Справа № 420/22149/25
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа Білгород-Дністровський відділ державної виконавчої служби у Білгород - Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заяви ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа Білгород-Дністровський відділ державної виконавчої служби у Білгород - Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 17.03.2017 ВП № 51849288, винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 13768,38 дол. США та 114674,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.01.2016 по справі № 520/7787/15-ц позовну заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 ; ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний», заборгованість за кредитним договором за № В 686 від 22 листопада 2007 року у розмірі 137683 доларів 81 цент США та 1146745 грн. 22 коп. На виконання рішення Київського районного суду м. Одеси 14.06.2016 було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Південний» суми боргу у розмірі 13768,38 дол. США та 114674,52 грн, який перебував з 05.08.2016 на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (Відділ примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса ) ВП № 51849288. 16.03.2017, відповідно до вимог пункту 1 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса ) Цинєвим В.О. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання за заявою останнього. Таким чином виконавче провадження № 51849288 було завершено. В подальшому, 30.06.2025 боржнику, ОСОБА_1 стало відомо, що на примусовому виконанні у Білгород-Дністровському відділі державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з 17.10.2017 перебуває виконавче провадження № 54904632 з виконання постанови № 51849288, винесеної 17.03.2017 Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 13768,38 дол. США та 114674,52 грн. Вважаючи такі дії протиправними позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Відповідач відзив не надав, ухвалу про відкриття провадження доставлено до електронного кабінету відповідача 25.07.2025 року.

Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом, як визнання позову (ч. 4 ст. 159 КАС України).

На виконання ухвали суду від 23.07.2025 року відповідача повідомив, що строк виконавчих проваджень становить три роки, у зв`язку з чим, виконавче провадження № 51849288 знищено та надати належно засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження до суду, неможливо.

Розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на такі обставини.

Суд встановив.

14.06.2016 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист.

04.08.2016 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження № 51849288.

16.03.2017 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області керуючись п. 1 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

17.03.2017 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області винесено постанову про стягнення виконавчого збору 13768,38 доларів США та 114674,52 грн.

Позивачка вважає, що постанова про стягнення суми виконавчого збору є протиправною.

Вирішуючи цей спір суд керувався наступними приписами законодавства.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ та в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).

Також, примусовому виконанню підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору (п.5 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).

Відповідно до ч.5 ст.26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону.

Згідно ч.1-2 ст.27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Відповідно до частини третьої статті 40 Закону №1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Отже, як на дату відкриття виконавчого провадження, так і на дату прийняття спірної постанови про стягнення виконавчого збору діяла редакція частини другої статті 27 Закону №1404-VIII, яка передбачала, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Тобто, розмір виконавчого збору законодавчо поставлений у залежність від суми, що фактично стягнута в межах виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що виконавчий збір може бути стягнено лише за умов фактичного виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, та про те, що розмір виконавчого збору має обраховуватися з фактично стягнутої суми, відповідно до положеннях статті 27 Закону № 1404-VІІІ у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин.

Доказів стягнення за виконавчим №51849288 провадження відповідача до суду не надав.

На підставі викладеного, суд робить висновок, що оскаржувана постанова прийнята неправомірно та підлягає скасуванню.

Судовий збір розподілено відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 287, 293 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 17.03.2017 у виконавчому провадженні ВП №51849288, про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 13768,38 дол. США та 114674,52 грн.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (, 65091, м. Одеса, вул. Разумовська, 37) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 968,96 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов