Справа № 320/2731/25
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/2731/25 Суддя (судді) першої інстанції: Войтович І. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 рокуз м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Грибан І.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі Григор`єві С.О.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Бабішеної М.Л.,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі позовом ОСОБА_1 до Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2025 року в Київський окружний адміністративний суд звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - відповідач, Печерський ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ)), третя особа: ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ), в якому просила суд:

визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича від 09 грудня 2024 року про накладення на неї штрафу у розмірі 1700 грн у виконавчому провадженні НОМЕР_2;

визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича від 17 грудня 2024 року про накладення на неї штрафу у розмірі 3400 грн у виконавчому провадженні НОМЕР_2.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що матеріали виконавчого провадження НОМЕР_2 не містять доказів звернення боржника ОСОБА_1 до державного виконавця з проханням визначити інший спосіб виконання судового рішення за обставин відвідування малолітньою дитиною навчального закладу та гуртків в Королівстві Бельгія. Судом першої інстанції не встановлено щоденного забезпечення спілкування в період часу з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за київським часом. Звернення позивача ОСОБА_1 (боржника) до представника відповідача (державного виконавця) з проханням провести розмову із третьою особою (стягувачем) щодо форми спілкування із дитиною (зміни способу виконання судового рішення) суд першої інстанції не визнав поважною причиною не виконання постанови Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року, оскільки забезпечення виконання останнього покладено на боржника. Київський окружний адміністративний суд 07 квітня 2025 року дійшов висновку, що досліджений "Звіт про бесіду суду із ОСОБА_3" франкомовного суду першої інстанції Брюселлю, проведеної за участю судді та перекладача, від 08 вересня 2023 року та висновок від 24 жовтня 2020 року фахівця психодіагностичного обстеження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є об`єктивною причиною пояснень відсутності бажання у дитини спілкуватись із батьком та достатнім доказом поважності причин не виконання судового рішення боржником, оскільки такі висновки стосовно стану дитини, її відношення до батька та спілкування із батьком, до членів родини були зроблені ще в жовтні 2020 року та грудні 2023 року. Київський окружний адміністративний суд 07 квітня 2025 року зазначив, що поважність причин невиконання судового рішення в межах його зобов`язального характеру відсутня та не доведена позивачем ОСОБА_1 належними і достатніми доказами як державному виконавцю, - відповідачу по цій справі, так і суду першої інстанції.

Не погоджуючись з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року, ОСОБА_1 (надалі - апелянт) звернулася до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити нове, яким задовольнити її позов, визнавши протиправними та скасувавши постанови заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича від 09 грудня 2024 року про накладення штрафу у розмірі 1700 грн та від 17 грудня 2024 року про накладення штрафу у розмірі 3400 грн, прийнятих у виконавчому провадженні НОМЕР_2. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що для запобігання загрози життю та здоров`ю неповнолітньої дитини вона виїхала з України в Королівство Бельгія, де отримала із неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тимчасовий захист. В Бельгії її син ОСОБА_3 відвідує школу за місцем перебування, відвідує гуртки, вивчає українську мову. Про вказані обставини нею 05 серпня 2024 року було повідомлено державного виконавця шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну пошту. Вважає, що вона, - як мати дитини, фактично виконала та продовжує виконувати рішення суду у добровільному порядку, забезпечуючи можливість щоденного спілкування сина з батьком. Позивач зазначає, що вона не може тиснути на сина ОСОБА_3 примусово спілкуватися з його батьком,- третьою особою по цій справі, оскільки дитина не бажає спілкуватися у створеній групі месенджера «Viber» « ОСОБА_3 - наш син» за участю невідомих йому осіб, а поза межами вказаної групи батько ОСОБА_3 , - третя особа по цій справі, не бере телефонної трубки. ОСОБА_1 відмічає, що нею неодноразово знімалися відео на підтвердження фактів спілкування сина із батьком, та відмови батька спілкуватися із сином. Апелянт вважає, що державний виконавець та суд першої інстанції не надали належної правової оцінки вказаним доказам.

Кузьмишин Е.М. , - представник Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заперечував в задоволенні апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 у повному обсязі з підстав, зазначених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу. Представник відповідача вказує, що будучи обізнаною про наявність відкритого виконавчого провадження, та маючи доступ до Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі - АСВП) і реальну можливість ознайомитись із заявами Стягувача, позивач ОСОБА_1 не надала державному виконавцю жодних пояснень та/або обґрунтувань поважності причини невиконання судового рішення у зазначені дні із наданням доказів на їх підтвердження. Так само, ОСОБА_1 не надала державному виконавцю доказів на підтвердження спілкування дитини з батьком у зазначені дні у інший спосіб, ніж у групі месенджера «Viber» «ОСОБА_3 - наш син».

Перевіркою виконання постанови Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року, шляхом приєднання до групи у месенджері «Viber», встановлено, що протягом листопада-грудня 2024 року (03 листопада 2024 року, 04 листопада 2024 року, 05 листопада 2024 року, 08 листопада 2024 року, 10 листопада 2024 року, 13 листопада 2024 року, 14 листопада 2024 року, 17 листопада 2024 року, 19 листопада 2024 року, 20 листопада 2024 року, 21 листопада 2024 року, 22 листопада 2024 року, 23 листопада 2024 року, 24 листопада 2024 року, 25 листопада 2024 року, 26 листопада 2024 року, 27 листопада 2024 року, 28 листопада 2024 року, 29 листопада 2024 року, 30 листопада 2024 року, 02 грудня 2024 року, 03 грудня 2024 року, 04 грудня 2024 року, 05 грудня 2024 року, 06 грудня 2024 року, 08 грудня 2024 року) у період часу з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за київським часом спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 шляхом відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку), тривалістю у межах - однієї години, яке судовим рішенням зобов`язана була забезпечити боржник ОСОБА_1 , не відбулось.

За кожним фактом невиконання судового рішення було складено акт державного виконавця. Причин невиконання судового рішення боржник не повідомила ні державному виконавцю, ні стягувачу.

Державний виконавець дійшов висновку, що станом на 09 грудня 2024 року постанова Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року не виконана ОСОБА_1 без поважних причин, в зв`язку з чим відповідач в той же день своєю постановою наклав на боржника штраф у розмірі 1700 грн. та зобов`язав позивача по цій справі ОСОБА_1 виконати зазначене судове рішення негайно (щоденне спілкування) та попередив про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Перевіркою виконання постанови Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року, шляхом приєднання до групи у месенджері «Viber», встановлено, що протягом грудня 2024 року (10 грудня 2024 року, 11 грудня 2024 року, 12 грудня 2024 року, 13 грудня 2024 року, 14 грудня 2024 року, 15 грудня 2024 року, 16 грудня 2024 року) у період часу з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за київським часом спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 шляхом відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку), тривалістю у межах однієї години, у виконання судового рішення зобов`язана була забезпечити мама дитини, - боржник ОСОБА_1 , не відбулось. За кожним фактом невиконання судового рішення був складений акт державного виконавця. Причин невиконання судового рішення боржник не повідомила ні державному виконавцю, ні стягувачу.

Встановивши, що станом на 16 грудня 2024 року судове рішення не виконане ОСОБА_1 без поважних причин, державний виконавець 17 грудня 2024 року своєю постановою наклав на боржника штраф у розмірі 3400 грн та зобов`язав боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів, попередивши про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Представник відповідача зазначає, що матеріалами виконавчого провадження та актами державного виконавця підтверджується, що постанова Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року не виконується ОСОБА_1 і після винесення оспорюваних постанов.

Адвокат Якименко М.М., - представник третьої особи ОСОБА_2., заперечує проти апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 у повному обсязі з підстав, зазначених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу. Адвокат Якименко М.М. зазначає, що постановою Верховного Суду від 01 травня 2024 року у справі №756/9059/20 (провадження №61-17719св23) постанову Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року змінено, виклавши абзац четвертий резолютивної частини постанови у такій редакції: «Зобов`язати матір дитини ОСОБА_1 забезпечити щоденне спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 шляхом відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку), в тому числі, з використанням месенджерів («Telegram», «Viber», «WhatsApp») та/або програм «Zoom», «Skype», тривалістю у межах однієї години. За відсутності домовленості батьків про інше спілкування сина з батьком, таке спілкування має відбуватися у період часу з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за київським часом».

Представник третьої особи, вважає, що вказані умисні дії ОСОБА_1 , спрямовані на відчуження дитини від батька та суперечать інтересам дитини та свідчать про зухвале триваюче невиконання судового рішення, яке набрало законної сили. З моменту початку вторгнення Російської Федерації і Україну до цього часу, вже більш як три роки, батько не бачився з сином особисто, а позивач ОСОБА_1 продовжує умисно відчужувати дитину від батька.

За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бабішена М.Л. підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі та просила її задовольнити у повному обсязі

Відповідач та третя особа, будучи повідомленими належним чином і достовірно знаючи про день, час та місце апеляційного розгляду справи, своїх представників у судове засідання не направили, причини неявки апеляційний суд не повідомили, клопотань про відкладення апеляційного розгляду суду не заявляли, в зв`язку з чим апеляційний суд ухвалив рішення провадити апеляційний розгляд у їхню відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за належне апеляційну скаргу позивача задовольнити, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року - скасувати, мотивуючи це слідуючим.

Як встановлено постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 травня 2024 року по справі №756/9059/20: « ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 існує спір щодо визначення місця проживання дитини, який перебуває на розгляді суду з липня 2020 року (за первісним позовом ОСОБА_1 ). У березні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом. 14 серпня 2020 року між сторонами було укладено та нотаріально посвідчено договір про участь батьків у вихованні малолітньої дитини, за умовами якого батьки домовились про участь у вихованні їх спільної дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішили питання здійснення батьківських прав та спілкування з дитиною до ухвалення судом рішення у справі №756/9059/20 про визначення місця проживання дитини. Вказаний договір від 14 серпня 2020 року виконувався сторонами, проте після початку збройної агресії Російської Федерації проти України та оголошення 24 лютого 2022 року воєнного стану, умови вказаного договору не виконуються; з березня 2022 року дитина разом з матір`ю перебуває за межами України. У листопаді 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Якименко М.М. подав до суду заяву про забезпечення зустрічного позову, у якій посилаючись на невиконання ОСОБА_1 умов вказаного договору від 14 серпня 2020 року просив вжити заходи забезпечення позову…».

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 16 серпня 2023 року відмовлено у вжитті заходів забезпечення зустрічного позову ОСОБА_2 .

Постановою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Якименка М.М. задоволено частково. Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 16 серпня 2023 року скасовано й ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено частково. Зобов`язано матір дитини - ОСОБА_1 забезпечити спілкування сина - ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 шляхом відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку) тривалістю 20 хвилин кожної неділі місяця в період часу з 11 год. 00 хв. по 11 год. 20 хв. за київським часом. В іншій частині вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 01 травня 2024 року по справі №756/9059/20 касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Якименка Миколи Миколайовича - задоволено частково. Постанову Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року змінено, виклавши абзац четвертий резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року у такій редакції: «Зобов`язати матір дитини ОСОБА_1 забезпечити щоденне спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 шляхом відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку), в тому числі, з використанням месенджерів («Telegram», «Viber», «WhatsApp») та/або програм «Zoom», «Skype», тривалістю у межах однієї години. За відсутності домовленості батьків про інше спілкування сина з батьком, таке спілкування має відбуватися у період часу з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за київським часом». В іншій частині постанову Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року залишено без змін.

Постановою Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10 червня 2024 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 згідно виконавчого документа: постанови №756/9059/20, виданої 09 листопада 2023 року Київським апеляційним судом щодо "зобов`язати матір дитини ОСОБА_1 забезпечити щоденне спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 шляхом відеозв`язку (у разі неможливості телефонного зв`язку), в тому числі, з використанням месенджерів («Telegram», «Viber», «WhatsApp») та/або програм « Zoom », «Skype», тривалістю у межах однієї години. За відсутності домовленості батьків про інше спілкування сина з батьком, таке спілкування має відбуватися у період часу з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за київським часом".

За виконавчим провадженням НОМЕР_2: стягувач - ОСОБА_2 ; боржник - ОСОБА_1 .

02 липня 2024 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Євсєєвим В.В. було направлено відповідачу клопотання про закінчення виконавчого провадження та надано документи, зокрема "Звіт про бесіду суду із ОСОБА_3 " франкомовного суду першої інстанції Брюселлю, за участю судді та перекладача, від 08 вересня 2023 року та висновок від 24 жовтня 2020 року фахівця психодіагностичного обстеження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до вимоги державного виконавця від 19 липня 2024 року ОСОБА_1 належало протягом трьох днів з моменту отримання вимоги надати номер телефону за допомогою якого здійснюється виконання рішення суду або планується його виконання, а також номер телефону за допомогою якого державному виконавцю, у разі виникнення необхідності, можливо б було зв`язатися з боржником у будь який час.

02 серпня 2024 року позивачем ОСОБА_1 на адресу відповідача - Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) було направлено листа із повідомленням державного виконавця про знаходження її із сином під тимчасовим захистом Королівства Бельгія та про небажання сина спілкуватися із батьком.

Постановою Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 09 грудня 2024 року за виконавчим провадженням НОМЕР_2 встановлено, що 10 червня 2024 року у порядку встановленому частиною першою статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" боржнику ОСОБА_1 направлено постанову про відкриття провадження НОМЕР_2 з виконання постанови Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року по справі №756/9059/20 про зобов`язання матері дитини ОСОБА_1 забезпечити щоденне спілкування її сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 використанням месенджерів («Telegram», «Viber», «WhatsApp») та/або програм «Zoom», «Skype», тривалістю у межах однієї години. За відсутності домовленості батьків про інше спілкування сина з батьком, таке спілкування має відбуватися у період часу з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за київським часом.

Перевіркою виконання постанови Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року, шляхом приєднання до групи у месенджері «Viber», як зазначає відповідач встановлено, що протягом листопада-грудня 2024 року (03 листопада 2024 року, 04 листопада 2024 року, 05 листопада 2024 року, 08 листопада 2024 року, 10 листопада 2024 року, 13 листопада 2024 року, 14 листопада 2024 року, 17 листопада 2024 року, 19 листопада 2024 року, 20 листопада 2024 року, 21 листопада 2024 року, 22 листопада 2024 року, 23 листопада 2024 року, 24 листопада 2024 року, 25 листопада 2024 року, 26 листопада 2024 року, 27 листопада 2024 року, 28 листопада 2024 року, 29 листопада 2024 року, 30 листопада 2024 року, 02 грудня 2024 року, 03 грудня 2024 року, 04 грудня 2024 року, 05 грудня 2024 року, 06 грудня 2024 року, 08 грудня 2024 року) у період часу з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за київським часом спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 з використанням відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку), тривалістю у межах однієї години, яке судовим рішенням зобов`язана була забезпечити позивач по цій справі ОСОБА_1 , не відбулось.

Причин невиконання судового рішення боржник не повідомила ні державному виконавцю, ні стягувачу. Оскільки станом на 09 грудня 2024 року судове рішення не виконане ОСОБА_1 без поважних причин, керуючись статтями 63, 64-1, 75 Закону України "Про виконавче провадження", державна виконавча служба своєю постановою наклала на боржника ОСОБА_1 штраф у розмірі 1700 грн.

Постановою Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 17 грудня 2024 року за ВП НОМЕР_2 встановлено, що 10 червня 2024 року у порядку встановленому частиною першою статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" боржнику ОСОБА_1 направлено постанову про відкриття провадження НОМЕР_2 з виконання: постанови Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року по справі №756/9059/20 про зобов`язання матері дитини ОСОБА_1 забезпечити щоденне спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 використанням месенджерів («Telegram», «Viber», «WhatsApp») та/або програм «Zoom», «Skype», тривалістю у межах 1 години. За відсутності ОСОБА_3 з використанням відеозв`язку (у разі неможливості телефонного зв`язку), в тому числі, з домовленості батьків про інше спілкування сина з батьком, таке спілкування має відбуватися у період часу з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за київським часом".

Перевіркою виконання вищезазначеного судового рішення шляхом приєднання до групи у месенджері «Viber», встановлено, що протягом грудня 2024 року (10 грудня 2024 року, 11 грудня 2024 року, 12 грудня 2024 року, 13 грудня 2024 року, 14 грудня 2024 року, 15 грудня 2024 року, 16 грудня 2024 року) у період часу з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за київським часом спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 з використанням відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку), тривалістю у межах однієї години, яке зобов`язана була забезпечити боржник ОСОБА_1 , не відбулось. Оскільки станом на 16 грудня 2024 року судове рішення не виконане ОСОБА_1 без поважних причин, керуючись статтями 63, 64-1, 75 Закону України "Про виконавче провадження", державна виконавча служба своєю постановою наклала на боржника ОСОБА_1 штраф у розмірі 3400 грн.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістомстатті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

У постанові Верховного Суду від 18 липня 2023 року у справі №380/16763/22 викладений правовий висновок щодо накладення штрафу державним виконавцем: « 55. Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

56. Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII.

57. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення».

Аналогічна позиція викладена також і в постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі №761/17501/21.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2021 року у справі №640/11833/19 звернув увагу на те, що «від дослідження дотримання процедури складення вказаних актів та процедури складення постанов про накладення штрафу на підставі вказаних актів, залежить вирішення питання відповідності дій державного виконавця, під час складання оскаржуваних постанов, вимогам статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У контексті наведеного, суд звертає увагу на те, що державний виконавець у актах та спірних постановах обмежився лише фіксацією факту невиконання судового рішення. Так, згідно з актами «листопада-грудня 2024 року (03 листопада 2024 року, 04 листопада 2024 року, 05 листопада 2024 року, 08 листопада 2024 року, 10 листопада 2024 року, 13 листопада 2024 року, 14 листопада 2024 року, 17 листопада 2024 року, 19 листопада 2024 року, 20 листопада 2024 року, 21 листопада 2024 року, 22 листопада 2024 року, 23 листопада 2024 року, 24 листопада 2024 року, 25 листопада 2024 року, 26 листопада 2024 року, 27 листопада 2024 року, 28 листопада 2024 року, 29 листопада 2024 року, 30 листопада 2024 року, 02 грудня 2024 року, 03 грудня 2024 року, 04 грудня 2024 року, 05 грудня 2024 року, 06 грудня 2024 року, 08 грудня 2024 року, 10 грудня 2024 року, 11 грудня 2024 року, 12 грудня 2024 року, 13 грудня 2024 року, 14 грудня 2024 року, 15 грудня 2024 року, 16 грудня 2024 року) у період часу з 19 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за київським часом спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 шляхом відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку), тривалістю у межах 1 години, яке судовим рішенням зобов`язана була забезпечити боржник ОСОБА_1 , не відбулось»; згідно з постанов від 09 грудня 2024 року та від 17 грудня 2024 року за невиконання судового рішення без поважних причин накладено на боржника ОСОБА_1 штраф на користь держави у розмірі 1700 грн та 3400 грн, відповідно.

Статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена можливість накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

Згідно з пунктом 7 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 №512/5, за наявності обставин, що перешкоджають проведенню побачення стягувача з дитиною, державний виконавець відкладає проведення виконавчих дій в порядку, визначеному статтею 32 Закону.

Відповідно до пункту 8 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником рішення про встановлення побачення з дитиною у час та місці побачення стягувача з дитиною, визначені рішенням або державним виконавцем.

Відповідно до пункту 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями Інструкції з організації примусового виконання рішень (пункт 8 розділу І) акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт. У констатуючій частині викладаються мета і завдання складання акта, суть і характер проведених виконавчих дій, встановлені факти, події, а також у разі потреби висновки і пропозиції. У кінці акта (перед підписами) зазначаються відомості про кількість примірників акта та кому вони надаються (надсилаються). Акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка "від підпису відмовився" проставляється напроти прізвища особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта. До акта можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до розділу IV Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження (АСВП), державний або приватний виконавець (далі - виконавець) після отримання виконавчого документа у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», приймає рішення про відкриття виконавчого провадження чи про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання. Виконавцем до Системи обов`язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій та прийняття процесуальних рішень. До Системи в обов`язковому порядку вносяться також відомості про всі документи, отримані на запит виконавця, заяви сторін виконавчого провадження, відповіді на них та їх скановані копії. Відомості про проведення виконавчих дій вносяться до Системи одночасно з виготовленням документа, на підставі якого вчиняється виконавча дія, або одночасно з виготовленням документа, яким оформлюється проведення виконавчої дії. У разі здійснення виконавчої дії за межами органу державної виконавчої служби (офісу приватного виконавця) відомості про таку дію вносяться до Системи не пізніше наступного робочого дня після її проведення. У разі тимчасової відсутності доступу до Системи (через перебої в електропостачанні тощо), як виняток, допускається виготовлення документів виконавчого провадження без використання Системи з подальшим обов`язковим внесенням таких документів до системи в день усунення причин, що перешкоджали доступу до неї.

У постановах від 08 липня 2021 року у справі №640/11833/19, від 18 липня 2023 року у справі №380/16763/22, від 13 вересня 2023 року у справі №761/17501/21 Верховний Суд прийшов до таких висновків: «Конституцією України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (частина третя статті 51).

40. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» №2402-111 від 26 квітня 2001 року передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

41. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

42. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основу відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

43. Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

44. Верховний Суд не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що виконання даного рішення не може бути унеможливлено небажанням дитини спілкуватися зі стягувачем, оскільки це фактично є примушуванням дитини, що може призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

45. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі №824/308/20-а».

З матеріалів справи вбачається, що державному виконавцю було надано "Звіт про бесіду суду із ОСОБА_3" від 08 вересня 2023 року франкомовного суду першої інстанції Брюселлю, проведеного за участю судді та перекладача, та висновок від 24 жовтня 2020 року фахівця психодіагностичного обстеження малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджують не бажання дитини спілкуватися із батьком.

На думку колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, суд першої інстанції не спростував твердження позивача ОСОБА_1 , що вона жодним чином не перешкоджала виконанню постанови Київського апеляційного суду від 09 вересня 2023 року по справі №756/9059/20, а навпаки створювала всі умови для виконання цього рішення, проте під час прийняття оскаржуваного рішення 07 квітня 2025 року не було враховано, що виконання рішення суду може бути унеможливлено небажанням дитини спілкуватися зі рідним батьком, - третьою особою в цій справі (стягувачем у виконавчому провадженні НОМЕР_2), бо це фактично може визнаватися примушуванням дитини і призвести до психологічного тиску на малолітню дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому на сьогоднішній день європейському середовищі - Королівстві Бельгія.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на відсутність оцінки в рішенні Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року наданого позивачем ОСОБА_1 носія - флеш накопичувача із наявними відео-файлами (а.с.30).

За таких обставин, колегія апеляційного суду дійшла висновку, що приймаючи 09 та 17 грудня 2024 року оспорювані постанови, заступник начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких О.О. не з`ясовував належним чином причин невиконання позивачем ОСОБА_1 постанови Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року по справі №756/9059/20, зміненої постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати касаційного цивільного суду від 01 травня 2024 року, не пересвідчився у наявності поважних причин невиконання вказаного судового рішення, не врахував подані боржником ОСОБА_1 заяви і докази.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи пунктів 1, 2, 3, 4 частини першої статті 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Проаналізувавши норми права та дослідивши матеріали справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що при ухваленні рішення судом першої інстанції неправильно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що стало підставою для неправильного вирішення справи, а отже апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі №320/2731/25 - скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду виходить з положень статті 139 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною шостою статті 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 сплатила 2422,40 грн судового збору при поданні позовної заяви до суду першої інстанції та 3633,60 грн - при поданні апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 6056 грн.

Керуючись статтями 139, 195, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі №320/2731/25 - скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови заступника начальника Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Диких Олексія Олександровича від 09 грудня 2024 року та від 17 грудня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 штрафів у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень та 3400 (три тисячі чотириста) гривень, відповідно, у виконавчому провадженні НОМЕР_2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Печерського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (; адреса: 01011, місто Київ, вулиця Різницька, 11-б) суму сплаченого судового збору у розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: І.О. Грибан

В.Ю. Ключкович