Справа № 396/1266/25
Суддя: Цесельська О. С.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/1266/25
Провадження № 2-а/396/59/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого - судді Цесельської О.С., секретаря судових засідань Трохимчук Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоукраїнка Кіровоградської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділення поліції № 2 (с. Добровеличківка) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення про притягнення до адміністративної відповідальності від 10.06.2025 року за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, справу провадженням закрити.

Ухвалою суду від 24.06.2025 року провадження по справі відкрито.

Постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В обгрунтування вимог позову позивач посилається на ті обставини, що 10.06.2025 року поліцейським відділення поліції № 2 (смьт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Медвідь А.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4939710 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень. Вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо змісту та процедури складання, є незаконною а тому підлягає скасуванню. Вказує, що правил дорожнього руху не порушував. Вказує, що поліцейський виніс оскаржувану постанову за відсутності доказів його винуватості та без врахування його пояснень та конкретної дорожньої обстановки. Доказів правопорушення не надано, факт порушення оснований на припущеннях. В оскаржуваній постанові не конкретизовано, який саме підпункт ПДР України порушено ОСОБА_1 під час перевезення вантажу.

Позивач та його представник - адвокат Черепов Д.В. в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав суду заяву про те, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, наполягають на задоволенні. Участі у розгляді справи не беруть у зв"язку з тим, що відповідачем відзив на позов не подано. (а.с.21).

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, будь - яких заперечень, клопотань не надав, хоч належним чином повторно повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд на підставі ч. 3 ст. 205 КАС України розглянув справу на підставі наявних у ній доказів у його відсутності.

Поліцейський СРПП ВП № 2 (с. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Медвідь А.В., який не є стороною у справі, а є посадовою особою, яка склала оскаржувану постанову.

Відтак, в контексті положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

При цьому, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 10.06.2025 року поліцейським відділення поліції № 2 (смьт. Добровеличківка) Новоукраїнського РВП ГУНП в Кіровоградській області Медвідь А.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4939710 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП Україниадміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із ст.72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ст. 77 КАС України обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підстави позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 1ст. 79 КАС України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 2 ст.79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідно до ч. 3 ст.79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені у позовній заяві, а також доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КУпАП позивачем не додано до позовної заяви та не надано суду, у зв`язку із чим, суд позбавлений можливості встановити законність її винесення та її обґрунтованість.

Саме по собі заперечення позивачем правомірності постанови, твердження про незаконність дій поліцейського при винесенні постанови, не є доказами, які є підставою для визнання протиправною та скасування постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 1, 13 Закону України «Про Національну поліцію» поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Систему поліції складають центральний орган управління поліцією та територіальні органи поліції. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ст. 122 ч.1 КУпАП, інспектори відповідного органу поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

Отже, відповідні інспектори та відділи не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, положеннями ст. 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема ст. 122 ч.1 КУпАП.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року за № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції та ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ.

Згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 07.11.2015 року внесений відповідний запис про проведення державної реєстрації юридичної особи - Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Суд звертає увагу на те, що органом Національної поліції в даній справі є Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Відповідно до ст. ст. 25, 26, 42 КАС України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас, позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Позивачем заявлено позов до неналежного відповідача, тоді як належним відповідачем у даній справі є Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена оскаржувана постанова.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Відповідно до частини другої статті 44 КАС учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи мають право, серед іншого подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб (п. 3 ч. 3 ст. 44 КАС).

Відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 44 КАС учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з"явилися, клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем суду не подали.

Розглядуваний адміністративний позов заявлено до відповідача - відділення поліції № 2 (с. Добровеличківка) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області, тобто, до неналежного відповідача.

Враховуючи ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача, суд приходить до висновку, що в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділення поліції № 2 (с. Добровеличківка) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 10.06.2025 року, слід відмовити.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.12.2019 по справі №724/716/16-а зауважив, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до ст.139КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають, з огляду на кінцевий результат вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 2, 44, 48, 255, ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 9, 251, 280-281, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відділення поліції № 2 (с. Добровеличківка) Новоукраїнського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення від 10.06.2025 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення (складання).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. С. Цесельська