Справа № 543/275/25
Суддя: Попадюк С. С.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2025 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді Попадюка С.С., за участю секретаря судового засідання Щерби А.В., представника позивача Верпети В.О. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання постанови протиправною та її скасування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 13.03.2025 звернувся до суду з адміністративним позовом та просить визнати протиправною та скасувати постанову № 541 від 07.03.2025 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, згідно якої на нього накладено штраф в сумі 17000 грн, провадження у справі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення та закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, що 03.03.2025 стосовно нього був складений протокол № 541 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Згідно даного протоколу суть адміністративного правопорушення полягала в тому, що « 03.03.2025 о 17-00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув ОСОБА_1 , 1977 р.н., згідно даних АІТС « Оберіг» перебуває у розшуку з 29.11.2024 р., як порушник військового обліку, оскільки не з`явився за повісткою № 1021300 від 06.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.11.2024 року, яка була направлена засобами поштового зв`язку за адресою проживання». За даним протоколом начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 07.03.2025 року була винесена постанова № 541 по справі про адміністративні правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої на нього накладено штраф в сумі 17000 грн. Копію даної постанови він отримав на руки 07.03.2025. Винесену постанову вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а сама справа закриттю.

Так, ні в протоколі, ні в оскаржуваній постанові не конкретизовано суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч. 3 КУпАП. Не вказано, які саме правила щодо військового обліку ним порушено. Не вказані кваліфікаційні ознаки інкримінованого йому діяння. Тому при складенні, як самого протоколу так і постанови мали бути зазначені посилання на конкретний пункт, конкретної статті відповідного закону чи іншого нормативного акту. Фабула протоколу (відображення суті правопорушення) не містить в собі посилання на порушення ним конкретного пункту нормативно-правого акта (постанови КМУ), яким визначено коло його обов`язків, як військовозобов`язаного, на період особливого стану на території України. Не вказано, які саме правила щодо військового обліку ним порушено, яким нормативним актом ці правила передбачені, якого вони змісту, тощо. В самій постанові належно не відображено об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, як це має бути виходячи з конструкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Цього всього немає.

Окремо звертає увагу, що по змісту протоколу та постанови № 541 не можливо ідентифікувати особу, якої вона стосується, і що ця постанова винесена саме по ньому. Так, як у самому протоколі, так і в постанові мова йде про особу, яка має дані « ОСОБА_1 , 1977 р.н.», що є недотриманням вимог ст. 256 КУпАП, яка зобов`язує зазначати повні-персональні дані на особу (відомості про особу), яка фігурує, як порушник у самому протоколі та в постанові, щоб не було невизначеності та двозначності. За вказаних умов, не можливо встановити суть адміністративного правопорушення та що саме він є тією особою, яка його здійснила, та яку згідно постанови піддано покаранню. Правопорушення за вказаною наявною диспозицією ОСОБА_1 не вчиняв.

Зазначає, що до дня складання протоколу про адміністративне правопорушення (03.03.20205 року) він неодноразово звертався особисто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), за місцем свого проживання для отримання направлення для проходження військо-лікарської комісії, оновлення необхідних облікових даних та проставлення відповідних відміток у своєму військо-обліковому документі ( військовому квитку), і ніхто не мав до нього жодних претензій чи зауважень. При розгляді справи не взято до уваги, що він є тією особою, яка вчасно оновила особисті дані та добровільно пройдена військово-лікарська комісія по направленню яке видавав ІНФОРМАЦІЯ_2 в період коли як, виявилося, він вже перебував на обліку як порушник.

Крім цього, він являється військовозобов`язаним, який має право на відстрочку від призову на військову службу згідно п. 9 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки здійснює догляд за своїм батьком, інвалідом 1-ої групи по зору. Зазначає, що не порушував і не має наміру порушувати законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Жодного разу не отримував повісток з викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 і не знав і не міг знати про виклик на 19.11.2024 на 14-00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім цього, окремою підставою для закриття справи за протоколом № 541 від 03.03.2025 року є закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Відповідне клопотання до винесення постанови було подано його захисником - адвокатом Верпетою В.О., але залишилося без належного реагування. Посадова особа, яка розглядала справу мала врахувати наступне.

Згідно аналізу долучених матеріалів до протоколу № 541 про адміністративне правопорушення від 03.03.2025 року у вигляді додатків, а саме повістки №1021300 від1 06.11.2024 року та витягу з АІТС «Оберіг» вбачається, що ОСОБА_1 мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 19.11.2024 року. На підставі повідомлення пошти від 26.11.2024 року (адресат відсутній за вказаною адресою), ОСОБА_1 29.11.2024 року був занесений до АІТС « Оберіг» як такий що скоїв правопорушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію з позначкою «Порушник ВО з 29.11.2024 року». Таким чином, ТЦК виявило адміністративне правопорушення 19.11.2024 року та в будь-якому випадку не пізніше 29.11.2024 року. Станом на час розгляду протоколу № 541 про адміністративне правопорушення - 07.03.2025 року збіг (закінчився) строк накладення адміністративного стягнення, тому справа мала бути закрита.

Ухвалою судді Оржицького районного суду Полтавської області Попадюка С.С. від 18.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) копію справи № 541 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

27.03.2025 року відповідачем до суду надано відзив на позовну заяву з додатками (копія справи № 541 про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП). У відзиві зазначив, що заперечує проти задоволення позовної заяви, вважає її необґрунтованою та просить її відхилити. Так, за даними оскаржуваної постанови Позивач не прибув за викликом по повістці (№ 1021300) з зазначеною датою прибуття на 14:00 год. 19.11.2024 року. Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560. Підпунктом 2 пункту 41 Порядку визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Вказує, що 03.03.2025 року о 17 годині 00 хвилин Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою подачі матеріалів, що підтверджують право на відстрочку, де при уточненні даних було встановлено, що Позивач перебуває в розшуку за не прибуття за повісткою. Уповноваженими особами для складення адміністративних протоколів був складений адміністративний протокол відносно Позивача. В адміністративному протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться 07.03.2025 року об 11 год. 00 хв. про що Позивач був ознайомлений і засвідчив своїм підписом. На розгляд справи прибув, копію постанови отримав. 07.03.2025 за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, стосовно позивача, винесено постанову № 541 від 07.03.2025.

Ухвалою суду від 22.04.2025 клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_2 копію витягу з AITC «Оберіг», який є додатком до протоколу № 541 від 03.03.2025 та копію клопотання адвоката Верпети В.О. про закриття справи про адміністративне правопорушення датоване 07.03.2025 роком з додатками до нього. Розгляд справи відкладено на 15 год. 00 хв. 07.05.2025.

На адресу суду 24.04.2025 через підсистему «Електронний суд» відповідачем надана заява про виконання ухвали суду разом із додатками.

Ухвалою суду від 27.05.2025, у зв`язку з ненадходженням витребуваних документів, повторно витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_2 : копію витягу з AITC «Оберіг», який є додатком до протоколу № 541 від 03.03.2025 року та копію клопотання адвоката Верпети В.О. про закриття справи про адміністративне правопорушення датоване 07.03.2025 роком з додатками до нього. Розгляд справи відкладено на 15 год. 00 хв. 12.06.2025.

Протокольною ухвалою суду від 12.06.2025 в судовому засіданні оголошено перерву до 11 год. 00 хв. 02.07.2025 з метою отримання від відповідача доказів на виконання ухвали суду про їх витребування.

Протокольною ухвалою суду від 02.07.2025 задоволено клопотання представника позивача адвоката Верпети В.О. про відкладення судового засідання. Судове засідання відкладено на 08 год. 30 хв. 07.08.2025.

В судове засідання прибув представник позивача адвокат Верпета В.О., позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив долучити до матеріалів справи документи, зокрема ті, які отримані ним самостійно, але не були надані відповідачем на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів. У своїх поясненнях просив звернути увагу суду на те, що ні в протоколі, ні в оскаржуваній постанові не конкретизовано суть адміністративного правопорушення, яка повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч. 3 КУпАП. Зазначив, що його довіритель ОСОБА_1 не порушував правил військового обліку, так як не отримував ніяких повісток від ІНФОРМАЦІЯ_2 у встановленому порядку. ОСОБА_4 не змінював місця проживання, яке зазначене у військово-облікових, дані уточнив вчасно, періодично з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки має право на відстрочку. Також, представник позивача вважає окремою підставою для закриття справи за протоколом № 541 від 03.03.2025 року є закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Відповідне клопотання до винесення постанови було подано, але залишилося без належного реагування. Просить суд скасувати постанову № 541 від 07.03.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 17000 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити в задоволені позову, справу розглядати без його участі.

Станом на 07.08.2025 ухвала суду про повторне витребування доказів від 27.05.2025 залишилася не виконаною.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача адвоката Верпети В.О, приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КупАП).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно із ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи, обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі по тексту Закон № 2232-XII).

Так, згідно з частинами першою, другою та третьою статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

На виконання вимог частини десятої статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

- уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

- проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

- проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.

Згідно із Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації, суд зазначає, що на момент притягнення позивача до адміністративного правопорушення діяв особливий період.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі по тексту Закон № 3543-XII).

Відповідно до абзацу 2 частини першої та частини третьої статті 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абзацу 2 пункту 56 «Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352 (далі по тексту Положення № 352) оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за формою згідно з додатком 17.

Конкретні строки явки до призовних дільниць установлюються районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки в повістках за формою згідно з додатком 18, вручення яких проводиться через відповідні органи місцевого самоврядування, керівників підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти, незалежно від підпорядкування і форми власності. Повістки громадянам можуть також вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Розпорядження керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки розсилається відповідним органам місцевого самоврядування, керівникам підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти.

Відповідно до пункту 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (далі по тексту Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із пунктом 8 Положення № 154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

На виконання пункту 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Отже, саме на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки законодавцем покладено обов`язок здійснювати заходи оповіщення та призову громадян.

Згідно з абзацом 8 частини третьої статті 22 Закону № 3543-XII у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

19 травня 2024 року набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким статтю 210-1 КУпАП доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Згідно зі статтею 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_5 від 07.03.2025 №541 притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено штраф в сумі 17000 грн. ОСОБА_1 визнано винним у неприбутті за повісткою № 1021300 від 06.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.11.2024 року, яка була направлена засобами поштового зв`язку за адресою проживання (а.с.7).

У протоколі про адміністративне правопорушення № 541 від 03.03.2025, складеного діловодом ГДЗ ст. солдатом ОСОБА_6 , стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 , вказана суть адміністративного правопорушення: 03.03.2025 о 17 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув ОСОБА_1 , 1977 р.н., згідно даних АІТС «Оберіг» перебуває у розшуку з 29.11.2024 р., як порушник військового обліку, оскільки він не з`явився за повісткою № 1021300 від 06.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.11.2024 року, яка була направлена засобами поштового зв`язку за адресою проживання. У поясненнях до протоколу ОСОБА_1 вказує, з протоколом не згідний, порушення не допускав, про наявність повістки № 1021300 не знав, жодних відомостей про наявність виписаної на нього повістки працівники поштового зв`язку не повідомляли (а.с.8 та на звороті).

Згідно з частиною першою статті 22 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни повинні з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до частини десятої статті 1 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

З аналізу наведених норм, вбачається необхідність військовозобов`язаних з`являтися за викликом - повісткою, в якій має бути вказаний час та годину виклику до органів ТЦК.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є його неявка ТЦК та СП за повісткою на 19.11.2024 року для уточнення даних.

При цьому, позивач та його представник наполягає на тому, що позивач не був у повідомлений про необхідність прибуття по повістці № 1021300 на 11:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Оржиця), адже відповідна повістка повернулась з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд оцінюючи доводи позивача щодо його не обізнаності про існування повістки № 1021300 про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Оржиця) на 19.11.2024 для уточнення даних, зазначає наступне.

Так, відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 202 року № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пункту 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі по тексту Порядок № 560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно із пунктами 40-41 Порядку № 560 під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, з аналізу наведених вище норм вбачається, що оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП може здійснюватися шляхом особистого вручення військовозобов`язаному повістки або шляхом її направлення засобами поштового зв`язку. У випадку направлення повістки засобами поштового зв`язку належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП є документами від поштового оператора про особисте отримання поштового відправлення, відмітка у поштовому повідомленні про відмову від його отримання або відмітка у поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою.

На підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем надано до суду копію конверта з повісткою, який повернувся до відправника з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Між тим, за приписами примітки до статті 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже, з приведених норм вбачається, що відповідальність за статтями 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.

Натомість, з копії повістки №1021300 вбачається, що позивача викликано до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) для уточнення даних.

Судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ), що підтверджується військово-обліковим документом із застосунку «Резерв+» від 04.07.2024, а також витягом з АІТС «Оберіг». Позивач має номер в реєстрі «Оберіг» 5.

Також, в даному військово-обліковому документі зазначено про те, що позивач дані оновив 04.07.2024 року, також, зазначено адресу проживання, номер телефону.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №541 від 03.03.2025 та постанови у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП № 541 від 07.03.2025 не можливо встановити, чи належним чином був повідомлений ОСОБА_1 про час, дату і місце виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані обставини є елементами складу адміністративного правопорушення, що підлягають обов`язковому з`ясуванню посадовими особами при розгляді справи.

Разом з тим, ні в постанові, ні в повістці відповідачем не було конкретизовано які саме дані були відсутні у відповідача, та які дані позивач мав оновити 19.11.2024 року відповідно до повістки від 06.11.2024 року, у зв`язку з чим у відповідача була наявна необхідність викликати позивача, для уточнення таких даних.

Також судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що копією повістки №1021300 від 06.11.2024, надісланої засобами поштового зв`язку, засвідчується, що вона була надіслана ОСОБА_1 та відповідно до довідки Ф20 «про причини повернення поштового відправлення» від 26.11.2024 і трекінгу поштового відправлення № 477 повернута до ТЦК у зв`язку з відсутністю адресата за місцем свого проживання.

Таким чином, день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність ОСОБА_1 за адресою проживання є 26.11.2024. В свою чергу повісткою здійснено виклик ОСОБА_1 на 19.11.2024.

Відтак, в розумінні п.41 Порядку, ОСОБА_1 вважається належно оповіщеним про виклик до ТЦК лише 26 листопада 2024 року.

Більше того, суд зазначає, що Постановою КМУ №1147 від 08.10.2024 «Про внесення змін до Правил надання послуг поштового зв`язку» внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Згідно п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 15.03.2009, передбачено, зокрема, що «Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Згідно інформації (трекінгу) про рух поштового відправлення (повістки) відсутні дані про інформування позивача як адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або залишення працівником пошти повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Також, сам позивач під час складання протоколу про адміністративне правопорушення повідомив, що постійно в селищі Новооржицьке пересувний поштовий пункт з потреб опіки над інвалідом 1-ої групи (батька), але жодних відомостей йому про наявність виписаної на нього повістки працівники поштового зв`язку не повідомляли.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позивач не був належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.11.2024, оскільки вважається належним чином оповіщеним 26.11.2024 року.

А отже, вказані обставини дають суду підстави вважати про відсутність винної поведінки позивача та об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно з вимогою пункту першого статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови, в порушення вказаних приписів ст.280 КУпАП, не було з`ясовано факт належного повідомлення позивача про необхідність прибуття за викликом по повістці №1021300 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.11.2024. Відповідач в оскаржуваній постанові формально покликався на перебування ОСОБА_1 в рошуку з 29.11.2024., як порушника військового обліку, який не з`явився за повісткою №1021300, яка була направлена засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання.

Згідно пункту першого частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Окремо суд вважає за доцільне звернути увагу на таке.

Згідно пункту сьомого частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч.7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

В матеріалах справи міститься копія клопотання про закриття справи про адміністративне правопорушення від 07.03.2025, подане адвокатом Верпетою В.О. в інтересах ОСОБА_1 , з відміткою про його отримання відповідачем 07.03.2024.

За змістом даного клопотання, адвокат Верпета В.О. вказує, що ТЦК виявило адміністративне правопорушення 19.11.2024 року та в будь-якому випадку не пізніше 29.11.2024, тому станом на час розгляду протоколу № 541 про адміністративне правопорушення - 07.03.2025 року збіг (закінчився) строк накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Стягнення могло бути накладено у строк до 19.02.2025, тобто в трьохмісячний термін з дня виявлення - з 19.11.2024. З огляду на зазначене просив винести постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказане клопотання відповідачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не було враховано.

Під час судового розгляду представник позивача звертав увагу суду на пропуск відповідачем строку для накладення на ОСОБА_1 штрафу за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Суд часткового погоджується з такими доводами представника позивача, з огляду на таке.

З наданого представником позивача і долученого судом до матеріалів справи витягу з АІТС "Оберіг", вбачається, що позивач ОСОБА_1 значиться як порушник ВО з 29.11.2024.

Як вже було зазначено судом, позивач не був належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.11.2024, оскільки вважається належним чином оповіщеним 26.11.2024 року.

Відтак, відповідач у період з 26.11.2025 по 29.11.2024 (виявлення і внесення відомостей а АІТС "Оберіг") був обізнаний із фактичною неявкою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 19.11.2024. Тому в межах 3-х місячного строку накладення адміністративного стягнення, відповідно до ч.7 ст. 38 КУпАП, починаючи з 29.11.2024 (дати виявлення) міг здійснити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Тому, винесена відповідачем постанова № 541 від 07.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КупАП накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн, тобто після закінчення 3-х місячного строку, передбаченого ч.7 ст. 38 КУпАП, не може вважатися судом законною і обгрунтованою.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд погоджується з позицією позивача, що постанова у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КупАП від 07.03.2025 №541 винесена з порушенням чинного законодавства.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Тобто, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, а, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вирішуючи спір у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів рівності всіх учасників перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування усіх обставин справи, суд дійшов висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань слід стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 77, 139, 241-250, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання постанови протиправною та її скасування задовольнити.

Скасувати постанову № 541 від 07.03.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно якої на ОСОБА_1 накладено штраф в сумі 17000 гривень

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 07.08.2025 року.

Суддя Попадюк С.С.