Справа № 591/1565/25
Суддя: Сидоренко А. П.
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/1565/25
Провадження № 2-а/591/102/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в особі судді Сидоренко А.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сергеєвої Світлани Анатоліївни до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

18 лютого 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сергеєвої С.А. звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та свої вимоги обгрунтовує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення від 25 січня 2025 року№ Х 01/25-304, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , позивач визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Оскаржувану Постанову він отримав 15 лютого 2025 року поштою, направленою простим (не рекомендованим) листом. На штампі конверту міститься штемпель відправлення з датою відправлення - 01 лютого 2025 року. Штемпель поштового відділення 40000 - за адресою мешкання позивача, про отримання цього поштового відправлення, відсутній. Як заявляє позивач, він кожного дня перевіряє пошту, яка надходить за його адресою, і може з впевненістю зазначити, що конверт в його поштовій скриньці з`явився саме 15 лютого 2025 року, коли він його і отримав. При цьому конверт був вскритий. Як вбачається з оскаржуваної Постанови, листа, до якого додано Постанову, та конверту адреса отримувача зазначена АДРЕСА_1 . Тоді, як він зареєстрований та мешкає в зазначеному будинку, але в квартирі АДРЕСА_2 .

В зв`язку з викладеним, позивач не отримав оскаржувану постанову з причин, які від нього не залежали і вимушений ставити питання про поновлення строку на оскарження Постанови про накладення адміністративного стягнення № Х 01/25-304 від 25 січня 2025 року, як такого, що пропущений з поважних причин.

Також, як вбачається з листа, про направлення позивачу Постанови № Х 01/25-304 від 25 січня 2025 року, оскаржувана постанова винесена за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення. Проте, до оскаржуваної Постанови Протоколу про скоєння адміністративного правопорушення не додано. Посилання на Протокол про скоєння адміністративного правопорушення від 18 січня 2025 № Х 01/25-304 міститься в оскаржуваній Постанові № Х 01/25-304 від 25 січня 2025 року.

Проте, з Протоколом про скоєння адміністративного правопорушення від 18 січня 2025 року № Х 01/25-304 позивача не знайомили, про його існування йому не було відомо, до ТЦК на розгляд протоколу його не запрошували.

З оскаржуваної Постанови № Х 01/25-304 від 25 січня 2025 року зазначена інформація також не вбачається, а саме - в ній відсутня інформація щодо надіслання Позивачу повістки про явку до ТЦК, про його неявку у встановлений термін, складання протоколу про скоєння адміністративного правопорушення, та ознайомлення його з цим протоколом, про запрошення його до ТЦК для розгляду протоколу.

До Постанови не додано копій повістки про виклик його до ТЦК, та будь-яких інших доказів його вини у скоєнні адміністративного правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач вважає, що він не вчиняв адміністративного правопорушення, а оскаржувана Постанова № Х 01/25-304 від 25 січня 2025 року винесена з порушенням його прав, що є підставою для визнання її протиправною та її скасування. Так, в Постанові зазначається, що 25 січня 2025 року о 17 год 10 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 було встановлено факт порушення громадянином ОСОБА_1 під час особливого періоду під час дії правового режиму воєнного стану законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці (розпорядженню) звернення в поліцію 17 травня 2024 року для уточнення персональних даних, звірки даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проходження військово-лікарської комісії та визначення призначення без поважних причин, визначених Переліком поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року № 673. Зазначених вище є порушенням абзацу першого частини першої та абзацу другого частини третьої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та кваліфікується як вчинення правопорушення передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Крім того, як вбачається з Постанови, звернення в поліцію мало місце 17 травня 2024 року, з цього виходить, що повістка (розпорядження) про явку в ТЦК була виписана раніше. Проте, дати виписання та направлення повістки не зазначається, Постанова не містить дати скоєння адміністративного правопорушення; будь-яким чином не вмотивовується пропуск встановленого строку для притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, відсутні докази на підтвердження вчинення Позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та не доведено наявність складу адміністративного правопорушення і відповідно правомірності прийнятого Відповідачем рішення про притягнення Позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення.

Посилаючись на вищезазначене, просить поновити строк для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, як такий, що пропущений з поважних причин та визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № Х 01/25-304 від 25 січня 2025 року, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 , провадження по адміністративній справі закрити.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 березня 2025 року у справу залучено другого відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 .

21 березня 2025 року до Зарічного районного суду м. Суми від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, Указом Президента України від 24 лютого 2022року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, на території України введено воєнний стан, який був неодноразово пролонгований і продовжує свою дію станом на час виникнення спірних правовідносин та розгляду справи.

Згідно ч.8 ст.1 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу», Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог ч. 8 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення № 154), пунктом 1 якого визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (п. 3 Положення № 154).

Абзацом 38 пункту 9 Положення № 154 передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, відповідно до покладених на них завдань, розглядають справи про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, у відповідності до ст.235 КУпАП, ТЦК та СП розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності.

Від імені ТЦК та СП розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За правилами ст.254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Отже, у разі виявлення адміністративного правопорушення з боку призовника, військовозобов`язаного чи резервіста відповідальна посадова особа М(Р)ТЦК та СП зобов`язана скласти протокол та зареєструвати його у діловодстві, після чого надати для розгляду начальнику М(Р)ТЦК та СП.

Протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно позивача складено 18 січня 2025 року посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме стрільцем взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 старшим солдатом ОСОБА_3 .

При складанні протоколу про адміністративне правопорушення було:

- роз`яснено суть вчиненого порушення (неявка по повістці без поважних причин), зміст ст. 63 Конституції України, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП;

- запропоновано надати письмові пояснення з приводу вчиненого проступку, проте Позивач відмовився від надання пояснень;

- зафіксовано факт відсутності будь-яких заяв, клопотань і зауважень;

- у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП, повідомлено про наступний розгляд справи, призначений на 17 год. 10 хв. 25 січня 2025 року (тобто не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи) у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 .

Зазначений протокол відповідає приписам Кодексу України про адміністративні правопорушення та містить всі необхідні реквізити.

Як вбачається із фабульної частини оскаржуваної постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковника ОСОБА_4 № Х 01/25-304 від 25 січня 2025 року, гр. ОСОБА_1 , під час особливого періоду під час дії правового режиму воєнного стану законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію 17 травня 2024 року не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 по повістці (розпорядженню) для уточнення персональних даних, звірки даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проходження військово-лікарської комісії та визначення призначення без поважних причин та був доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_5 після звернення до органів Національної поліції України, що є порушенням абз.1 ч.1 та абз.2 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та кваліфікується як вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Громадянин ОСОБА_1 категорично відмовився від пред`явлення військово-облікового документа та отримання повістки про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що було складено Акт відмови від отримання повістки від 14 травня 2024 року.

Акт відмови від отримання повістки складений та засвідчений підписами посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 і містить наступну інформацію, що громадянину ОСОБА_1 повідомлено про те, що він має прибути (з`явитися) до ІНФОРМАЦІЯ_5 о 9 год 00 хв 17 травня 2024 року з метою уточнення військово-облікових даних, проходження медичного огляду та вирішення питання про призов на військову службу під час мобілізації.

Крім того, Позивача було повідомлено про недопустимість ухилення від військового обліку та роз`яснено зміст чинного законодавства, яким передбачено настання кримінальної та адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Підсумовуючи вищезазначене, громадянин ОСОБА_1 будучу належним чином оповіщений про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 проігнорував вимоги чинного законодавства та не прибув за викликом.

У зв`язку з неявкою гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 21 серпня 2024 року за вих. № 6/4904-2 було направлено до Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області звернення, щодо доставлення громадян, які вичинили адміністративні правопорушення передбачені ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення для складання протоколів про адміністративні правопорушення.

18 січня 2025 року Позивача було доставлено до приміщення Сумського обласного об`єднаного центру мобілізації органами поліції, як особу, яка вчинила адміністративні правопорушення передбачені ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що посвідчується рапортом інспектора батальйону УПП в Сумській області ДПП від 18 січня 2025 року.

18 січня 2025 року представниками ІНФОРМАЦІЯ_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення у зв`язку з неявкою Позивача 17 травня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 під час особливого періоду під час дії правого режиму воєнного стану по повістці.

Під час складання протоколу позивачу було доведено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 17 год 10 хв 25 січня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , другий примірник протоколу було вручено позивачу, що засвідчено його власноручним підписом

Отже, доводи представника позивача, про те, що позивачу не було відомо про існування протоколу про адміністративне правопорушення від 18 січня 2025 року № Х01/25-304, про те, що його не було «запрошено» на розгляд протоколу не заслуговують на увагу.

Пунктом 7 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що строки накладення адміністративного стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених ст.210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення

Позивачем вчинено адміністративне правопорушення 17 травня 2024 року, а адміністративне стягнення накладено 25 січня 2025 року, тобто в межах допустимих строків

Оскаржуваною постановою від 25 січня 2025 року № Х01/25-304 позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Постанова винесена за результатом повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням встановленої законом процедури, на підставі наявних доказів, керуючись законом та правосвідомістю.

Прийняттю даного рішення передувало складання протоколу про адміністративне правопорушення № Х01/25-304 від 18 січня 2025 року, який повністю відповідає вимогам, формі та змісту, встановленими положеннями ст. 256 КУпАП.

Отже, на підставі вищевикладеного, дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_5 були здійсненні у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення № Х01/25-304 від 25 січня 2025 року винесено начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 з чітким дотриманням вимог нормативно-правових актів.

Керуючись вищезазначеним, просить у задоволенні позовних вимог позивача про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити в повному обсязі (а.с. 18-23).

17 квітня 2025 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сергеєвої С.А. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що позивач ставить питання про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення № Х 01/25-304 від 25 січня 2025 року, якою він визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000, 00 грн.

Позивач в позовній заяві посилався на ті обставини, що він ніяких повісток про необхідність явки до ТЦК не отримував.

Відповідачем додається до відзиву копія справи про адміністративне правопорушення № Х 01/25-304, в якій міститься копія повістки, яка виписана на ім`я ОСОБА_1 про необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 17 травня 2024 року на 09 год. 00 хв. Розписка про вручення повістки ОСОБА_1 підпису останнього не містить.

Також додається копія акту від 14 травня 2024 року про відмову в отриманні ОСОБА_1 повістки. Проте, з даного акту не вбачається місце його складення.

Тобто, місце вручення повістки та місце складення акту про відмову в отриманні повістки не встановлено, що спростовує твердження представника відповідача про належне вручення повістки позивачу.

В позовній заяві позивач стверджував, що з протоколом про скоєння адміністративного правопорушення № Х 01/25-304 від 18 січня 2025 року він не ознайомлений, про його існування йому не було відомо, до ТЦК на розгляд протоколу його не запрошували. Ознайомившись з протоколом, який міститься в додатках до відзиву відповідача, позивач заявляє, що підпис в цьому протоколі він не ставив.

Як заявлялося в позовній заяві, в оскаржуваній постанові № Х 01/25-304 від 25 січня 2025 року відсутня інформація щодо надіслання або вручення позивачу повістки про явку до ТЦК, про його неявку у встановлений термін, складання протоколу про скоєння адміністративного правопорушення, та ознайомлення його з цим протоколом, про запрошення його до ТЦК для розгляду протоколу.

Крім того, як вбачається з доданих копій повістки, та акту про відмову від отримання повістки, складені вони 14 травня 2025 року, дата явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 визначена 17 травня 2024 року.

Таким чином, навіть, якщо позивач був ознайомлений з необхідністю явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 17 травня 2024 року і з`явився у встановлений термін, вже 18 травня 2024 року відповідачу було відомо про його неявку до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а оскаржувана постанова винесена з пропуском встановленого строку для притягнення до адміністративної відповідальності.

Пунктом 7 ст.38 КУпАП встановлено, що строки накладення адміністративного стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених ст.210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, аде не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відповідач вважає, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення 17 травня 2024, про його неявку відповідачу не могло бути не відомо, строк для притягнення до адміністративної відповідальності сплив 17 серпня 2024 року. Навіть звернення до Сумського РУП поліції направлено після спливу строків притягнення позивача до адміністративної відповідальності 21 серпня 2024 року. Таким чином, винесена оскаржувана постанова 25 січня 2025 року з порушенням встановлених строків.

Як зазначалося в позовній заяві, оскаржувана постанова не мітить відомостей про обставини вчинення правопорушення, у чому вони полягали й коли, тобто з постанови неможливо встановити, коли, які саме дії вчинила особа до якої застосовано стягнення. Крім того, не вірно зазначена адреса позивача, в зв`язку з чим не встановлені обов`язкові до встановлення обставини, та це унеможливило отримання кореспонденції, яка йому направлялась.

Посилаючись на зазначене вище, просить позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, провадження по адміністративній справі закрити (а.с.34-35).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Під час судового розгляду встановлено, що постановою від 25 січня 2025 року № Х 01/25-304 про накладення адміністративного стягнення позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 25 січня 2025 року о 17 год 10 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 було встановлено факт порушення громадянином ОСОБА_1 під час особливого періоду під час дії правового режиму воєнного стану законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці (розпорядженню) звернення в поліцію 17 травня 2024 року для уточнення персональних даних, звірки даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проходження військово-лікарської комісії та визначення призначення без поважних причин, визначених Переліком поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року № 673. Зазначених вище є порушенням абз.1 ч.1 та абз.2 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та кваліфікується як вчинення правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП (а.с. 8 -9).

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі по тексту Закон № 2232-XII).

Так, згідно з частинами 1, 2 та 3 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби, приписку до призовних дільниць, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу, проходження військової служби, виконання військового обов`язку в запасі, проходження служби у військовому резерві, дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

На виконання вимог частини 10 статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє станом по сьогоднішній день.

Згідно із Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи те, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, було оголошено проведення загальної мобілізації, колегія суддів зазначає, що на момент притягнення позивача до адміністративного правопорушення (25.01.2025) діяв особливий період.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі по тексту Закон № 3543-XII).

Відповідно до абзацу 2 частини 1 та частини 3 статті 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абзацу 2 пункту 56 «Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352 (далі по тексту Положення № 352) оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за формою згідно з додатком 17.

Конкретні строки явки до призовних дільниць установлюються районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки в повістках за формою згідно з додатком 18, вручення яких проводиться через відповідні органи місцевого самоврядування, керівників підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти, незалежно від підпорядкування і форми власності. Повістки громадянам можуть також вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Розпорядження керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки розсилається відповідним органам місцевого самоврядування, керівникам підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти.

Відповідно до пункту 1 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. № 154 (далі по тексту Положення № 154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно із пунктом 8 Положення № 154 завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

На виконання пункту 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Отже, саме на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки законодавцем покладено обов`язок здійснювати заходи оповіщення та призову громадян.

Згідно з абзацом 3 частини 9 статті 29 Закону № 2232-XII поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військово-зобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.07.2010 № 673, поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визнається, зокрема, хвороба, підтверджена відповідними документами (довідками).

З аналізу наведених норм слідує, що громадянин повинен прибути за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, вказані у повістці, а у разі неможливості прибуття, повідомити про поважність причин не прибуття за повісткою.

Під час судового розгляду встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі оскаржуваної постанови № Х 01/25-304 від 25 січня 2025 року слугував складений 18 січня 2025 року протокол про адміністративне правопорушення № Х 01/25-304, згідно якого, було встановлено факт порушення громадянином ОСОБА_1 під час особливого періоду під час дії правового режиму воєнного стану законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці (розпорядженню) 13 жовтня 2024 року для уточнення персональних даних, звірки даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, проходження військово-лікарської комісії та визначення призначення без поважних причин, визначених Переліком поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року № 673. Зазначене вище є порушенням абз.1 ч.1 та абз.2 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та кваліфікується як вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП (а.с.25-26).

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період -

тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного слідує, що для кваліфікації дій за частиною 3 статті 210-1 КУпАП необхідним є встановлення кваліфікуючої ознаки правопорушення: вчинення такого порушення особою в особливий період.

Положеннями статті 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Положеннями статті 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (частина 1 статті 247 КУпАП).

Як вбачається зі змісту позову, позивач заперечує факт його належного сповіщення про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а тому з метою повного та всебічного розгляду даної справи необхідним є з`ясування факту належного інформування позивача про обов`язок з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З матеріалів справи судом встановлено, що в якості підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, до матеріалів справи надано лише протокол про адміністративне правопорушення від 18січня 2024 року.

Будь-яких обставин чи відомостей про те, як позивачу вручалась повістка про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 17 травня 2024 року вказаний протокол не містить.

Відповідно до пункту 79 Порядку № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 560 за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Згідно із пунктами 40-41 Порядку № 560 під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Згідно з абзацами 4-6 пункту 47 Порядку № 560 у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Проаналізувавши вищевказані норми в контексті обставин цієї справи, слід зазначити, що в разі відмови військовозобов`язаного від отримання повістки належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 є відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки.

Таким чином, сам по собі акт відмови від отримання повістки без відповідного відеозапису доведення акта відмови від отримання повістки не є належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При цьому, будь-яких відеозаписів доведення акта відмови від отримання повістки до позивача відповідачем не надано.

Доказів ведення відеофіксації із застосуванням технічних приладів під час вручення повістки позивачу відповідачем також не надано, посилань на здійснення такої відеофіксації не наведено.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги п. 41 Порядку № 560, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 17 травня 2024 року о 09 год. 00 хв.

Крім того, протокол про адміністративне правопорушення від 18 січня 2025 року, який у відповідності до вимог статті 256 КУпАП має містити необхідні відомості про обставини вчинення правопорушення, не містить жодного посилання на обставини, за яких позивачу вручалась повістка чи здійснювалось будь-яке інше оповіщення про необхідність з`явитись до ТЦК, що в свою чергу ставить під сумнів взагалі її вручення. До того ж у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено про неявку позивача по повісці 13 жовтня 2024 року, тоді як за змістом оскаржуваної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за фактом неявки до ІНФОРМАЦІЯ_5 17 травня 2024 року.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, оскільки унеможливлює врахування судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, наданих відповідачем доказів.

За встановлених у справі обставин суд приходить до висновку, що відповідачем не підтверджено обставин отримання позивачем повістки, та відповідно не доведено факту повідомлення його в установлений законом спосіб про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 17 травня 2024 року, що слугувало підставою для винесення спірної постанови.

Разом з цим, в контексті спірних правовідносин, враховуючи заперечення позивача факту належного вручення йому повістки, саме відповідач на виконання частини 2 статті 77 КАС України повинен доводити належними доказами існування такого факту, та, як наслідок, належне інформування позивача про обов`язок його явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 17 травня 2024 року.

З урахуванням вищенаведеного, вина позивача, яка полягала в ухиленні від виконання вимог абз.1 ч.1 та абз.2 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не доведена належними та достатніми доказами, а відтак, у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не доведено наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача підлягає закриттю.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 , як юридичної особи, структурним підрозділом якої є відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 , підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн., сплачений при зверненні до суду із вказаною позовною заявою.

Керуючись ст.ст.5,8,14,22,72-79,136,139, 211, 220,241-246,250,271,286 КАС України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сергеєвої Світлани Анатоліївни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №Х 01/25-304 від 25 січня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , підполковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя А.П.Сидоренко