Справа № 400/7215/24
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/7215/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року (суддя Устинов І.А., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 10.09.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

31.07.2024 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області щодо не призначення пенсії за віком ОСОБА_1 автоматично з 06.08.2023 відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області призначити гр. ОСОБА_1 пенсію за віком з 06.08.2023 та здійснити виплату недоотриманої пенсії, починаючи з 06.08.2023, з урахування раніше виплачених сум.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На думку апелянта, судом не прийнято до уваги, що починаючи з 05.08.2023 до ОСОБА_1 жодного повідомлення про недостатність даних про страховий стаж у системі персоніфікованого обліку не надходило. Заяву про призначення пенсії з більш пізнього віку до органів Пенсійного фонду України він не подавав. Отже, пенсія позивачу мала бути призначена автоматично (без звернення) починаючи з 06.08.2023, а у Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області були відсутні перешкоди для виконання покладеного на нього обов`язку. Проте, з невідомих підстав пенсія за віком позивачу не була призначена, а тому відповідачем допущено протиправну бездіяльність. Враховуючи викладене вище, твердження суду про те, що така бездіяльність ніяким чином не позбавила права позивача на отримання пенсії, не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки ОСОБА_1 пенсію за віком призначено лише 01.03.2024 з нарахуванням починаючи з 02.01.2024. Тобто, протягом 5 місяців (серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2023 року) позивачу мали здійснюватися пенсійні нарахування і виплати, чого не зроблено в результаті протиправної бездіяльності відповідача.

На обґрунтування порушення норм процесуального права зазначається, що в порушення вимог ст. 246 КАС України рішення суду першої інстанції не містить прізвище та ініціали секретаря судового засідання, прізвища та ініціали представників учасників справи, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду, та мотиви такого висновку, строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.08.2023 ОСОБА_1 досяг 60 річного віку.

02.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до Южноукраїнського об`єднаного управління ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 08.01.2024 №64 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.

В подальшому Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області з 01.01.2024 призначено ОСОБА_1 пенсію за віком за результатом його повторного звернення (заява від 29.01.2024).

Вважаючи, що пенсія мала бути призначена автоматично з 06.08.2023, ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області з відповідною заявою від 03.06.2024 про призначення та виплату пенсії.

Листом від 17.06.2024 заявнику було відмовлено у призначенні пенсії з 06.08.2023 (автоматично) через неподання ОСОБА_1 «Анкети надання інформації для автопризначення пенсії за віком» та зверненням його з заявою про призначення пенсії лише 02.01.2024.

Не погоджуючись з відмовою та бездіяльністю Головного управління щодо не призначення пенсії за віком автоматично з 06.08.2023 відповідно до ст.44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач досяг 60 річного віку ІНФОРМАЦІЯ_1 , а з заявою про призначення пенсії за віком звернувся лише 02.01.2024, тобто в строк пізніше ніж три місяці з дня досягнення ним пенсійного віку, тому відповідач правомірно призначив пенсію позивачу з 02.01.2024.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішенню суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суди, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, у першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

"У спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначено Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV).

Частиною першою статті 44 цього Закону передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання в електронній або паперовій формі заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Частиною другою статті 44 Закону № 1058-IV встановлено, що призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

У разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Пунктом 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків:

пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1.

Відповідно до положень п. 1.8 розділу І Порядку №22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (абзац перший).

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням, продовженням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, припиненням виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів) (абзац шостий).

Пунктом 3.1 розділу III Порядку №22-1 передбачено, що не пізніше ніж за місяць до досягнення особою пенсійного віку орган, що призначає пенсію, підприємство, установа, організація інформують застраховану особу про набуття права на призначення пенсії, порядок її призначення та виплати.

У разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, органом, що призначає пенсію, на підставі даних реєстру застрахованих осіб, пенсія за віком призначається автоматично (без звернення особи), якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку, в тому числі через її особистий електронний кабінет на вебпорталі або засобами Порталу Дія, шляхом подання заяви-повідомлення про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку (додаток 6).

Таким чином, на законодавчому рівні встановлено два способи призначення пенсії за віком: за зверненням особи та без звернення (в автоматичному режимі). Поряд з цим, під автоматичним призначенням пенсії законодавець визначив такий підхід, згідно якого при досягненні віку, встановленого частиною першою статті 26 Закону №1058-IV (60 років) за наявності визначеного законом страхового стажу пенсія призначається особі без її звернення. В усіх інших випадках пенсія призначається за зверненням особи.

З огляду на наведені норми чинного законодавства, викладена у листі від 17.06.2024 відмова у призначенні пенсії з 06.08.2023 (автоматично) через неподання ОСОБА_1 «Анкети надання інформації для автопризначення пенсії за віком» є протиправною, оскільки призначення пенсії в автоматичному режимі не передбачає звернення такої особи та без звернення (в автоматичному режимі).

Таким чином колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача про протиправну бездіяльність ГУ ПФУ у Миколаївській області щодо не вчинення дій на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 автоматично з 06.08.2023 у разі наявних у системі персоніфікованого обліку відомостей, або повідомлення про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання, як то перебачено приписами статті 44 Закону №1058-IV.

З огляду на те, що призначення пенсії відноситься до компетенції суб`єкта владних повноважень, колегія суддів вважає, що з метою відновлення порушеного права відповідача слід зобов`язати розглянути питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 06.08.2023 у відповідності до вимог статті 44 Закону №1058-IV.

Резюмуючи все викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про порушення норм матеріального права знайшли часткове підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи та є підставою для скасування рішення з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Позивач у цій справі просить про відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань відповідача як судового збору, так і витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, Головне управління зазначило, що позбавлене можливості оцінити співмірність витрат, їх реальність та необхідність, оскільки позивачем у цій справі не надано детального опису робіт (наданих послуг), а тому просить відмовити в задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Так, за приписами пункту 4 частини першої статті 322 КАС України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається:

б) нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення;

в) розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Частинами першої та третьої статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За приписами статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Подібні положення містяться у статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", де передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз положень процесуального законодавства, якими врегульовано питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Подібний висновок щодо застосування норм права викладено Верховним Судом у постанові від 18 травня 2023 року у справі №280/1983/19, у якій, окрім іншого, визначено, що в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний підхід до питання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу наведений у постановах Верховного Суду від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19, від 26 липня 2023 року у справі №200/6298/20-а, від 07 вересня 2023 року у справі №202/8301/21, від 06 лютого 2024 року у справі №160/1304/23 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 та від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, зокрема наголошується й на тому, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин, незалежно від юрисдикції спору, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), розрахунок наданих послуг з їх детальним описом, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката суду було надано копію договору про надання правничої допомоги від 03.06.2024, за умовами якого Замовник доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором з питання призначення, розрахунку та перерахунку пенсії за віком та інших пов`язаних питань, а Замовник зобов`язаний оплатити доручення у порядку та строки обумовлені Сторонами (п. 1.1 Договору).

Предмет цього Договору охоплює безпосередньо надання правової допомоги Замовнику та представництво інтересів Замовника в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Пенсійному фонді України та інших його територіальних органах. Миколаївському окружному адміністративному суді, в суді апеляційної та касаційної інстанції, в державних органах та перед приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області, без обмежень (п.1.2 Договору).

Відповідно до п. п. 3.1-3.6 Договору гонорар - винагорода Адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені Договором, який Клієнт зобов`язаний сплатити після розгляду справи по суті та отримання рішення суду.

Гонорар Адвоката за правову допомогу визначену п. 1.1 цього Договору, яку Адвокат здійснює до отримання рішення суду першої і апеляційної інстанції, становить 3000 грн.

Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення Адвокатом позитивного результату, якого бажає Клієнт.

Сума гонорару подвоюється у разі надання Адвокатом послуг Клієнту у неробочий час, вихідні та святкові дні.

До гонорару не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

Гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок Адвоката після отримання рішення суду першої інстанції.

При цьому колегія константу, що суду не було надано ані акти наданих послуг, ані описи наданих послуг, ані документів, що свідчать про оплату гонорару.

Ураховуючи, що у тексті договору відсутні будь-які посилання на те, що правнича допомога надавалась адвокатом саме у справі №400/7215/24 та доказів, які б свідчили про пов`язаність договору із цією справою суду не надано, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами його вимоги про відшкодування витрат, понесених на правову допомогу в цій справі. При цьому слід наголосити, що не можуть бути покладені на відповідача витрати на правову допомогу, надані в інших судових справах або за представлення інтересів особи в інших органах, організаціях та установах, що не пов`язані з розглядом справи №400/7215/24.

Ураховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн у зв`язку з недоведеністю їх понесення у цій справі.

Водночас, у відповідності до статті 139 КАС України, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору за подачу позовної заяви (968,96 грн.) та апеляційної скарги (1816,50 грн.) підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області щодо не вчинення дій на призначення пенсії за віком ОСОБА_1 автоматично з 06.08.2023 відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області розглянути питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 06.08.2023 у відповідності до статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2785,46 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов