Справа № 460/6096/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/6096/24 пров. № А/857/23523/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Ільчишин Н.В., Матковської З.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року у справі № 460/6096/24 (головуючий суддя Комшелюк Т.О., м. Рівне) за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2024 року Рівненським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000134/2 від 08.12.2023; визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2023/000875.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що позивач згідно з контрактом №ESB20230409 від 04.09.2023 імпортує в компанії Esbi Metal Mobilya Ins. San Ve Ticaret Limited Sirketi (Республіка Туреччина) кухонні набори меблів. Набори складаються з обіднього столу та стільців. На підставі укладеного Контракту позивачем здійснено замовлення від 22.10.2023: 200 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 80x130 та 6 стільців; столу розміром 70х110 та 4 стільця. Після отримання замовлення продавцем складено проформу-інвойс №ES-154-02 від 23.10.2023 з детальним переліком замовленого ФОП ОСОБА_1 товару. Загальна вартість замовленого позивачем товару становить 20 326,80 доларів США. В листопаді 2023 року товар було ввезено на митну територію України. З метою митного оформлення придбаного товару та його вільного випуску в обіг на території України позивачем, через уповноважену особу, подано митну декларацію №23UA17U7. За результатами аналізу поданої митної декларації та доданих до неї документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000134/2 від 08.12.2023. Позивач вважає протиправним рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000134/2 від 08.12.2023, оскільки заявлена митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів № UA204020/2023/000134/2 від 08.12.2023.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204020/2023/000875. Стягнуто на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці судовий збір у розмірі 5916,90грн; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000грн; витрати, пов`язані із залученням перекладача, в розмірі 1330грн.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем Рівненською митницею, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою в позові відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що в поданій до митного оформлення додатковій угоді до Контракту від 23.10.2023 №2, вказано що товар (спинки стільців) постачається з метою врегулювання спору з поставки пошкодженого товару, однак вказані дані не підтверджено документально жодним чином. В свою чергу пунктом 1.3 Контракту обумовлено товари контракту, а саме це кухонні набори меблів. При цьому, в силу приписів частини 9 статті 58 Митного кодексу України, розрахунки згідно із методом визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, робиться лише на основі об`єктивних даних , що підтверджуються документально та піддаються обчисленню. Скаржник зазначає, що у рахунку-фактурі (інвойсі) від 21.11.2023 e-FATURA IHR022 вказано накладну від 21.11.2023 № IHR22, яку не подано до митного оформлення. В рахунку-фактурі, а саме від 21.11.2023 CORRECT INVOICE IHR022, відсутнє посилання на Контракт, що не дає можливості поширити даний документ на заявлену партію товару. Також наявні сумніви щодо поширення рахунка на оплату транспортно- експедиційного обслуговування від 24.11.2023 № HL0110 на заявлену до митного оформлення партію товару, оскільки в ньому крім номера транспортного засобу відсутні відомості про товаросупровідні документи, які надані декларантом до митного оформлення та які були підставою для переміщення товару. Митниця звертає увагу суду, що у банківських платіжних інструкціях від 24.10.2023 №(MUR)29 та від 14.11.2023 № (MUR)30 зазначений інвойс від 23.10.2023 № ES-154-02, що до митного оформлення не надано. Також митна декларація країни відправлення від 22.11.2023 №23060600EX00042370 не містить жодних відміток митниці відправлення. Тому, на думку скаржника, вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 на підставі Контракту №ESB20230409 від 04.09.2023 (далі Контракт) імпортує в компанії Esbi Metal Mobilya Ins. San Ve Ticaret Limited Sirketi (Республіка Туреччина) кухонні набори меблів. Набори складаються з обіднього столу та стільців.

Відповідно до п.2.1. Контракту кількість товару, що постачається, визначається в інвойсі. Згідно п.2.2.-2.3. для поставки товару Покупець надсилає Продавцеві замовлення факсом або електронною поштою із зазначенням товару та кількості. Продавець повинен підтвердити замовлення та скласти проформа-рахунок-фактуру.

В пунктах 4.1. 4.4. Контракту зазначено, що умови поставки товару EXW TURKEY KAYSERI згідно Інкотермс 2020; перевезення здійснюється вантажним автомобілем за рахунок покупця; завантаження товару у вантажний автомобіль відбувається за рахунок продавця; продавець зобов`язаний передати товар компанії перевізнику протягом 30 днів з дати передоплати.

В пунктах 5.1. 5.5. Контракту сторони узгодили, що ціна товару вказується в інвойсі. В ціну товару входить вартість упаковки, маркування і витрати на тару. Валюта контракту: долар США. Загальна сума контракту: 200 000 доларів США.

Порядок розрахунків за товар передбачений в п.6.1. Контракту. За вказаним пунктом оплата здійснюється як передоплата: 40% від загального замовлення як депозит; 60% до випуску вантажу. Оплата здійснюється в доларах США банківським переказом на рахунок продавця.

У Додатковій угоді №1 до Контракту №ESB20230409 від 04.09.2023 сторони погодили додати п.4.6 в наступній редакції: « 4.6. Завантаження товару у вантажний автомобіль відбувається за рахунок продавця». Сторони погодили внести зміни у п.6.1 Контракту та викласти в наступній редакції: « 6.1. Оплата здійснюється як передоплата: 30% від загального замовлення як депозит; 70% до випуску вантажу».

22.10.2023 на підставі укладеного Контракту ФОП ОСОБА_1 здійснено замовлення від 22.10.2023: 200 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 80x130 та 6 стільців; столу розміром 70х110 та 4 стільця.

23.10.2023 продавцем товару складено проформу-інвойс №ES-154-02 з переліком замовленого ФОП ОСОБА_1 товару. Загальна вартість замовленого позивачем товару становить 20 326,80 доларів США.

У інвойсі №IHR022 від 22.11.2023 зазначені відомості про замовлення позивача: набори зі столу розміром 80x130 та 6 стільців кількість 180, набори зі столу розміром 70х110 та 4 стільця кількість 20, спинки стільців 268, загальна вартість 18 726,80 доларів США.

Відомості щодо придбаного ФОП ОСОБА_1 товару підтверджено продавцем товару в рахунку-фактурі від 21.11.2023, який містить інформацію щодо товару: набори зі столу розміром 80x130 та 6 стільців кількість 180, набори зі столу розміром 70х110 та 4 стільця кількість 20, спинки стільців 268, загальна вартість 18 726,80 доларів США.

Здійснення позивачем оплати за придбаний товар підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті N:(MUR)29 від 24.10.2023 на суму 6098,00 доларів США та N:(MUR)30 на суму 14 228,80 доларів США.

Транспортування придбаного позивачем товару відбулося на підставі договору №UA20/2022 від 05.10.2022 про перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладеного між позивачем ФОП ОСОБА_1 та компанією Helen Tasimacilik San. Ve Tic. Ltd. Sti. в особі директора M.Besir Akbali.

У транспортній заявці №HLN2023-106 від 15.11.2023 сторони узгодили маршрут перевезення TR-BG-RO-UA, вартість перевезення 4200 доларів США шляхом переказу на банківський рахунок, номер авто НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки (про транспортні витрати) №351 від 24.11.2023 транспортні витрати автомобіля під номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 становлять: місто Кайсері/Туреччина пункт митного пропуску Порубне/Україна 2900 доларів США; пункт митного пропуску Порубне/Україна м. Мирогоща Друга/Рівненська область/Україна 1300 доларів США.

Перевезення вантажу здійснювалося відповідно до товарно-транспортної накладної GE0000004, яка містить інформацію про відправника - Esbi Metal Mobilya Ins. San Ve Ticaret Limited Sirketi, отримувача ФОП ОСОБА_1 , транспортний засіб НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

В листопаді 2023 року товар було ввезено на митну територію України.

З метою митного оформлення придбаного товару та його вільного випуску в обіг на території України позивачем, через уповноважену особу, подано митну декларацію №23UA17U7.

Згідно поданої митної декларації було задекларовано наступний товар:

Товар № 1: меблі з комбінованих матеріалів для столових і житлових кімнат у наборах, у розібраному стані для зручності транспортування: набори меблів: стіл 80х130, стільниця зі скла з нанесеним малюнком, ніжки з металу, з 6-тю стільцями, модель стільця D, з оббивкою у комплекті, постачаються в частково розібраному стані для зручності транспортування; набори меблів: стіл 70x110, стільниця зі скла з нанесеним малюнком, ніжки з металу, з 4-ма стільцями, модель стільця D, з оббивкою у комплекті, постачаються в частково розібраному стані для зручності транспортування. Загальна кількість наборів 200 шт.

Товар № 2: частина меблів, спинка до стільця, каркас металевий, оббита повстю, обтягнута штучною шкірою (chair back) 268 шт.

Митну вартість заявлено в загальному розмірі 790 206 грн. 50 коп., з яких 684 245 грн. 44 коп. (18 726,80 доларів США) ціна товару та 105 961 грн. 07 коп. (2900,00 доларів США) витрати на транспортування.

При визначенні митної вартості товару, декларантом обрано перший метод, за ціною договору.

До вказаної митної декларації декларантом долучені документи, які підтверджували митну вартість товару за основним методом: коррект пакувальний лист від 30.11.2023, рахунок-проформу №ES-154-02 від 23.10.2023, коррект інвойс від 21.11.2023, е-фатуру від 21.11.2023, переклад е-фатури від 21.11.2023, автотранспортну накладну GE230000004 від 22.11.2023, сертифікат про походження товару А1234306 від 22.11.2023, банківський платіжний документ (MUR) 29 від 24.10.2023, банківський платіжний документ (MUR) 30 від 14.11.2023, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №HL0110 від 24.11.2023, переклад рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №HL0110 від 24.11.2023, документ, що підтверджує вартість перевезення товару, №351 від 24.11.2023, специфікація виробника товару від 21.11.2023, переклад специфікації виробника товару від 21.11.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору №1 від 07.09.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору №2 від 23.10.2023, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №ESB20230409 від 04.09.2023, договір (контракт) про перевезення №UA20/2022 від 05.10.2022, лист від 04.12.2023, акт проведення фізичного огляду від 30.11.2023, лист від 01.12.2023, замовлення від 22.10.2023, каталог малюнків від 04.09.2023, каталог продукції від 04.09.2023, акт №1 від 30.11.2023, митна декларація країни відправлення 23060600ЕХ00042370 від 22.11.2023.

За наслідками розгляду поданих документів, Рівненською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204020/2023/000875 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000134/2 від 08.12.2023, яким здійснено коригування митної вартості товарів за другорядним резервним методом визначення митної вартості товарів. Не погодившись із вказаними рішеннями позивач оскаржив їх до суду.

08.12.2023 декларантом подано чергову митну декларацію для митного оформлення товару 23UA75U8.

Коригування митної вартості товару зумовило донарахування позивачу митних платежів з податку на додану вартість на суму 308 303,02 гривень, що відображено в графі «Подробиці розрахунків».

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст.49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч.2 ст.52 МК України).

Як визначено ч.ч.1 і 2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.54 МК України).

Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст.53 МК України).

У частині 3 ст.53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган має право відійти від наведених законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У п.2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до ч.5 ст.58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Як обумовлено ч.3 ст.57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами, встановленими ч.ч.4-8 ст.57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Уповноважена особа позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подала до митного органу ряд документів та застосувала основний метод визначення митної вартості за ціною договору.

На переконання митного органу, існують розбіжності та невідповідності у поданих до митного оформлення документах.

Проте, апеляційний суд із такими доводами митного органу не погоджується з таких підстав.

Дослідивши подані декларантом згідно із ч.2 ст.53 МК України документи, які подавалися із митною декларацією, колегія судів приходить до переконання про те, що такі документально підтверджують складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості є безпідставними.

На підтвердження заявленої митної вартості товару декларант надав митному органу разом з митною декларацією документи, визначені ч.2 ст.53 МК України, зокрема: коррект пакувальний лист від 30.11.2023, рахунок-проформу №ES-154-02 від 23.10.2023, коррект інвойс від 21.11.2023, е-фатуру від 21.11.2023, переклад е-фатури від 21.11.2023, автотранспортну накладну GE230000004 від 22.11.2023, сертифікат про походження товару А1234306 від 22.11.2023, банківський платіжний документ (MUR) 29 від 24.10.2023, банківський платіжний документ (MUR) 30 від 14.11.2023, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №HL0110 від 24.11.2023, переклад рахунку-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №HL0110 від 24.11.2023, документ, що підтверджує вартість перевезення товару, №351 від 24.11.2023, специфікація виробника товару від 21.11.2023, переклад специфікації виробника товару від 21.11.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору №1 від 07.09.2023, доповнення до зовнішньоекономічного договору №2 від 23.10.2023, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу №ESB20230409 від 04.09.2023, договір (контракт) про перевезення №UA20/2022 від 05.10.2022, лист від 04.12.2023, акт проведення фізичного огляду від 30.11.2023, лист від 01.12.2023, замовлення від 22.10.2023, каталог малюнків від 04.09.2023, каталог продукції від 04.09.2023, акт №1 від 30.11.2023, митна декларація країни відправлення 23060600ЕХ00042370 від 22.11.2023.

Судом встановлено, що позивач згідно з контрактом №ESB20230409 від 04.09.2023 імпортує в компанії Esbi Metal Mobilya Ins. San Ve Ticaret Limited Sirketi (Республіка Туреччина) кухонні набори меблів. Набори складаються з обіднього столу та стільців.

На підставі укладеного Контракту позивачем здійснено замовлення від 22.10.2023: 200 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 80x130 та 6 стільців; столу розміром 70х110 та 4 стільця.

23.10.2023 продавцем складено проформу-інвойс №ES-154-02 від 23.10.2023 з переліком замовленого ФОП ОСОБА_1 товару. Загальна вартість замовленого позивачем товару становить 20 326,80 доларів США.

22.11.2023 продавцем складено інвойс №IHR022 від 22.11.2023 з переліком замовленого ФОП ОСОБА_1 товару: набори зі столу розміром 80x130 та 6 стільців кількість 180, набори зі столу розміром 70х110 та 4 стільця кількість 20, спинки стільців 268 шт., загальна вартість 18 726,80 доларів США.

Продавцем товару складено коррект інвойс №IHR022 від 21.11.2023, до якого складено специфікацію, яка містить детальну інформацію щодо придбаного позивачем товару.

Судом перевірено, що ідентичні відомості щодо придбаного товару підтверджено продавцем товару в рахунку-фактурі від 21.11.2023, який містить інформацію щодо товару: набори зі столу розміром 80x130 та 6 стільців кількість 180, набори зі столу розміром 70х110 та 4 стільця кількість 20, спинки стільців - 268, загальна вартість 18 726,80 доларів США.

Отже, колегія суддів апеляційного суду поділяє висновок суду першої інстанції, що всі подані до митного оформлення документи кореспондуються між собою та підтверджують поставку кухонних наборів зі столу розміром 80x130 та 6 стільців кількість 180, наборів зі столу розміром 70х110 та 4 стільців кількість 20, спинок стільців 268, загальна вартість 18 726,80 доларів США.

Варто наголосити, що Контракт №ESB20230409 від 04.09.2023 не містить вимог щодо способу заповнення замовлення покупцем, відповідно складається в довільній формі. Крім того, замовлення покупця не передбачене частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України, як документ, що підтверджує митну вартість.

Отже, зазначена митним органом підстава жодним чином не впливає на ціну заявленого товару, відповідно не може слугувати підставою для коригування митної вартості товару.

Щодо доводів митного органу про те, що замовлення від 22.10.2023 не містить інформації про товар №2 спинка до стільця, який поданий до митного оформлення, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що між продавцем та покупцем була укладена Додаткова угода №2 від 23.10.2023, в якій сторони погодили поставку 234 спинок стільців (чорно-білого кольору) та 34 спинки стільців (чорно-червоного кольору) за ціною 0,10 дол. за одну штуку.

В додатковій угоді №2 від 23.10.2023 зазначено про те, що поставка товару за цінами, що наведені в пункті 1 цієї додаткової угоди, здійснюється в порядку виключення, лише для заміни пошкодженого товару у партії згідно інвойсу №IHR0019 від 03.10.2023 та одноразово.

Отже, сторонами погоджено поставку 234 спинок стільців (чорно-білого кольору) та 34 спинки стільців (чорно-червоного кольору) за ціною 0,10 дол. за одну штуку.

Також, матеріалами справи підтверджується, що до митного оформлення ФОП ОСОБА_1 надано інвойс №IHR022 від 22.11.2023, в якому зазначені відомості про замовлення: набори зі столу розміром 80x130 та 6 стільців кількість 180, набори зі столу розміром 70х110 та 4 стільця кількість 20, спинки стільців 268, загальна вартість 18 726,80 доларів США.

Ідентичні відомості щодо придбаного товару підтверджено продавцем товару в рахунку-фактурі від 21.11.2023, який містить інформацію щодо товару: набори зі столу розміром 80x130 та 6 стільців кількість 180, набори зі столу розміром 70х110 та 4 стільця кількість 20, спинки стільців 268, загальна вартість 18 726,80 доларів США.

Тому, колегія суддів критично оцінює доводи відповідача щодо відсутності в замовленні від 22.10.2023 інформації про товар №2 спинка до стільця, оскільки поставку цього товару погоджено сторонами в Додатковій угоді №2 від 23.10.2023, інвойсі №IHR022 від 22.11.2023, рахунку-фактурі від 21.11.2023.

Щодо доводів митного органу про те, що в поданій до митного оформлення Додатковій угоді до Контракту від 23.10.2023 №2 вказано, що товар (спинки стільців) постачається з метою врегулювання спору з поставки пошкодженого товару, однак вказані дані не підтверджено документально жодним чином, суд зазначає таке.

Суд встановив, що між продавцем та покупцем була укладена Додаткова угода №2 від 23.10.2023 з метою врегулювання спору з поставки пошкодженого товару у партії відповідно до інвойсу №IHR0019 від 03.10.2023.

У п.1 Додаткової угоди №2 від 23.10.2023 сторони погодили поставку 234 спинок стільців (чорно-білого кольору) та 34 спинки стільців (чорно-червоного кольору) за ціною 0,10 дол. за одну штуку.

Сторонами в Додатковій угоді №2 від 23.10.2023 погоджено, що поставка товару за цінами, що наведені в пункті 1 цієї додаткової угоди, здійснюється в порядку виключення, лише для заміни пошкодженого товару у партії згідно інвойсу №IHR0019 від 03.10.2023 та одноразово.

Отже, суд приходить до висновку, що сторони погодили поставку спинок стільців з метою врегулювання спору з поставки пошкодженого товару у партії відповідно до інвойсу №IHR0019 від 03.10.2023, що підтверджено документально.

Щодо доводів митного органу про те, що в поданій до митного оформлення специфікації до інвойсу вказано ціну за набір, однак товар №2 (спинка до стільця) поставляється поштучно.

Як уже встановлено судом, в Додатковій угоді №2 від 23.10.2023 сторони погодили поставку 234 спинок стільців (чорно-білого кольору) та 34 спинки стільців (чорно-червоного кольору) за ціною 0,10 дол. за одну штуку.

Також, сторонами зазначено в Додатковій угоді №2 від 23.10.2023 про те, що поставка товару за цінами, що наведені в пункті 1 цієї додаткової угоди, здійснюється в порядку виключення, лише для заміни пошкодженого товару у партії згідно інвойсу №IHR0019 від 03.10.2023 та одноразово.

У інвойсі №IHR022 від 22.11.2023 зазначені відомості про замовлення позивача: набори зі столу розміром 80x130 та 6 стільців, кількість 180, ціна за набір 95 дол.США, загальна вартість 17 100 дол.США; набори зі столу розміром 70х110 та 4 стільця, кількість 20, ціна за набір 80 дол.США, загальна вартість. 1600 дол.США; спинки стільців 268, ціна за одиницю 0,10 дол.США, загальна вартість 26,80 дол.США. Загальна вартість 18 726,80 доларів США.

Продавцем товару складено коррект інвойс №IHR022 від 21.11.2023 зі специфікацією, яка містить детальну інформацію щодо придбаного позивачем товару.

Судом вже перевірено, що ідентичні відомості щодо придбаного товару підтверджено продавцем товару в рахунку-фактурі від 21.11.2023, який містить інформацію щодо товару.

Отже, сторонами визначено ціну наборів зі столу розміром 80x130 та 6 стільців, наборів зі столу розміром 70х110 та 4 стільця, а також ціну спинок до стільців за одну штуку, що відповідає положенням Контракту №ESB20230409 від 04.09.2023 та Додаткової угоди №2 від 23.10.2023.

Щодо доводів митного органу про те, що в поданому до митного оформлення пакувальному листі від 30.11.2023 correct PACKING LIST IHR022, міститься посилання на інвойс №IHR22, однак даний документ не подано до митного оформлення, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що в поданому до митного оформлення коррект пакувальному листі від 30.11.2023 №IHR022 міститься посилання на інвойс №IHR22.

У листі від 06.12.2023 компанія Esbi Metal Mobilya Ins. San Ve Ticaret Limited Sirketi зазначила, що у коррект пакувальному листі від 30.11.2023 допущено технічну помилку, замість інвойсу №IHR022 вказано №IHR22.

Продавець підтвердив, що коррект пакувальний лист від 30.11.2023 складений в межах та на виконання коррект інвойсу №IHR022 від 21.11.2023, контракту №ESB20230409 від 04.09.2023 та e-fatura IHR022 від 21.11.2023.

Отже, суд першої інстанції вірно виснував, що зазначений аргумент митного органу не може вважатися розбіжністю в поданих документах та не впливає на визначену декларантом митну вартість.

Щодо доводів митного органу про те, що в рахунку-фактурі (інвойсі) від 21.11.2023 e-FATURA IHR022 вказано накладну від 21.11.2023 №IHR22, яку не подано до митного оформлення, суд вказує таке.

Як підтверджується матеріалами справи, в електронному рахунку-фактурі (e-fatura) від 21.11.2023 e-FATURA IHR022 вказано накладну від 21.11.2023 №IHR22, що є опискою, що підтверджено продавцем у листі від 06.12.2023.

Продавець повідомив, що відсутній окремий документ під номером IHR22.

Отже, вказані доводи митного органу не впливають на митну вартість товару.

Щодо доводів митного органу про те, що наявні сумніви щодо поширення рахунка на оплату транспортно-експедиційного обслуговування від 24.11.2023 №HL0110 на заявлену до митного оформлення партію товару.

Колегією суддів встановлено, що транспортування придбаного позивачем товару відбулося на підставі договору №UA20/2022 від 05.10.2022 про перевезення вантажів автомобільним транспортом, укладеного між позивачем ФОП ОСОБА_1 та компанією Helen Tasimacilik San. Ve Tic. Ltd. Sti. в особі директора M.Besir Akbali.

У транспортній заявці №HLN2023-106 від 15.11.2023 сторони узгодили маршрут перевезення TR-BG-RO-UA, вартість перевезення 4200 доларів США шляхом переказу на банківський рахунок, номер авто НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Відповідно до інформації про транспортні витрати №351 від 24.11.2023 транспортні витрати автомобіля під номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 становлять: місто Кайсері/Туреччина пункт митного пропуску Порубне/Україна 2900,00 доларів США; пункт митного пропуску Порубне/Україна м. Мирогоща Друга/Рівненська область/Україна 1300,00 доларів США.

Перевезення вантажу здійснювалося відповідно до CMR GE230000004 від 22.11.2023, вантаж не був застрахований.

У рахунку-фактурі №HL0110 від 24.11.2023 вказано про здійснення перевезення товару автомобілем під номером НОМЕР_1 / НОМЕР_2 становлять: місто Кайсері/Туреччина пункт митного пропуску Порубне/Україна 2900,00 доларів США; пункт митного пропуску Порубне/Україна м. Мирогоща Друга/Рівненська область/Україна 1300,00 доларів США.

Апеляційний суд звертає увагу, що жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до оформлення та змісту рахунку на оплату. Тобто, рахунок є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатись на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості.

В протилежному випадку митний орган може довільно та самостійно змінювати вимоги до рахунку, виключно з власних та суб`єктивних переконань.

З огляду на це суд зазначає, що договір №UA20/2022 від 05.10.2022, заявка №№HLN2023-106 від 15.11.2023, рахунок №HL0110 від 24.11.2023 та інформація про транспортні витрати №351 від 24.11.2023 є допустимими та достатніми доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Щодо доводів митного органу про те, що у банківських платіжних інструкціях від 24.10.2023 №(MUR)29 та від 14.11.2023 №(MUR)30 зазначений інвойс від 23.10.2023 №ES-154-02, що до митного оформлення не надано, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що 22.10.2023 на підставі укладеного Контракту ФОП ОСОБА_1 здійснено замовлення від 22.10.2023: 200 кухонних наборів, які складаються зі столу розміром 80x130 та 6 стільців; столу розміром 70х110 та 4 стільця.

23.10.2023 продавцем товару складено проформу-інвойс №ES-154-02 з переліком замовленого ФОП ОСОБА_1 товару. Загальна вартість замовленого позивачем товару становить 20 326,80 доларів США.

Здійснення позивачем оплати за придбаний товар підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті N:(MUR)29 від 24.10.2023 на суму 6098,00 доларів США та N:(MUR)30 на суму 14 228,80 доларів США, загальна вартість 20 326,80 доларів США.

У банківських платіжних інструкціях від 24.10.2023 №(MUR)29 та від 14.11.2023 №(MUR)30 зазначено invoice ES-154-02 від 23.10.2023, який є проформою-інвойсом №ES-154-02 від 23.10.2023.

Із вищенаведеного випливає, що проведення позивачем оплати за товару відбулося відповідно до проформи інвойс від 23.10.2023 №ES-154-02, яку подано до митного оформлення.

Щодо доводів митного органу, що вказані дані про виробника товару «INFINITY MOBILYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI», документально не підтверджено, також вказані дані ставлять під сумнів заповнення графи 44, в частині коду документу 4104.

Як встановлено судом, у графі 31 митної декларації 23UA17U7 від 05.12.2023 відсутні відомості щодо виробника товару INFINITY MOBILYA DIS TICARET LIMITED SIRKETI.

Відповідно до графи 2 митної декларації 23UA17U7 від 05.12.2023 експортером є ESBI METAL MOBILYA INSAAT SAN. VE TIC.LTD.STI, отримувачем позивач ФОП ОСОБА_1 .

Колегія суддів апеляційного суду наголошує, що товаро-супровідні документи складені продавцем товару ESBI METAL MOBILYA INSAAT SAN. VE TIC.LTD.STI, тому наведені доводи митного органу безпідставні.

Щодо доводів митного органу про те, що у прейскуранті (прайс-лист) виробника товару від 20.10.2023 б/н, який виданий постачальником ESBI METAL MOBILYA INSAAT SAN. VE TIC.LTD.STI. відображено усі позиції товару №1 (набори меблів) за поданим інвойсом від 21.11.2023 CORRECT INVOICE IHR022, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом, в свою чергу у вказаний документ не можна поширити на товар №2, оскільки спинки до стільців там не зазначені, суд зазначає наступне.

Колегія суддів відмічає, що відповідач ні у спірному рішенні, ні у відзиві на позов не обґрунтував як цей документ спростовує визначену декларантом митну вартість за основним методом, оскільки прайс-лист не є основним документом для визначення ціни товару, крім того відсутні докази пов`язаності осіб або надання позивачу продавцем інших необґрунтованих цінових преференцій.

Суд звертає увагу на постанову від 23 жовтня 2020 року у справі №810/690/17, де Верховний Суд вказує, що прайс-лист не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 02.06.2022 у справі № 460/2674/20.

Варто наголосити, що відповідно до правил митного оформлення Республіки Туреччина до митного оформлення подаються електронні відомості експортних цін, сформованих на державному порталі рахунків-фактур (Е-фактура) експорту https://efatnra.gtb.gov.tr/.

Е-фактура є витягом з електронного реєстру, відомості з електронної системи передаються у експортну декларацію, що повністю виключає можливість його підробки. Номер документу формує електронна державна система, що відповідає ID документу, зазначеному в експортній декларації. Наявність в експортній декларації посилання на електронний реєстр e-fatura доводить відповідність ціни у рахунку-фактурі ціновим відомостям експортної декларації.

З матеріалів справи вбачається, що подана позивачем до митного оформлення експортна декларація країни відправлення (Туреччини) містить інформацію про постачальника та покупця, ціну товару та умови поставки.

Колегія суддів зазначає, що правила заповнення митної декларації Туреччини регулюються турецьким законодавством, та позивач жодним чином на це впливати не може. Водночас, жодних розбіжностей у номенклатурі, ціні, об`ємі (масі), особі продавця товару, країни його походження, митним органом виявлено не було.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у цьому випадку у відповідача були наявні всі необхідні документи, які підтверджували митну вартість товару за основним методом (за ціною контракту), а наведена в них інформація щодо митної вартості та її складових (кількісні та якісні характеристики товару, його цін) не містила розбіжностей, піддавалась обчисленню і підтверджувала ціну товару.

Апеляційний суд констатує, що у поданих до митного контролю документах були відсутні розбіжності, які б не давали змогу встановити митну вартість товару, а тому висновок суду першої інстанції про те, що сумніви митного органу щодо складових митної вартості товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях, є правильним.

На переконання суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом.

Суд бере до уваги постанову Верховного Суду від 28 травня 2019 року у справі №818/6493/13-а, у якій вказано, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

При вирішенні даного спору, суд апеляційної інстанції враховує позицію Верховного Суду у постановах від 12 березня 2019 року у справі № 826/2313/16 та 13 червня 2019 року у справі № 820/6315/15. Суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Не наведення митницею в рішеннях про коригування митної вартості товарів обставин, про які зазначено вище, свідчить про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний, методу визначення митної вартості оцінюваного товару.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару. При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірних рішень відповідач спирався не на документи, подані декларантом до митного оформлення, а на вже наявну в митного органу цінову інформацію.

Також, Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2018 року по справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08 лютого 2019 року в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Відтак, на переконання апеляційного суду, позивач у відповідності до вимог статей 52, 53 МК подав всі необхідні документи для митного оформлення придбаного товару за ціною договору, які не містили в собі розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК, і в митного органу, враховуючи викладене, не було підстав для винесення оскаржуваного рішення.

Щодо митної декларації, яка була використана відповідачем для визначення митної вартості товарів при прийнятті спірного рішення, суд зазначає, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників ЄАІС.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірного рішення відповідач спирався не на документи, подані декларантом до митного оформлення, а на вже наявну в митного органу цінову інформацію.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки суб`єкт владних повноважень, в особі Рівненської митниці, діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, аст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи дані обставини колегія суддів вважає, що винесене судом першої інстанції рішення, яким задоволено заявлені позовні вимоги, є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2024 року у справі №460/6096/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Н. В. Ільчишин
З. М. Матковська