Справа № 140/12586/24
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

за результатами розгляду питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення

05 серпня 2025 року ЛуцькСправа № 140/12586/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у цій справі, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_2 ) задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі також ГУ ПФУ у Волинській області) щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 №230/96-ВР; зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 11.10.2024 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 №230/96-ВР у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

23.07.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду у справі №140/12586/24.

Вказана заява обґрунтована тим, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у даній справі залишається невиконаним в частині виплати пенсії за період з 11.10.2024 по 31.03.2025 в сумі 65166,61 грн, що в силу чинної редакції статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є самостійною правовою та фактичною підставою для зміни способу і порядку виконання цього рішення суду на стягнення вказаної суми з відповідача.

Заявник просить змінити спосіб і порядок виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №140/12586/24 із зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 11.10.2024 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 №230/96-ВР у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком на стягнення з ГУ ПФУ у Волинській області на користь ОСОБА_1 пенсійних виплат за період з 11.10.2024 по 31.03.2025 в сумі 65166,61 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 вказану заяву призначено до судового розгляду на 11 год 30 хв 05.08.2025.

В поданих до суду поясненнях на вказану заяву ГУ ПФУ у Волинській області просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 у зв`язку із відсутністю підстав для зміни способу і порядку виконання рішення суду.

Вказує, що органи ПФУ фінансують виплати за рахунок коштів Державного бюджету України в межах виділених асигнувань бюджету, реалізуючи бюджетну програму КПКВК 2506080 «Фінансове забезпечення виплати пенсій, надбавок і підвищень, призначених за різними пенсійними програмами».

Станом на 01.07.2025 до ГУ ПФУ у Волинській області надійшло 55915 судових рішень у справах про пенсійне забезпечення громадян, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою по погашенню заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. На виконання рішень судів проведені нарахування на загальну суму 3824,76 млн грн. Станом на 01.07.2025, з урахуванням виділених бюджетних асигнувань, ГУ ПФУ у Волинській області погашено заборгованість за рішеннями судів, які набрали законної сили по 19.11.2020.

З урахуванням наведеного, представник відповідача стверджує, що заборгованість з виплат за рішеннями судів існує з об`єктивних причин (відсутність в достатній кількості асигнувань з Державного бюджету України) та її погашення не залежить від управлінських рішень керівника чи інших посадових осіб ГУ ПФУ у Волинській області.

Стягувач, його представник та представник боржника у судове засідання, призначене на 11 год 30 хв 05.08.2025, не прибули.

05.08.2025 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд заяви за відсутності позивача та представника позивача.

Представник ГУ ПФУ у Волинській області у поданих до суду письмових поясненнях також просив суд розгляд справи за заявою ОСОБА_1 проводити без участі представника ГУ ПФУ у Волинській області.

З урахуванням вимог частини четвертої статті 229, частини другої статті 378 КАС України, заяву розглянуто в порядку письмового провадження.

Перевіривши заяву про зміну способу і порядку виконання рішення суду та наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у цій справі, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_2 задоволено частково: визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 №230/96-ВР; зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 11.10.2024 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 №230/96-ВР у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Листом від 24.06.2025 за вих. №0300-0202-8/51561, у відповідь на звернення представника позивача щодо виконання судового рішення, відповідач повідомив, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №140/12586/24, що набрало законної сили 03.03.2025, ОСОБА_1 проведено перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 №230/96-ВР у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум. На виконання зазначеного рішення суду пенсія призначена в розмірі 21543,19 грн. виплата здійснюється з 01.04.2025. Нараховані кошти на виконання згаданого рішення суду за період з 11.10.2024 по 31.03.2025 в сумі 65166,61 грн підлягають виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили (а.с.87).

Згідно із частиною першою статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 373 КАС України).

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для виконання, а у разі відсутності добровільного виконання судових рішень воно забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання відповідно до Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону №1404-VIII).

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону №1404-VIII, за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Статтею 7 Закону України від 05.06.2012 №4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Заявником не надано достатньо доказів, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату або що відповідач створює перешкоди для виконання такого рішення.

19.12.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21.11.2024 №4094-IX (далі Закон №4094-IX) відповідно до якого у статті 378 КАС України частину третю доповнено абзацом другим такого змісту: «Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат».

З аналізу положень частин першої, третьої статті 378 КАС України можна зробити висновок, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин. Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі №800/203/17.

Судом встановлено, що ГУ ПФУ у Волинській області на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у цій справі проведено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 №230/96-ВР у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком. Пенсія ОСОБА_1 призначена в розмірі 21543,19 грн та виплачується останній з 01.04.2025.

Також ГУ ПФУ у Волинській області проведено нарахування та здійснюється облік коштів, які підлягають виплаті ОСОБА_1 за період з 11.10.2024 по 31.03.2025.

При цьому відповідач у справі не відмовляється виплачувати нараховані кошти за вказаним судовим рішенням за період з 11.10.2024 по 31.03.2025. Невиплата цих коштів обумовлена об`єктивними причинами, а саме відсутністю достатніх асигнувань з Державного бюджету України, адже станом на 01.07.2025, з урахуванням виділених бюджетних асигнувань, ГУ ПФУ у Волинській області погашено заборгованість за рішеннями судів, які набрали законної сили станом на 19.11.2020.

Суд також зазначає, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії зі сплати заборгованості по пенсії і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів за конкретний період є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

Резолютивна частина рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №140/12586/24 має зобов`язальний характер. Судом при розгляді справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів і, як наслідок, не перевірялася правильність нарахування заборгованості по пенсії позивачу.

Оскільки розрахунок належної позивачу заборгованості по пенсії судом не здійснювався, тому, зміна способу виконання вказаного судового рішення із зобов`язання здійснити виплату заборгованості на стягнення конкретної суми цієї заборгованості з визначенням певного періоду, фактично буде зміною рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не передбачено загальними приписами статті 378 КАС України.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

Так, у постанові від 24.12.2014 у справі № 21-506а14 Верховний Суд України дійшов висновку, що зміну способу і порядку виконання судового рішення слід розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Подібного підходу дотримується і Верховний Суд, зокрема у постановах від 07.03.2018 у справі №456/953/15-а, від 16.07.2020 у справі №130/2176/17, від 11.11.2020 у справі № 817/628/15 та від 17.02.2021 у справі №295/16238/14-а.

Окрім того, Верховним Судом у постанові від 10.07.2018 у справі №490/9519/16-а сформульовано такий правовий висновок: «Змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов`язання виплатити зазначені соціальні виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті».

Подібний висновок також було зроблено Верховним Судом у постанові від 30.07.2019 у справі №281/1618/14-а.

Таким чином, оскільки у цій справі встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум невиплаченої пенсії не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, то необхідно дійти висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, про який просить заявник, адже запропонований останнім спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини рішення суду у цій справі.

Подібних висновків Верховний Суд дійшов у постанові від 24.07.2023 у справі №420/6671/18.

Грошові кошти у вигляді заборгованості по пенсії, які належать стягувачу, не є власністю ГУ ПФУ у Волинській області, не знаходяться на його рахунках. Фактичне, у повному обсязі виконання судового рішення, можливо лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету України.

Водночас, стягнення з суб`єкта владних повноважень (територіального органу Пенсійного фонду України) коштів, які знаходяться на його рахунках, але призначені для іншої мети, можуть поставити під загрозу функціонування такого суб`єкта, виконання покладених на нього функцій та, відповідно, нанесення шкоди необмеженій кількості осіб.

Таким чином, оскільки виконання рішення суду у цій справі залежить виключно від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання.

У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості по пенсії позивачу (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.07.2023 у справі №420/6671/18).

З огляду на викладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті пенсії, суд вважає безпідставними аргументи заявника, наведені в його заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №140/12586/24 із зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 11.10.2024 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 №230/96-ВР у розмірі восьми мінімальних пенсій за віком на стягнення з ГУ ПФУ у Волинській області на користь ОСОБА_1 пенсійних виплат за період з 11.10.2024 по 31.03.2025 в сумі 65166,61 грн.

Суд враховує, що право особи на здійснення виплати заборгованості по пенсії не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У той же час, у спірному випадку йдеться не про право особи на такі виплати, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Суд наголошує, що зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивача на отримання сум заборгованості по пенсії, яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Відповідно до наданих ГУ ПФУ у Волинській області пояснень, рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №140/12586/24 внесено до підсистеми Єдиного реєстру рішень, виконання яких гарантується державою для погашення заборгованостей, що утворилася внаслідок невиконання рішень, тоді як станом на 01.07.2025 уже погашена заборгованість за рішеннями судів, які набрали законної сили по 19.11.2020.

Щодо посилання представника позивача на чинну редакцію статті 378 КАС України як на підставу для задоволення поданої заяви, то, на думку суду, положення абзацу другого частини третьої статті 378 КАС України (в редакції Закону №4094-IX, який набрав чинності 19.12.2024) необхідно розуміти таким чином, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо перерахунку пенсійних виплат протягом двох місяців з дня набрання ним законної сили дійсно є самостійною (тобто, іншою, ніж визначено абзацом першим частини третьої статті 378 КАС України) підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат. Проте, таку підставу не можна вважати безумовною, тобто, такою, що зобов`язує суд безальтернативно задовольнити подану стягувачем заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення, позаяк у кожному конкретному випадку суд має надати оцінку змісту резолютивної частини судового рішення та причинам його невиконання, при цьому, частина перша статті 378 КАС України щодо права (а не обов`язку суду) за заявою стягувача встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання також підлягає застосуванню.

Відтак, з наведених мотивів у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання судового рішення належить відмовити.

Керуючись статтями 248, 378 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано судом 06 серпня 2025 року.

Суддя Н. В. Стецик