Справа № 420/25089/25
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить:

- визнати протиправною дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо постановки на облік ОСОБА_1 31.03.2023 року;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 , що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформацію про визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби та про виключення його з військового обліку військовозобов`язаних у зв`язку із непридатністю до військової служби за станом здоров`я з 11.11.2022 року.

Ухвалою суду від 30.07.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 31.07.2025 року заяву про забезпечення позову задоволено. Суд заборонив ІНФОРМАЦІЯ_5 вчиняти дії щодо призову на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

06.08.2025 року позивач подав іншу заяву про забезпечення позову шляхом заборони посадовим та службовим особам національної поліції України здійснювати адміністративне затримання та доставлення ОСОБА_1 до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Обґрунтовуючи заяву позивач зазначає, що 04.08.2028 року в мобільному застосунку Резерв + отримав повідомлення про те, що його розшукує ТЦК, для того щоб скласти протокол про адміністративне правопорушення. 05.08.2025 року у мобільному додатку позивача Резерв + з`явилось повідомлення про те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 звернувся до Нацполіції, щоб доставити його для складання протоколу. Посилаючись на те, що Національна поліція може здійснювати адміністративне затримання за зверненням РТЦК та СС звернувся до суду з заявою про забезпечення позову.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, позовної заяви та доданих документів суд не знаходить підстав для її задоволення з огляду на такі обставини.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, вказаною правовою нормою установлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Перелік видів забезпечення позову визначений ст. 151 КАС України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Наведені у ст. 150 КАС України підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Крім того, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Заявник обов`язково повинен обґрунтувати своє клопотання і з цією метою подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язує застосування певного заходу забезпечення позову. Доказами у даному випадку вважатимуться будь-які відомості, що вказують на ймовірне порушення чиїхось прав (свобод, інтересів) під час провадження у справі. При цьому тягар доказування при розгляді клопотання покладається виключно на заявника.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник припускає ймовірність його затримання, що на його думку, призведене до мобілізації та ускладнить виконання рішення суду.

Суд вважає, що за відсутності фактичного затримання позивача, відсутні реальні загрози ускладненню чи унеможливленню виконання рішення суду. Тому суд не погоджується із твердженням заявника щодо ймовірності ускладнення відновлення його прав у разі незабезпечення позову.

Суд вважає, що вже вжитих заходів забезпечення достатньо для недопущення призову позивача за отриманою ним повісткою до розгляду справи по суті.

Крім того, не є предметом оскарження у цій справі питання притягнення позивача до адміністративної діяльності та його розшуку.

Таким чином, на переконання суду, позивачем не доведено, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову буде істотно ускладнено чи унеможливлено виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, як і не надано доказів на підтвердження наявності таких обставин. Позиція позивача ґрунтується на припущеннях, тобто на обставинах, які ймовірно можуть настати, а можуть і не настати.

За таких обставин у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити. Керуючись ст. ст. 150, 151, 243, 248 КАС України,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.Ф. Попов