Справа № 620/4495/25
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 року Чернігів Справа № 620/4495/25

Чернігівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виявляється у не видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання травми, 25.03.2022;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання мінно-вибухової травми, 25.03.2022;

-скасувати акт службового розслідування від 14.02.2025 року №21/49 щодо встановлення факту, отримання ОСОБА_1 травми, (поранення, контузії) отриманої 25.03.2022 під час виконання бойового завдання старшим лейтенантом;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно провести службове розслідування з метою встановлення факту, отримання травми, (поранення, контузії) отриманої 25.03.2022 під час виконання бойового завдання старшим лейтенантом ОСОБА_1 , з врахуванням витягу з журналу ведення бойових дій від 12.03.2025 року №22/103, довідки військово-лікарської комісії від 04.04.2025 року №2024-0404-0855, виписок з медичної картки стаціонарного хворого, довідки про безпосередню участь від 15.04.2025 року № 22/142, а також з урахуванням думки Суду.Позов обґрунтований тим, що обставини отримання травми позивачем під час проходження військової служби підтверджені витягом з журналу бойових дій, довідкою ВЛК, первинною медичною карткою (форма 100), випискою з медичної картки стаціонарного хворого, а тому позивач вважає, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність, яка виявилася у ненаданні позивачу довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, визначеною додатком 5 до Положення про військово- лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра Оборони України від 14.08.2008 року №402.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 28.04.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідачем поданий відзив на позов, в якому не визнає заявлених позовних вимог та вважає адміністративний позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в журналі бойових дій за 25.03.2022 відсутній запис про виконання бойових завдань старшим лейтенантом ОСОБА_1 ; форма 100 старшому лейтенанту ОСОБА_1 була видана 25.03.2022 старшим бойовим медиком ІНФОРМАЦІЯ_1 солдатом ОСОБА_2 16.01.2025 від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла відповідь вх.16.01.2025, що станом на 25.03.2025 громадянин ОСОБА_2 дійсно проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді старшого бойового медика роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , що у період 24.02.2022 по 04.04.2022 рота охорони виконувала завдання на території, де велись бойові дії у м. Чернігові. Стосовно виконання бойових завдань та службових обов`язків 25.03.2022 на відповідній території громадянином ОСОБА_2 документи у ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні. Документально зафіксовано виконання завдань ОСОБА_2 тільки 15.03.2025. В документах ІНФОРМАЦІЯ_1 не зазначено та не відображено факт отримання МВТ, контузії, ЗЧМТ чи іншого поранення або надання медичної допомоги ОСОБА_1 16.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 вих.16.01.2025 №850/94 для уточнення інформації було направлено запит чи дійсно старшим бойовим медиком була надана форма 100 за його підписом та має відбиток печатки ІНФОРМАЦІЯ_1 . 19.01.2025 вх.24/247 від 19.01.2024 отримано відповідь, що солдат ОСОБА_2 на виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 08.08.2023 № 45 -РС убув для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_2 . Таким чином підтвердити або спростувати чи дійсно старшим бойовим медиком ОСОБА_2 видавалась форма 100 не має можливості. Відбиток печатки на скан копії форми 100 відповідає відтиску печатки ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з несвоєчасною подачею рапорту до командира військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 по факту отримання травми (поранення, контузії, каліцтва), оскільки рапорт подано через 2 роки 11 місяців з моменту отримання військовослужбовцем травми, не зазначенням та не відображенням в документах ІНФОРМАЦІЯ_4 25.03.2022 факту отримання МВТ, контузії, ЗЧМТ чи іншого поранення або надання медичної допомоги ОСОБА_1 та відсутністю документального підтвердження у журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 , що саме 25.03.2022 старший лейтенант ОСОБА_1 виконував бойове завдання пов`язане з захистом Батьківщини, військова частина НОМЕР_1 не має законних підстав для видачі старшому лейтенанту ОСОБА_1 довідки про обставини травми (додаток 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14.08.2008 № 402).

Представником позивача 27.05.2025 подане клопотання про долучення до матеріалів справи пояснення молодшого лейтенанта медичної сестри, начальника медичного пункту начальника медичної служби Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 та пояснення штаб-сержанта ОСОБА_4 , проте суд відмовляє у задоволенні клопотання про долучення вказаних пояснень, оскільки справжність підписів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не засвідчені у порядку, передбаченому Законом України «Про нотаріат».

Представником позивача подані до суду адміністративний позов (уточнений) від 30.05.2025 та від 13.06.2025, проте суд відмовляє у їх приєднанні до справи, оскільки вони подані з порушенням частини 1 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства, тобто подані пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 з 19.04.2019 по 17.04.2025 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

У період з 24.02.2022 по 31.03.2022 року позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в м. Чернігів Чернігівської області, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданою Військовою частиною НОМЕР_1 від 15.04.2025 № 22/142 (а.с.21).

Згідно витягу з наказу від 16.04.2025 №86 позивач переведений на посаду старшого інспектора відділення радіотехнічного контролю 2 Військової частини НОМЕР_3 (а.с.19).

03.01.2025 позивач подав рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 з проханням призначити службове розслідування та видати йому довідку про обставини травми (поранення, контузії), отриманої ним 25.03.2022 о 13:12 під час виконання бойового завдання 25.03.2022 з виведення цивільних людей з м. Чернігова (а.с. 15).

Відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 № 1503/31371, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2025 №21, рапорту начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_1 проведено службове розслідування з метою встановлення факту отримання травми (поранення, контузії), отриманої 25.03.2022 під час виконання бойового завдання старшим лейтенантом ОСОБА_1 .

За наслідками проведеного службового розслідування командиром Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 14.04.2025 затвердженого акт службового розслідування (а.с.29-31).

Зі змісту акту службового розслідування слідує, що відповідно до бойового наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2022 №1 старший лейтенант ОСОБА_1 здійснював охорону та оборону військової частини в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 . Відповідний запис зроблений в журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 (реєстраційний номер журналу №32/5 дск, сторінка 1). Старший лейтенант ОСОБА_1 25.03.2022 о 07:06 годині ранку за телефонним дзвінком отримав усний наказ від командира в/ч НОМЕР_1 , полковника ОСОБА_6 про ще один вивід чергової групи цивільних осіб з міста Чернігова до міста Києва. Під час евакуації цивільних осіб між селом ОСОБА_7 та районом пішохідного мосту м. Чернігова потрапив під мінометний та артилерійський обстріл, отримав МВТ, першу медичну допомогу надав старший бойовий медик солдат ОСОБА_2 .

З пояснень ОСОБА_1 слідує, що він звернувся до лікаря Ніжинської лікарні зі скаргами на головний біль, розпираючого та стискаючого характеру лобно- скроневій ділянці та вушну кровотечу, які спровокували блювоту. Після отриманої медичної допомоги від госпіталізації відмовився, так як була необхідність надалі виконувати накази командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 .

Старший лейтенант ОСОБА_1 надав копію довідки КНП «Ніжинська центральна лікарня імені Миколи Галицького» Ніжинської міської лікарні, де йому було поставлено діагноз: струс головного мозку з в/а, деорганічний стан (25.03.2022). Довідка видана на основі Ф025/о, а не форми 100. Довідка оформлена неналежним чином: на штампі відсутній номер довідки та дача видачі довідки, відсутня печатка лікувального закладу.

В журналі бойових дій за 25.03.2022 відсутній запис про виконання бойових завдань старшим лейтенантом ОСОБА_1 .

Форма 100 старшому лейтенанту ОСОБА_1 була видана 25.03.2022 старшим бойовим медиком ІНФОРМАЦІЯ_1 солдатом ОСОБА_2

13.01.2025 начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 було відправлено запит щодо підтвердження інформації: чи дійсно солдат ОСОБА_2 проходив на той момент службу на посаді бойового медика, чи дійсно 25.03.2022 виконував обов`язки бойового медика в районі отримання травми старшим лейтенантом ОСОБА_1 , чи зареєстровано у документах ІНФОРМАЦІЯ_1 факт отримання травми та надання первинної медичної допомоги старшому лейтенанту ОСОБА_1 , чи направлявся старший лейтенант ОСОБА_1 після отримання травми та надання первинної медичної допомоги до медичного закладу?

16.01.2025 від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшла відповідь вх.16.01.2025, що станом на 25.03.2025 громадянин ОСОБА_2 дійсно проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді старшого бойового медика роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , та що у період 24.02.2024 по 04.04.202 рота охорони виконувала завдання на території, де велись бойові дії у м. Чернігові. Стосовно виконання бойових завдань та службових обов`язків 25.03.2022 на відповідній території громадянином ОСОБА_2 у ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні. Документально зафіксовано виконання завдань ОСОБА_2 тільки 15.03.2025. В документах ІНФОРМАЦІЯ_1 не зазначено та не відображено факт отримання МВТ, контузії, ЗЧМТ чи іншого поранення або надання медичної допомоги ОСОБА_1

16.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 вих.16.01.2025 №850/94 для уточнення інформації було направлено запит чи дійсно старшим бойовим медиком була надана форма 100 за його підписом та має відбиток печатки ІНФОРМАЦІЯ_1 .

19.01.2025 вх.24/247 від 19.01.2024 отримано відповідь, що солдат ОСОБА_2 на виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 08.08.2023 № 45 -РС убув для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_2 . Таким чином підтвердити або спростувати чи дійсно старшим бойовим медиком ОСОБА_2 видавалась форма 100 не має можливості. Відбиток печатки на скан копії форми 100 відповідає відтиску печатки ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.01.2025 вих. 850/125 до Галузевого архіву Міністерства оборони України відправлений запит чи надсилалася начальником медичної служби ІНФОРМАЦІЯ_1 первинна медична картка ( форма 100) або її корінець на адресу Галузевого архіву Міністерства оборони України.

22.01.2025 отримано відповідь Галузевого архіву Міністерства оборони України, який повідомив про відсутність вказаних документів.

До діловодства Військової частини НОМЕР_1 11.02.2025 поступив рапорт від старшого лейтенанта ОСОБА_1 від 11.02.2025 23/138 відповідно до якого він долучив заяву (пояснення) громадянина ОСОБА_2 , копію кримінального провадження №0000239 від 26.03.2022, відкритого Чернігівською обласною прокуратурою за ст.438.ч.1 та протокол потерпілого від 19.07.2023.

В своєму поясненні ОСОБА_2 підтверджує що 25.03.2022 надав першу медичну допомогу старшому лейтенанту ОСОБА_8 та заповнював форму 100. ОСОБА_2 залишив у себе корінець, щодо подальшого звітування перед керівництвом, але потрапив під артилерійський та мінометний обстріл внаслідок якого було знищено бойовий рюкзак, в якому знаходився зошит з відповідними записами про надання пораненим першої медичної допомоги та корінці про видачу довідок форми 100.

За результатами службового розслідування, вирішено, що у зв`язку з несвоєчасною подачею рапорту до командира Військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 по факту отримання травми (поранення, контузії, каліцтва), оскільки рапорт подано через 2 роки 11 місяців з моменту отримання військовослужбовцем травми, не зазначенням та не відображенням в документах ІНФОРМАЦІЯ_4 25.03.2022 факту отримання МВТ, контузії, ЗЧМТ чи іншого поранення або надання медичної допомоги ОСОБА_1 та відсутністю документального підтвердження у журналі бойових дій Військової частини НОМЕР_1 , що саме 25.03.2022 старший лейтенант ОСОБА_1 виконував бойове завдання пов`язане з захистом Батьківщини, Військова частина НОМЕР_1 не має законних підстав для видачі старшому лейтенанту ОСОБА_1 довідки про обставини травми.

Не погоджуючись з таким висновком позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі- Закон № 2232-XII, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно частин 1, 3 та 4 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 4 статті 24 Закону № 2232-XII встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Дисциплінарний статут Збройних Сил України (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі регулює Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерством оборони України від 21.11.2017 № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 № 1503/31371 (далі-Порядок № 608).

Згідно пункту 2 розділу 1 Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №608 встановлено, що службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Згідно пункту 3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення:

неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

ступеня вини військовослужбовця;

порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Пунктом 5 розділу 1 Порядку №608 визначено, що розслідування нещасних випадків, професійних захворювань, аварій проводиться відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360.

Проте наказ Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року №36, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 втратив чинність на підставі наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 грудня 2021 р. за № 1667/37289 та яким затверджена Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України (далі Інструкція №332).

Пунктом 2 та 3 Інструкції встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених частиною четвертою статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Ця Інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

Випадки гострого професійного захворювання (отруєння), поранення, контузії, травми, каліцтва, зникнення, смерті або загибелі військовослужбовців внаслідок бойових уражень або дій з боку противника є бойовими людськими втратами і обліку як нещасні випадки не підлягають.

Отже з аналізу норм Інструкції №332 слідує, що остання не передбачає проведення розслідування у тому випадку, якщо військовослужбовець отримав травму внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення антитерористичної операції, і такі випадки є бойовими людськими втратами і обліку, як нещасні випадки, не підлягають.

Згідно з п.1.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби.

Пунктом 21.7 Положення № 402 встановлено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Оригінали або копії Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), Акта проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акта про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, надсилаються (передаються) військовою частиною (закладом, установою) до закладу охорони здоров`я в електронній або паперовій формі.

На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється не менше ніж у 2 примірниках. Один із примірників довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) подається у ВЛК з метою встановлення причинного зв`язку травми (поранення, контузії, каліцтва) з військовою службою. Примірник довідки обов`язково зберігається в особовій справі військовослужбовця.

З аналізу вказаних норм, суд дійшов до послідовного висновку про те, що при отриманні травми військовослужбовцем, під час проходження військової служби, складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), яка надалі враховується ВЛК під час прийняття постанови про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв.

На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється не менше ніж у 2 примірниках. Один із примірників довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) подається у ВЛК з метою встановлення причинного зв`язку травми (поранення, контузії, каліцтва) з військовою службою. Примірник довідки обов`язково зберігається в особовій справі військовослужбовця.

Отже Положенням №402 передбачено видання довідок про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) згідно Додатку 5.

Суд також враховує, що порядок здійснення в особливий період обміну медичними та іншими документами військовослужбовців між закладами охорони здоров`я державної та комунальної власності, державними установами Національної академії медичних наук, в яких військовослужбовці перебували (перебувають) на лікуванні, та військовими частинами, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2023 № 901.

Відповідно до пункту 9 цього Порядку військова частина протягом одного календарного дня розглядає отримані від закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки документи і за результатами їх розгляду надсилає через систему електронного документообігу до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який зазначено в рапорті військовослужбовця, або закладу охорони здоров`я, де він перебуває на лікуванні, документи, зазначені в абзацах другому та третьому пункту 5 цього Порядку (зокрема, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).

Оригінал довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) надсилається військовою частиною військовослужбовцю за його зверненням на зазначену ним адресу та у разі потреби до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, зазначеного в його рапорті, або закладу охорони здоров`я, де він проходить лікування.

З аналізу процитованих правових норм можливо зробити висновок, що процес оформлення довідки про обставини травми може ініціювати як командування військової частини на підставі рапорту командирів або медичних документів, так і сам військовослужбовець шляхом подання відповідного рапорту, якщо раніше таке питання не було порушене командуванням. Подання рапорту є необхідною умовою для початку оформлення документа, якщо ініціатива не виходила від командування військової частини. Саме цей механізм забезпечує можливість належного службового реагування на випадки отримання військовослужбовцями поранень та каліцтв, а також дозволяє командуванню здійснити всі необхідні заходи для документування цих подій.

Судом встановлено, що 03.01.2025 позивач подав рапорт командиру Військової частини НОМЕР_1 з проханням призначити службове розслідування та видати йому довідку про обставини травми (поранення, контузії), отриманої ним 25.03.2022 о 13:12 під час виконання бойового завдання 25.03.2022 з виведення цивільних людей з м. Чернігова (а.с. 15).

На підставі наказу Військової частини НОМЕР_1 від 23.01.2025 №21 проведено службове розслідування, за наслідками якого командиром Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 14.04.2025 затвердженого акт службового розслідування (а.с.29-31).

За результатами службового розслідування, вирішено, що у зв`язку з несвоєчасною подачею рапорту до командира Військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_1 по факту отримання травми (поранення, контузії, каліцтва), оскільки рапорт подано через 2 роки 11 місяців з моменту отримання військовослужбовцем травми, не зазначенням та не відображенням в документах ІНФОРМАЦІЯ_4 25.03.2022 факту отримання МВТ, контузії, ЗЧМТ чи іншого поранення або надання медичної допомоги ОСОБА_1 та відсутністю документального підтвердження у журналі бойових дій Військової частини НОМЕР_1 , що саме 25.03.2022 старший лейтенант ОСОБА_1 виконував бойове завдання пов`язане з захистом Батьківщини, Військова частина НОМЕР_1 не має законних підстав для видачі старшому лейтенанту ОСОБА_1 довідки про обставини травми.

Проте суд не погоджується з висновками відповідача, викладеними в акті службового розслідування з наступних підстав.

З системного аналізу норм Інструкції №332 слідує, що остання не передбачає проведення розслідування у тому випадку, якщо військовослужбовець отримав травму внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення антитерористичної операції, і такі випадки є бойовими людськими втратами і обліку, як нещасні випадки, не підлягають.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України № 548-XIV від 24.03.1999 (далі Статут внутрішньої служби Збройних Сил України).

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статей 18-19 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.

Держава гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей соціальний і правовий захист відповідно до законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 260 Статуту у разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як випливає з Довідника із прав, обов`язків та алгоритму дій військовослужбовця, у разі отримання травми чи захворювання, затвердженого заступником головнокомандувача Збройних Сил України від 05 травня 2023 року, довідка про обставини поранення є офіційним документом, що засвідчує факт отримання травми під час виконання військового обов`язку. Вона є необхідною для проходження військово-лікарської комісії (ВЛК) та підтвердження причинного зв`язку між пораненням та службовою діяльністю.

Отже право військовослужбовця на отримання довідки про обставини травми є важливою складовою механізму соціального захисту військовослужбовців та гарантує реалізацію їхніх прав у сфері медичного та соціального забезпечення. Відсутність такої довідки може унеможливити встановлення причинного зв`язку між пораненням та військовою службою, що, у свою чергу, створює перешкоди для проходження військово-лікарської комісії (ВЛК), отримання відповідних грошових виплат та інших соціальних гарантій.

Як слідує з матеріалів справи підставами для невидачі позивачу довідки про обставини травми став факт подачі рапорту через 2 роки 11 місяців з моменту отримання травми, не зазначення та не відображення в документах ІНФОРМАЦІЯ_4 25.03.2022 факту отримання МВТ, контузії, ЗЧМТ чи іншого поранення або надання медичної допомоги ОСОБА_1 та відсутністю документального підтвердження у журналі бойових дій Військової частини НОМЕР_1 , що саме 25.03.2022 старший лейтенант ОСОБА_1 виконував бойове завдання пов`язане з захистом Батьківщини.

Суд зауважує, що затримка у зверненні за довідкою може бути спричинена низкою об`єктивних обставин, серед яких: стан здоров`я військовослужбовця, що унеможливлює своєчасне оформлення документів; перебування у зоні бойових дій або виконання інших службових завдань, що не дозволяє звернутися до командування частини одразу після отримання поранення; відсутність належного інформування про порядок отримання довідки; неправомірна бездіяльність командування військової частини, яке мало би оформити довідку, але не зробило цього.

При цьому якщо командування військової частини відмовляє у видачі довідки або ухиляється від її оформлення, військовослужбовець має право звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав.

Суд зауважує, що відповідно до Положення № 402, законодавство не встановлює конкретного строку, протягом якого військовослужбовець зобов`язаний звернутися до військової частини для отримання довідки про обставини поранення, контузії або іншої травми.

Отже суд вважає, що звернення військовослужбовця щодо отримання довідки про обставини травми може відбутися у будь-який час після отримання поранення, і таке звернення не може бути визнане несвоєчасним або необґрунтованим. Ключовим моментом є той факт, що відсутність довідки не є провиною військовослужбовця.

Зі змісту акту службового розслідування слідує, що відповідно до бойового наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2022 №1 старший лейтенант ОСОБА_1 здійснював охорону та оборону військової частини в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 . Відповідний запис зроблений в журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 (реєстраційний номер журналу №32/5 дск, сторінка 1). Старший лейтенант ОСОБА_1 25.03.2022 о 07:06 годині ранку за телефонним дзвінком отримав усний наказ від командира в/ч НОМЕР_1 , полковника ОСОБА_6 про ще один вивід чергової групи цивільних осіб з міста Чернігова до міста Києва. Під час евакуації цивільних осіб між селом ОСОБА_7 та районом пішохідного мосту м. Чернігова потрапив під мінометний та артилерійський обстріл, отримав МВТ, першу медичну допомогу надав старший бойовий медик солдат ОСОБА_2 .

В журналі бойових дій за 25.03.2022 відсутній запис про виконання бойових завдань старшим лейтенантом ОСОБА_1 .

Форма 100 старшому лейтенанту ОСОБА_1 була видана 25.03.2022 старшим бойовим медиком ІНФОРМАЦІЯ_1 солдатом ОСОБА_2 .

Матеріали справи також містять заяву ОСОБА_2 від 11.02.2025, яка засвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногор О. В., зареєстровану в реєстрі №1094, в якій ОСОБА_2 підтверджує що 25.03.2022 надав першу медичну допомогу старшому лейтенанту ОСОБА_8 та заповнив на нього медичну картку, форми 100, яку передав штаб -сержанту ОСОБА_4 , а відірвані корінці ОСОБА_2 залишив у себе для подальшого звітування перед керівництвом, але потрапив під артилерійський та мінометний обстріл, внаслідок якого було знищено бойовий рюкзак, в якому знаходився зошит з відповідними записами про надання пораненим першої медичної допомоги та корінці про видачу медичних довідок форми 100 (а.с.41).

Також при розгляді справи судом приймається до уваги лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.01.2025 №6/442, в якому підтверджено факт, що станом на 25.03.2022 громадянин ОСОБА_2 дійсно проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 на посаді старшого бойового медика роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , та що у період, з 24.02.2022 по 04.04.2022 рота охорони виконувала завдання на території, де велись бойові дії у м. Чернігові. Стосовно виконання бойових завдань та службових обов`язків 25.03.2022 на відповідній території громадянином ОСОБА_2 у ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні. Документально зафіксовано виконання завдань ОСОБА_2 тільки 15.03.2025. В документах ІНФОРМАЦІЯ_1 не зазначено та не відображено факт отримання МВТ, контузії, ЗЧМТ чи іншого поранення або надання медичної допомоги ОСОБА_1 (а.с.63).

Також листом від 18.01.2025 №6/526-к ІНФОРМАЦІЯ_5 підтвердив, що відбиток печатки на скан-копії форми 100, що додавалася до запиту, відповідає відтиску печатки ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.65).

Крім того як вбачається з матеріалів справи, за відсутності довідки про обставини травми, згідно довідки військово-лікарської комісії гарнізонної Військової частини НОМЕР_4 від 04.04.2025 №2025-0404-0855 позивачу проведено медичний огляд, за наслідком якого встановлено, зокрема, наступний діагноз: розлад адаптації з тривожно-депресивним, інсомнічним синдромами, нестійка медикаментозна компенсація. Розлади психіки та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку у формі церебрастенічного, цефалгічного синдрому, мнестичного зниження. Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. Наслідки МВТ (25.03.2022) ЗЧМТ, струсу головного мозку у вигляді цефалгічного та церебрастенічного синдромів. Травма, Так, пов`язана з проходженням військової служби (а.с.22).

Суд наголошує, що російське вторгнення в Україну розпочалося 24.02.2022 о 3:40 та за кілька хвилин почалися ракетні удари по всій території України, у тому числі по Чернігівській області. Російські війська вдерлися до України, в тому числі на територію Чернігівської області, увійшовши з території російської федерації та території Білорусь. З 24.02.2022 на території Чернігівської області велись активні бойові дії, військовослужбовці обороняли територію області, проте частина території Чернігівської області була взята під контроль російськими окупаційними військами та лише з 04.04.2022 Збройні Сили України відновили контроль над населеними пунктами області.

Дані факти є загальновідомими та відповідно до частини третьої статті 78 КАС України не потребують доказуванню.

Відтак суд враховує той факт, що під час активних бойових дій біля м. Чернігів могло бути і так, що, як відповідач так і ІНФОРМАЦІЯ_5 , з певних причин не зафіксували участі позивача та ОСОБА_2 у завданнях/заходах у документах, які потім могли слугувати підставою для видачі позивачу довідки про обставини травми.

Проте відповідач при розгляді рапорту позивача про проведення службового розслідування та видачу довідки про обставини травми не взяв до уваги вказані обставини та травми, отримані позивачем.

Суд вважає, що вказані дані мають суттєве значення для вирішення питання щодо причин та наслідків отримання поранення позивачем, однак вони були проігноровані відповідачем під час дослідження обставин травми позивача.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку діагнозу позивача, зокрема періоду його виникнення, перебування його у причинно-наслідковому зв`язку із обставинами проходження позивачем військової служби та виконання ним бойових завдань, оскільки така оцінка виходить за межі судового розгляду.

Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Оскільки у цьому випадку є спірна ситуація щодо отримання травми позивачем відповідач має повноваження на проведення службового розслідування не лише за фактом правопорушення, а в інших випадках, а також за рапортом військовослужбовця.

Проте службове розслідування, яке оформлене актом службового розслідування 14.02.2025 свідчить про недотримання відповідачем вимог щодо всебічності, повноти та об`єктивності проведення службового розслідування, оскільки відображені в актах службового розслідування висновки, належним чином не вмотивовані, не відповідають встановленим обставинам, не враховані дані у медичних документах щодо отримання позивачем травми, яка може мати суттєве значення для визначення причин травми позивача, зокрема, можливості її отримання під час виконання бойового завдання; не врахована заява бойового медика ОСОБА_2 від 11.02.2025.

За таких обставин суд дійшов висновку про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 повторно провести службове розслідування, з метою встановлення факту отримання травми (поранення, контузії) старшим лейтенантом ОСОБА_1 25.03.2022, під час виконання бойового завдання, з врахуванням витягу з журналу ведення бойових дій від 12.03.2025 №22/103, довідки військово-лікарської комісії від 04.04.2025 №2024-0404-0855, виписок з медичної картки стаціонарного хворого, довідки про безпосередню участь від 15.04.2025 №22/142, заяви ОСОБА_2 від 11.02.2025, засвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногор О. В. та зареєстровану в реєстрі №1094, та з урахуванням правових висновків, викладених у цьому рішенні суду.

Позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виявляється у не видачі ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання травми, 25.03.2022 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) внаслідок отримання мінно-вибухової травми, 25.03.2022 не підлягають задоволенню, оскільки такі вимоги до проведення службового розслідування відповідача про встановлення обставин отримання позивачем травми є передчасними.

Позовна вимога про скасування акту службового розслідування від 14.02.2025 №21/49 щодо встановлення факту, отримання ОСОБА_1 травми, (поранення, контузії) отриманої 25.03.2022 під час виконання бойового завдання старшим лейтенантом також не підлягає задоволенню, оскільки акт службового розслідування, в якому відображено узагальнений опис не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо породжує правові наслідків для суб`єктів відповідних правовідносин і має обов`язковий характер.

За своєю правовою природою акт службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення.

Акт службового розслідування не породжує обов`язкових юридичних наслідків; зафіксовані в результатах службового розслідування обставини можуть бути підтверджені або спростовані судом у разі спору про законність рішень суб`єкта владних повноважень, в основу яких покладені зазначені в ньому висновки.

Отже акт за результатами службового розслідування є лише носієм певної інформації.

Водночас обов`язковою ознакою рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.11.2019 у справі № 808/965/17, від 10.02.2021 у справі № 640/9600/20 та від 28.04.2022 у справі №240/10485/19.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Беручи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, виходячи із заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Правові підстави для розподілу судових витрат згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 повторно провести службове розслідування, з метою встановлення факту отримання травми (поранення, контузії) старшим лейтенантом ОСОБА_1 25.03.2022, під час виконання бойового завдання, з врахуванням витягу з журналу ведення бойових дій від 12.03.2025 №22/103, довідки військово-лікарської комісії від 04.04.2025 №2024-0404-0855, виписок з медичної картки стаціонарного хворого, довідки про безпосередню участь від 15.04.2025 №22/142, заяви ОСОБА_2 від 11.02.2025, засвідченої приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногор О. В. та зареєстровану в реєстрі №1094, та з урахуванням правових висновків, викладених у цьому рішенні суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 ).

Суддя В.В. Падій