Справа № 127/16376/25
Суддя: Гуменюк К. П.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/134/25
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Бортнюк А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Тронца Миколи Сергійовича серії ЕНА №4755099 від 17.05.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, -

вимоги позивача: скасувати постанову інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Тронца Миколи Сергійовича серії ЕНА №4755099 від 17.05.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення та відшкодувати судові витрати,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Тронца Миколи Сергійовича серії ЕНА №4755099 від 17.05.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2025 року позовну заяву заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Тронца Миколи Сергійовича серії ЕНА №4755099 від 17.05.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати одноособово за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні).

Також зазначеною вище ухвалою до участі у даній справі в якості співвідповідача залучено Департамент патрульної поліції.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що оскаржувана постанова винесена у справі про адміністративне правопорушення, яке нібито вчинене за ч.2 ст.122 КУпАП, однак фактичні обставини справи, докази та норми матеріального права свідчать про відсутність як події, так і складу правопорушення. 17 травня 2025 року інспектор 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області, лейтенант поліції Тронц Микола Сергійович виніс постанову серії ЕНА № 4755099 від 17.05.2025, якою притягнув ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП та наклав штраф у розмірі 510 грн.

Вважаю зазначену постанову юридично необґрунтованою та незаконною, оскільки у справі не встановлено ані події, ані складу адміністративного правопорушення, що є безумовною підставою для її скасування відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.

Як зазначає позивач, 17 травня 2025 року близько 21:30, рухаючись вулицею Немирівське шосе у місті Вінниця на автомобілі Skoda, номерний знак НОМЕР_1 , його було зупинено екіпажем Управління патрульної поліції у Вінницькі області у складі Тронца М.С. та ОСОБА_2 за нібито порушення Правил дорожнього руху, а саме що він умисно проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив пункт 8.7.3 ґ) ПДР України.

Однак, згідно позовної заяви, ОСОБА_1 розпочав рух через перехрестя на дозволений «зелений миготливий» сигнал світлофора на вул. Лебединського, який відповідно до пункту 8.7.3 ПДР свідчить про наближення заборонного сигналу, але не забороняє в`їзд на перехрестя. У момент, коли його транспортний засіб вже перебував безпосередньо на перехресті, увімкнувся «жовтий» сигнал іншого світлофора - на вул. Немирівське шосе. Позивач зазначає, що з огляду на загальну дорожню ситуацію та динаміку зміни сигналів світлофорів, його дії були зумовлені необхідністю забезпечити безпеку руху, адже перебуваючи на перехресті, він не мав змоги зупинитися без ризику різкого гальмування або створення аварійної ситуації для інших транспортних засобів.

Позивач також підкреслює, що ним здійснювався безперервний рух від світлофора на вул. Лебединського до світлофора на вул. Немирівському шосе і далі до місця зупинки патрульним екіпажем поліції, тому навіть у разі фіксації проїзду на «жовтий» сигнал на вул. Немирівське шосе, за його переконанням, його дії відповідали пункту 8.11 ПДР України.

Окрім того, як зазначає ОСОБА_1 , оскаржувана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності не містить жодних належних відомостей про технічний засіб, за допомогою якого нібито було здійснено фіксацію адміністративного правопорушення, а розгляд справи був надзвичайно формальним і поверхневим, що прямо порушує вимоги ст. 276 та 280 КУпАП. Так згідно з матеріалами, фіксація ймовірного порушення відбулася о 21:28:43, а постанова винесена вже о 21:38:41, тобто менш ніж за 10 хвилин. За цей час, переконаний позивач, неможливо об`єктивно зібрати докази, з`ясувати всі обставини справи, належним чином проаналізувати норми ПДР, а також забезпечити особі право на захист, включаючи можливість надати пояснення чи залучити захисника.

У зв`язку із викладеним вище позивач вважає зазначену постанову юридично необґрунтованою та незаконною, оскільки у справі не встановлено ані події, ані склад адміністративного правопорушення, що є безумовною підставою для її скасування відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Від представника Департаменту патрульної поліції Ковальчука Д.О. через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 .

У відзиві на позовну заяву зазначено, що під час патрулювання 09.01.2025 року в м. Вінниці по вул. Лебединського / Немирівське шосе, інспектором роти № 4 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Тронц Миколою Сергійовичем було зупинено автомобіль Skoda, д.н.з. НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_1 здійснив проїзд регульованого пішохідного переходу на заборонений жовтий сигнал світлофора, у зв`язку з чим порушив п. 8.7.3 (ґ) ПДР України.

Встановивши всі обставини правопорушення, керуючись ст. ст. 33 та 284 КУпАП інспектором було прийнято рішення притягти водія до адміністративної відповідальності та в подальшому винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 4755099 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Представник відповідача у відзиві зазначає, що інспектор мав всі законні підстави розглянути справу про адміністративне правопорушення, а також винести оскаржувану постанову, оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

Також у відзиві відповідач посилається на інформацію циклограми та режиму роботи по фазах даного світлофорного об`єкту, надану КП «СМЕД ОДР» на запит УПП у Вінницькій області ДПП, згідно якої позивач рухався по першому напрямку схеми роботи світлофорного об`єкту у фазі № 1 та проїжджав стоп-лінію саме коли закінчувався зелений миготливий та розпочинався жовтий. Даний світлофорний об`єкт має дублюючий світлофор. І після того, як по напрямку 1 загоряється червоний колір світлофору, по напрямку 8 дозволяється рух пішоходам, адже там регулюючий пішохідний перехід, який відображений у фазі № 2. А відповідно до відео з портативного відео реєстратора службового транспортного засобу відображено, як позивач проїжджав дане перехрестя.

У зв`язку із наведеним відповідач вважає оскаржувану постанову законно, обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню, тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Разом з відзивом на позовну заяву Департаментом патрульної поліції також було надано копію відповіді Вінницького КП «СМЕД ОДР», циклограму режиму роботи світлофорного об`єкту та схему роботи світлофорного об`єкту, диск із відеозаписами з відеореєстратора та нагрудної відеокамери інспектора поліції.

Також від позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив.

Згідно даної відповіді, позивач не погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві, оскільки притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Позивач звертає увагу суду на те, що, на його думку, докази, надані відповідачем, не можуть бути враховані судом, оскільки циклограма режиму роботи світлофорного об`єкта та відповідна схема по фазах сформовані станом на 05.06.2025. Натомість подія, внаслідок якої інспектором було винесено оскаржувану постанову серії ЕНА № 4755099, мала місце 17.05.2025. Таким чином, надані докази не можуть підтверджувати обставини станом на момент вчинення події. Крім того, у відзиві вказано іншу дату 19.01.2025 яка також не відповідає фактичній даті події.

Також позивач зазначає, що на відеозаписі портативного відеореєстратора службового транспортного засобу видно, що фіксація зображення екрана відеореєстратора відбувається на невстановлений сторонній пристрій. При цьому у матеріалах справи відсутні будь-які відомості про ідентифікаційні дані відеореєстратора (зокрема, його модель, марку, серійний номер), а також про пристрій, за допомогою якого здійснювався запис. Окрім того, до оскаржуваної постанови не додано жодного відеофайлу безпосередньо з реєстратора чи документів, що могли б ідентифікувати наданий у відзиві відеозапис як первинний або достовірний доказ події, що стала підставою для винесення цієї постанови.

За таких обставин, на думку позивача, надані відповідачем докази не можуть вважатися належними та допустимими.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕНА №4755099 від 17.05.2025 водій ОСОБА_1 17.05.2025 о 21:28:43 год. в м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, керуючи транспортним засобом Skoda, д.н.з. НОМЕР_2 , проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 (ґ) ПДР України порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналу світлофора.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, що мало місце в даному випадку.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

За змістом ст.251 КУпАП (зі змінами), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, негайне оголошення якої після закінчення розгляду справи регламентовано ч.1 ст.285 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч.2 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно зі ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно п.2 розділу ІІІ Інструкції № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122 КУпАП, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення, що кореспондується із положеннями ч.1 ст.276 КУпАП.

Нормативно-правовим актом, що регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеку, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ, і організацій незалежно від форм власності та господарювання, є Закон України «Про дорожній рух».

Відповідно до ст. 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватись вимог ЗУ «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Відповідно до п.1.1 Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктом 1.3 ПДР закріплено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 8.7 ПДР України світлофори призначені для регулювання руху транспортних засобів і пішоходів, мають світлові сигнали зеленого, жовтого, червоного і біло-місячного кольорів, які розташовані вертикально чи горизонтально.

У пункті 8.7.3 ПДР наведено значення сигналів світлофору, зокрема підпунктом «ґ» передбачено, що жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Адміністративним правопорушенням, відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП є, серед іншого, проїзд на заборонний сигнал світлофора.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Із наданого відповідачем відеозапису події з нагрудної бодікамери інспектора поліції вбачається, інспектором роти № 4 БУПП у Вінницькій області ДПП лейтенантом поліції Тронц М.С. було зупинено транспортний засіб під кермуванням водія ОСОБА_1 . Встановивши всі обставини правопорушення, інспектором було прийнято рішення притягнути водія до адміністративної відповідальності, в результаті чого винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. При цьому інспектором було дотримано норм чинного процесуального законодавства щодо порядку здійснення розгляду даної справи та притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також суд звертає увагу на те, що водієві було чітко, докладно та неодноразово роз`яснено суть вчиненого ним правопорушення, а також пред`явлено для ознайомлення відеозапис із відеореєстратора службового автомобіля екіпажу інспекторів поліції, які здійснювали патрулювання даної ділянки дороги.

Варто зауважити, що ознайомлюючись із даним відеозаписом, позивачем не висловлювалось будь-яких заперечень чи зауважень, які б стосувалися достовірності наданого відеозапису, дати/часу/місця події або ідентифікації транспортного засобу. І хоча відповідно до положень ст.283 КУпАП постанова про адміністративне правопорушення повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис у разі, якщо такий запис здійснювався, однак самим бланком постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не передбачено графи для внесення відомостей про технічний засіб, яким таке фіксування здійснювалось. Натомість у графі «7. До постанови додаються:» інспектором зазначено цифровий ідентифікатор «472306».

Враховуючи наведене вище, а також те, що відео із відеореєстратора інспектором при ознайомленні із ним позивача одночасно було відтворене і на бодікамеру, суд вважає недоречними доводи позивача про можливу неналежність такого доказу.

Також відеозаписом з нагрудної бодікамери інспектора поліції зафіксовано, що, хоча спочатку Гладкий І.В. і висловлював заперечення щодо порушення ним вимог п.8.7.3 (ґ) ПДР України, однак згодом фактично визнав факт вчинення адміністративного правопорушення.

Викладені в оскаржуваній постанові обставини порушення позивачем Правил дорожнього руху України, які становлять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, підтверджується й іншими доказами, наявними в матеріалах справи.

Так згідно відомостей Вінницького КП «СМЕД ОДР», транспортний засіб позивача рухався по першому напрямку схеми роботи світлофорного об`єкту вул. Немирівське шосе вул. М. Шимка у фазі № 1 та проїжджав стоп-лінію, коли закінчувався зелений миготливий та розпочинався жовтий сигнал світлофора. Даний світлофорний об`єкт має дублюючий світлофор. І після того, як по напрямку 1 загоряється червоний колір світлофору, по напрямку 8 дозволяється рух пішоходам, адже на цій ділянці розташований регулюючий пішохідний перехід, який відображений у фазі № 2.

Твердження позивача про те, що інформація, надана Вінницьким КП «СМЕД ОДР», не може вважатися допустимими доказами, так як вона сформована станом на 05.06.2025, суд відхиляє, оскільки у відповіді (супровідному листі) даної установи зазначено, що «зміни в режим роботи світлофорного об`єкту з 17.05.2025 підприємством не вносились». Із наведеного слідує, що циклограма режиму роботи світлофорного об`єкту та схема роботи світлофорного об`єкта по фазах, сформовані Вінницьким КП «СМЕД ОДР» станом на 05.06.2025, відповідає циклограмі режиму роботи та схемі роботи світлофорного об`єкта по фазах станом на 17.05.2025.

Позивачем було зауважено, що у своєму відзиві відповідачем зазначено про виникнення спірних правовідносин 09.01.2025, що не відповідає фактичній даті події. Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що предметом розгляду даної справи є саме рішення суб`єкту владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності, а саме постанова серії ЕНА №4755099 від 17.05.2025, а не відзив на позовну заяву.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно з положеннями ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак, разом з тим, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд у відповідності до ст. 90 цього ж Кодексу оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення, суд прийшов до висновку, що обставини,

викладені в позовній заяві ОСОБА_1 , не знайшли свого підтвердження.

Отже, на переконання суду, постанова серії ЕНА №4755099 від 17 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, є законною, правомірною, винесеною у відповідності до норм чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Частиною третьою статтею 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Крім того, суд звертає увагу на те, що частинами 1, 2 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011року №3674-VI(зі змінами та доповненнями), відповідно до ст. 1 якого судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Оскільки позов задоволенню не підлягає, то судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст. ст. 7, 9, 33, ч.3 ст.122, ст.ст. 222, 245, 247, 251, 258, 268, 287 КУпАП, ст.ст. 2, 20, 72-77, 90, 132, 229, 241-243, 246, 250, 271, 286 КАС України, ЗУ «Про Національну поліцію», ЗУ «Про дорожній рух», Правилами Дорожнього руху України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови інспектора 2 взводу 4 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Тронца Миколи Сергійовича серії ЕНА №4755099 від 17.05.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 04 серпня 2025 року.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК