12.04.1993, з 04.05.1993 по 01.12.1993, з 01.12.1993 по 22.11.1999, з 22.11.1999 по 01.01.2002, з 04.05.2002 по 01.01.2003, з 10.04.2015 по 01.09.2015, до загального страхового стажу періоди з 01.03.2006 по 23.01.2007 та з 16.03.2007 по 11.02.2008, та призначити пенсію ОСОБА_1 , відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати звернення за її призначенням, тобто, з 23.01.2025 року;

- стягнути з Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.01.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За принципом екстериторіальності рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.01.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи за Списком № 1, оскільки заявником не надано пільгових довідок. До того ж до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи в рф з 01.03.2006 по 23.01.2007 та з 16.03.2007 по 11.02.2008, згідно з трудової книжки НОМЕР_1 від 02.06.1989 року.

Вважає таке рішення відповідача протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 24.03.2025 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивач 23.01.2025 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За результатом розгляду, доданих до заяви про призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 , документів встановлено: вік заявника - 53 роки ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); необхідний вік для призначення пенсії на пільгових умовах - 50 років; страховий стаж заявника становить 38 років 10 місяців 25 днів; необхідний страховий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах не менше 25 років; пільговий стаж заявника становить 05 років 02 місяці 06 днів; необхідний пільговий стаж - не менше 10 років.

До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи в російській федерації з 01.03.2006 по 23.01.2007 та з 16.03.2007 по 11.02.2008 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 02.06.1989, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області було винесено рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 23.01.2025 звернувся до управління з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За принципом екстериторіальності рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 30.01.2025 № 64 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи за Списком № 1

Відповідно до зазначеного рішення вік заявника - 53 роки (21.07.1971 р.н.); необхідний вік для призначення пенсії на пільгових умовах - 50 років; страховий стаж заявника становить 38 років 10 місяців 25 днів; необхідний страховий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах не менше 25 років; пільговий стаж заявника становить 05 років 02 місяці 06 днів; необхідний пільговий стаж - не менше 10 років.

До загального страхового стажу не зараховано періоди роботи в російській федерації з 01.03.2006 по 23.01.2007 та з 16.03.2007 по 11.02.2008 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 02.06.1989, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Відповідно до розрахунку стажу відповідач не зарахував до стажу на пільгових умовах за Списком № 1 періоди роботи позивача з 21.07.1989 по 13.12.1989 року, з 19.08.1992 по 12.04.1993, з 04.05.1993 по 01.12.1993, з 01.12.1993 по 22.11.1999, з 22.11.1999 по 01.01.2002, з 04.05.2002 по 01.01.2003, з 10.04.2015 по 01.09.2015.

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 від 02.06.1989 року позивач у період з 21.07.1989 по 13.12.1989 року працював на посаді слюсаря-ремонтника цеху синтезу метанола в Северодонецькому виробничому об`єднанні «АЗОТ»; з 19.08.1992 по 12.04.1993 на посаді слюсаря-ремонтника цеху синтезу метанола в Северодонецькому виробничому об`єднанні «АЗОТ»; з 04.05.1993 по 01.12.1993 на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду по виготовленню і монтажу нестандартного обладнання на роботах з тяжкими і шкідливими умовами праці Державного підприємства дослідний відокремлений інститут хімічних технологій «Хімтехнологія»; з 01.12.1993 по 22.11.1999 на посаді слюсаря-ремонтника 6 розряду по виготовленню і монтажу нестандартного обладнання на роботах з тяжкими і шкідливими умовами праці Державного підприємства дослідний відокремлений інститут хімічних технологій «Хімтехнологія»; з 22.11.1999 по 10.01.2003 на посаді майстра по виготовленню і монтажу нестандартного обладнання в ДП дослідний відокремлений інститут хімічних технологій «Хімтехнологія»; з 01.03.2006 по 23.01.2007 та з 16.03.2007 по 11.02.2008 на посаді машиніста екструдера; з 01.04.2014 по 01.09.2015 на посаді начальника обладнання цеху синтезу органічних кислот ДП «Науково-дослідного і проектного інституту хімічних технологій «ХІМТЕХНОЛОГІЯ».

З урахуванням викладеного позивач просить зобов`язати пенсійний орган зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 ОСОБА_1 періоди з 21.07.1989 по 13.12.1989, з 19.08.1992 по 12.04.1993, з 04.05.1993 по 01.12.1993, з 01.12.1993 по 22.11.1999, з 22.11.1999 по 01.01.2002, з 04.05.2002 по 01.01.2003, з 10.04.2015 по 01.09.2015, до загального страхового стажу періоди з 01.03.2006 по 23.01.2007 та з 16.03.2007 по 11.02.2008.

Надаючи правову оцінку рішенню пенсійного органу, що оскаржується, суд зважає на таке.

Положеннями статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначена правова норма кореспондується з пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29 липня 1993 №58 (далі по тексту - Інструкція №58).

На виконання статті 62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Зі змісту наведених норм слідує, що застосування положень Порядку №637 в частині необхідності надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу може мати місце лише у разі відсутності у трудовій книжці (або відповідних записах у ній) відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, зокрема щодо зайнятих посад, характеру виконуваної роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Так, до 02 серпня 2016 року чинними були списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 (далі - Постанова №36), а з 03 серпня 2016 року чинності набрали списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461 (далі - Постанова №461).

Відтак, до періоду роботи позивача слід застосовувати Постанову №36.

Так, у пункті 8А розділу VIII Хімічне виробництво зазначено працівники, зайняті у нижчезазначених виробництвах і на роботах: активованого вугілля(1); алюмогелю; аерогелю; альдегідів та їх похідних; амінів, їх сполук; аміаку (включаючи газову сировину); активованого піролюзиту; азбовінілу; білої сажі; брому, його сполук; з виплавлення сірки незалежно від способу; галоїдопохідних етилену, їх полімерів і співполімерів; гератолю; гопкаліту; графітноколоїдних препаратів; гуанідинів та їх похідних; двооксиду марганцю; детергентів; диметилсульфату; десульфуратора; дипроксиду; інгібіторів; ванадієвих і сурм`яних сполук; іонообмінних смол і напівпродуктів з них; йоду, його сполук; каустичної соди; капролактаму; камфори; карбіду кальцію; карбюризаторів; каталізаторів; кетонів, їх похідних; коагулянту; креоліну; лакофарбової продукції із застосуванням органічних розчинників; лаків та їх сумішей; меркаптанів; металевого натрію, калію, їх оксидів; металевих порошків хімічним способом; мінеральних і органічних кислот, їх сполук, похідних, у тому числі регенерації, денітрації і концентрації; мінеральних солей; мінеральних добрив; міпоросепараторів; сечовини; миш`яку і його солей; необростаючих сполук і токсинів до них; нітросумішей; некалю; тіоколу; збагачення миш`якових, апатитонефелінових, сірчаних руд; органічних та неорганічних реактивів; оксидів, перекисів, гідроперекисів та їх сполук; оксиду етилену і продуктів на його основі; органічних продуктів, що синтезуються на основі органічної жирної, ароматичної гетероциклічної сировини, у тому числі продуктів для синтезу барвників, пігментів і лаків; осеїну; з піролізу вуглеводів нафти, очищення, компримування, поділу пірогазу; з крекінгу газу, природних газів; пластифікаторів; пластичних мас на основі: фенолів, крезолів, ксиленолів, резорцину, сумарних фенолів, меламіну, аніліну, фурфуролу, тіосечовини, ізоціанатів, поліамідів, поліуретанів, поліефірних смол, простих і складних ефірів целюлози; безперервного і штапельного скловолокна (за винятком теплоізоляційного скловолокна), а також виробів з нього і склопластика; полідієну; полівінілпіролідону; полімерів і співполімерів акрилової та метакрилової кислот, їх похідних; полімерів простих вінілових ефірів; поліетилентерефталатів, бутадієну, поліізобутилену, ізопрену, латексів, плівкових та інших матеріалів на їх основі; поліфосфатів; полікарбонатної плівки; поропластів; порофору; пресувальних матеріалів; похідних бензолу, бензоїлу, нафталіну, їх гомологів; простих та складних ефірів; ртутних приладів і препаратів; гумовому, гумотехнічному і шинному в таких цехах (дільницях): підготовчих, підготовки сировини, вулканізації, виготовлення клеїв для гуми; світлосполук; свинцю, ртуті, хрому, їх оксидів, продуктів їх сполук; селену, телуру, селенових, мідних, цинкових сполук; сірководню; сілікагелю; синтетичних каучуків; синтетичних вітамінів(1); синтетичних барвників, пігментів, їх розмелювання, сушіння; синтетичних смол, лаків; сполук барію, титану; спиртів, їх похідних; стиролу, його похідних, полімерів, співполімерів; сульфовугілля; сцинтиляційних матеріалів; термочутливих фарб, олівців; технічних, кормових фосфатів; технічного вуглецю, матеріалів на його основі; вуглеводнів, їх сполук; уротропіну; фенолу, його сполук; феромагнітного, піногенераторного порошку; флотореагентів; формальгліколю; фосфору, фосфорної кислоти, їх похідних; фреонів усіх класів; фригітів; фтору, його сполук; фторхлорорганічних сполук; хімікатів для виготовлення гуми, каучуку; хімікатів для сільського господарства, садівництва, медичних препаратів, бензинів, мастил, трансформаторних масел для боротьби з пилом, флотореагентів, пластичних мас, штучних волокон, для кольорової, чорно-білої кінофотоплівки, паперу для кінофотопромисловості; хімічних засобів захисту рослин, протруйників, відлякуючих засобів, препаратів на їх основі; хімпоглиначів; хлору, його сполук; хлорвінілу, його полімерів, співполімерів; ронгаліту і сульфованих жирових продуктів; целозольвів; ціанистих, роданистих сполук; ціанатів, диізоціанатів, їх похідних; екстраліну; елементорганічних сполук; емалей, препаратів з дорогоцінних металів; емульсії жирових сумішей, їх пом`якшувачів; етилової рідини; отрутохімікатів

Особи, які зайняті на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком №1, оскільки на працівника, зайнятого на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи.

Відтак, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому, контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а.

Відтак, суд дійшов висновку, що періоди роботи позивача з 21.07.1989 по 13.12.1989 року, з 19.08.1992 по 12.04.1993, з 04.05.1993 по 01.12.1993, з 01.12.1993 по 22.11.1999, з 22.11.1999 по 01.01.2002, з 04.05.2002 по 01.01.2003, з 10.04.2015 по 01.09.2015 слід зарахувати до страхового стажу на пільгових умовах за Списком №1.

Щодо тверджень відповідача, щодо того, що до страхового стажу не зараховуються періоди його роботи на території російської федерації, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

У відповідності до ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

13.03.1992 між країнами СНД укладено Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення. У преамбулі зазначено, що Уряди держав учасниць уклали цю Угоду: «виходячи з необхідності захисту прав громадян у галузі пенсійного забезпечення, усвідомлюючи, що кожна держава - учасниця Співдружності повинна нести безпосередню відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, визнаючи, що держави - учасниці Співдружності мають зобов`язання щодо непрацездатних осіб, які отримали право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження до складу СРСР і реалізують це право на території держав - учасниць Угоди, визнаючи необхідність неухильного дотримання зобов`язань за міжнародними угодами, укладеними СРСР з питань пенсійного забезпечення».

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення» (надалі Постанова №1328) постановлено про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року у місті москві.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 року №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001 №376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 року в м. москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19.06.2023 року.

Міністерство юстиції України у повідомленні від 10.01.2023 року, яке опубліковано у Офіційному віснику України від 10.01.2023, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року для України 19.06.2023 року.

З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору України необхідно дійти висновку, що денонсація Угоди від 13.03.1992 означає, що вказана Угода припинила породження зобов`язань для сторін у майбутньому, але не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників цієї Угоди, які виникли в результаті її виконання, - вони зберігаються і після припинення вказаної Угоди.

Суд наголошує на тому, що закон не має зворотної дії в часі. До того ж не зарахування стажу роботи чи розмірів заробітної плати в період чинності міжнародної угоди, осіб які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення.

За наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі №820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.

Отже, до набрання чинності Постановою №1328, Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно із Угодою, в тому числі щодо страхового стажу, отриманого громадянами до підписання Угоди.

Варто зауважити, що відповідно до частини 1 статті 70 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, припинення договору відповідно до його положень або відповідно до Конвенції звільняє учасників договору від усякого зобов`язання виконувати договір у майбутньому та не впливає на права, зобов`язання або юридичне становище учасників, які виникли в результаті виконання договору до його припинення.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відтак, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року підлягає застосуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в російській федерації, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання відповідача на припинення участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки таке припинення не стосується (не впливає) періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в час дії Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Крім того, в рішенні Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 чітко зазначено, що конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської соціальної хартії та ст.46 Конституції України, працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Суд також наголошує на тому, що закон не має зворотної дії в часі. До того ж не зарахування стажу роботи чи розмірів заробітної плати в період чинності міжнародної угоди, які працювали за межами України, у зв`язку з денонсацією угоди щодо пенсійного забезпечення з державами, - є неприпустимим та порушує конституційні принципи. Так, працюючи за межами України, особа мала легітимні очікування щодо її пенсійного забезпечення.

В силу приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши доводи сторін, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 64 від 30.01.2025 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , є протиправним та підлягає скасуванню.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Процедура прийняття, оформлення та розгляду документів, поданих для призначення (перерахунку пенсії) встановлений Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим Постановою Правління ПФУ 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до абз. 13 п. 4.2 вказаного Порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до п. 4.3 Порядку створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до п. 4.10 Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

З матеріалів справи встановлено, що розгляд заяви та винесення рішення за заявою позивача здійснювалось ГУ ПФУ в Харківській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності відповідно до п. 4.2 Порядку.

З огляду на неналежне виконання визначеним Пенсійним органом повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, суд зазначає про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 ОСОБА_1 періоди з 21.07.1989 по 13.12.1989, з 19.08.1992 по 12.04.1993, з 04.05.1993 по 01.12.1993, з 01.12.1993 по 22.11.1999, з 22.11.1999 по 01.01.2002, з 04.05.2002 по 01.01.2003, з 10.04.2015 по 01.09.2015, до загального страхового стажу періоди з 01.03.2006 по 23.01.2007 та з 16.03.2007 по 11.02.2008.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання призначити пенсію з 23.01.2025 року, суд зазначає наступне.

Обчислення страхового стажу, визначення розміру пенсії та призначення пенсії є дискреційними повноваженнями відповідного територіального органу ПФУ, суд не є органом, уповноваженим на призначення пенсії, а лише має компетенцію на здійснення судового контролю за відповідністю чинному законодавству оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності відповідного суб`єкта владних повноважень (постанови Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 804/3646/18 та від 21.12.2019 у справі №663/574/17).

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 у справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд враховує вказані висновки Верховного Суду (ч. 5ст. 242 КАС України).

Оскільки права позивача порушені, але прийняття рішення на користь останнього, в тому числі щодо зарахування стажу та призначення пенсії за віком з дня звернення за пенсією належить до безпосередніх повноважень територіального органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 23.01.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та, зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 64 від 30.01.2025 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 від 23.01.2025 року, зарахувавши ОСОБА_1 періоди з 21.07.1989 по 13.12.1989, з 19.08.1992 по 12.04.1993, з 04.05.1993 по 01.12.1993, з 01.12.1993 по 22.11.1999, з 22.11.1999 по 01.01.2002, з 04.05.2002 по 01.01.2003, з 10.04.2015 по 01.09.2015, до загального страхового стажу періоди з 01.03.2006 по 23.01.2007 та з 16.03.2007 по 11.02.2008, з урахуванням висновків суду у цій справі.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 07 серпня 2025 року.

Суддя Бадюков Ю.В.