Справа № 420/36957/23
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/36957/23

Головуючий І інстанції: Корой С.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року (м.Одеса, дата складання повного тексту судового рішення - 17.03.2025р.) про відмову у виправленні описки в судовому рішенні по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

28.12.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови йому в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019р. на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» №33/36-7255 від 30.08.2023р., виданої станом на березень 2019р. у відповідності до вимог ст.ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області з 01.12.2019р. перерахувати та виплачувати пенсію на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» №33/36-7255 від 30.08.2023р., виданої станом на березень 2019р. у відповідності до ст.ст.43 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.12.2019р. по день проведення перерахунку.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2024р. (з урахування ухвали суду 1-ї інстанції від 15.11.2024р. про виправлення описки) позов ОСОБА_1 - задоволено частково. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови позивачу в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019р. на підставі довідки ДУ «ТМО МВС України по Одеській області» №33/36-7255 від 30.08.2023р., виданої станом на березень 2019р. у відповідності до ст.ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції». Зобов`язано відповідача провести з 01.12.2019р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ДУ «ТМO MBC України по Одеській області» №33/36-7255 від 30.08.2023р., виданої станом на березень 2019р. у відповідності до вимог ст.ст.43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

05.03.2023р. до суду першої інстанції від представника ГУ ПФУ в Одеській області надійшла заява про виправлення описки, в якій останній просив виправити описку в судовому рішенні від 26.03.2024р., шляхом заміни невірного (на його думку) посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» на вірну, вказавши по тексту вказаного рішення суду «відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року (постановленою у порядку письмового провадження) у задоволенні заяви ГУ ПФУ в Одеській області про виправлення описки в судовому рішенні від 26.03.2024р. у справі №420/36957/23 - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною вище ухвалою суду першої інстанції, відповідач 31.03.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного судового рішення, було порушено норми матеріального та процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17.03.2025р. та прийняти нове судове рішення, яким подану заяву про виправлення описки задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05.05.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Одеській області та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

09.05.2025р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

У відповідності до ч.1 ст.312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам цієї справи, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за змістом ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Положеннями ч.2 ст.55 Конституції України регламентовано, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій або ж бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як передбачено у ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання ж судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч.ч.2,3 ст.14 КАС України).

За правилами ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що наведені у заяві ГУ ПФУ в Одеській області мотиви не можна віднести до описки під час прийняття судового рішення, а тому підстави для задоволення заяви про виправлення описки у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2024р. відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду 1-ї інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права, з огляду на наступне.

Як визначено ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст.242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Разом із тим, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як передбачено ч.1 ст.253 КАС України, суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Правила даної норми передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. У той же час, опискою в розумінні ст.253 КАС України визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.

Судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті цього судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або ж граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин чи ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

Суд вправі здійснити технічну заміну елементу, яка є очевидною й такою, що в подальшому може ускладнити виконання судового рішення.

Виправленню підлягають лише ті описки, що мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, серед іншого, у резолютивній частині судового рішення, оскільки будь-яка описка має істотне значення та може ускладнити виконання рішення. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, що були допущені у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення.

Такої ж правової позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду у своїй ухвалі від 26.11.2019р. у справі №800/520/16.

Таким чином, з метою оперативного і дієвого усунення помилок технічного (непроцесуального) характеру в судовому рішенні застосовується інструмент виправлення описок (помилок правопису, які впливають на зміст чи порядок виконання судового рішення) та очевидних арифметичних помилок у рішенні (переважно щодо здійснення розрахунків у контексті задоволення позовних вимог фінансового характеру) під час засідання адміністративного суду, який прийняв таке рішення, як із його власної ініціативи, так і за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи, незалежно від набрання судовим рішення законної сили.

Однак, вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, що впливають на можливість реалізації рішення чи його правосудності.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 21.07.2020р. у справі №521/1074/17 та від 20.12.2021р. у справі №П/811/3334/15.

Аналогічна правова позиція щодо неможливості задоволення заяви про виправлення описок, що стосуються формулювання позовних вимог, була викладена Верховним Судом і в постанові від 18.02.2021р. у справі №826/4089/16.

Не вдаючись до аналізу правильності викладених у рішенні суду першої інстанції висновків, колегія суддів звертає увагу на те, що задовольняючи позовні вимоги, суд у мотивувальній частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2024р. у справі №420/36957/23 (з урахування вже внесених виправлень) дійшов висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення відповідної категорії військовослужбовців та прирівняних до них осіб. Зважаючи на те, що перерахунок пенсії позивача у 2018р. проведено на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, яка не містила усіх складових, суд зазначив, що ГУ ПФУ в Одеській області після одержання нової довідки про розмір грошового забезпечення позивача станом на березень 2019р., було зобов`язане перерахувати пенсію позивачу, починаючи з 01.12.2019р., тобто з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому виникли підстави для перерахунку пенсії (19.11.2019р. - день набрання чинності судовим рішенням у справі №826/12704/18).

Тобто, у мотивувальній частині судового рішення наведено мотиви його прийняття, надано оцінку ключовим доводам заявника та застосовано до спірних правовідносин релевантні джерела права.

У разі ж незгоди із мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть це рішення суду оскаржити, якщо таке право надане КАС України. Однак, як вбачається із матеріалів справи, судове рішення від 26.03.2024р. у справі №420/36957/23 жодним з учасників цієї справи до суду апеляційної інстанції оскаржене не було.

Так, під час розгляду судом першої інстанції даної справи по суті, відповідачем не висувалося жодних заперечень щодо застосування судом відповідних положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» або ж постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (вірної на його думку).

Отже, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, зміст та мотиви заяви відповідача про виправлення описки в рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 26.03.2024р. у справі №420/36957/23, колегія суддів доходить висновку про те, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні такої заяви.

Інших належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права або ж порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить, а її доводи критично оцінюються колегією суддів, оскільки вони не спростовують висновків суду 1-ї інстанції та були враховані судом під час прийняття оскаржуваного судового рішення.

За приписом п.1 ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд 1-ї інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.249,308,311,315,317,321,322,325,328,383 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст.328 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено: 06.08.2025р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко