Справа № 456/2273/25
Суддя: Бучківська В. Л.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/2273/25
Провадження № 2-а/456/66/2025
РІШЕННЯ

іменем України

05 серпня 2025 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Коцур А.І.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача Цьорох Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Підстава позову (позиція позивача). Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд поновити строк на звернення до суду; визнати протиправною та скасувати постанову № 583/25 від 29 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; зобов`язати відповідача виключити відповідні дані з обліку адміністративних правопорушень; стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 23 квітня 2025 року він виявив в поштовій скриньці конверт з постановою від ІНФОРМАЦІЯ_3 № 583/25 від 29 березня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 25500 грн за нібито вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з неявкою за повісткою ТЦК для уточнення даних. Зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню з таких підстав: Жодних повісток чи повідомлень про виклик до ТЦК він не отримував і не підписував. У матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення його про виклик до ТЦК (підпис у корінці повістки, рекомендований лист з повідомленням про вручення тощо), що є прямим порушенням вимог ст. 10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Крім того, згідно з ст. 277 КУпАП, особа повинна бути належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи. Відсутність такого повідомлення є підставою для визнання провадження незаконним. Справа була розглянута без його повідомлення, без виклику до ТЦК або до комісії, без надання можливості надати пояснення або докази на свій захист. Таким чином, були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП, зокрема, право на захист, право бути присутнім при розгляді справи та надавати пояснення. Постанова була доставлена у звичайному поштовому конверті без будь-якого підтвердження про вручення. Відповідно до ст. 285 КУпАП, постанова має бути вручена особисто під розписку або рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Ця вимога не була дотримана, що порушує моє право на належне повідомлення. Він не отримував повістки, тому не мав юридичного обов`язку з`явитися до ТЦК. Таким чином, відсутня об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності винесена з посиланням на ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, однак це положення в даному випадку не підлягає застосуванню. Згідно з Приміткою до ст. 210 КУпАП, норми цієї статті не застосовуються, якщо уповноважений орган мав технічну можливість отримати персональні дані про військовозобов`язаного шляхом електронної інформаційної взаємодії з державними реєстрами. Відповідно до ч. 5 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ТЦКСП) мають право доступу до електронних реєстрів, що містять персональні облікові дані громадян. Крім того, п. 11 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року прямо зобов`язує держателів відповідних реєстрів забезпечити доступ ТЦКСП до актуальної інформації через електронну взаємодію з Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Факт того, що його облікові дані не змінювалися (місце реєстрації та проживання залишалися незмінними, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади), унеможливлює правомірне застосування ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки ТЦК мав повний доступ до моїх актуальних персональних даних. Таким чином, відповідач порушив вимоги зазначеної Примітки до ст. 210 КУпАП, перевищивши межі своїх повноважень і застосувавши санкцію без належної правової підстави. У справі відсутні допустимі, належні й достовірні докази, які б доводили факт його правопорушення. Постанова не містить конкретного обґрунтування застосованого стягнення, що є порушенням ч. 2 ст. 283 КУпАП.

У додаткових поясненнях, адресованих суду позивач повідомляє суд про те, що 27 листопада 2024 року та 10 березня 2025 року ним були направлені до ІНФОРМАЦІЯ_2 рекомендовані листи з повідомленням про вручення, які містили повний пакет документів, що підтверджують моє право на відстрочку від проходження військової служби. Обидва рекомендовані листи були вчасно доставлені та отримані посадовими особами ТЦК, що підтверджується наявністю повідомлень про вручення з підписами відповідальних осіб. Однак ТЦК не надав жодної відповіді чи оцінки цим документам, не здійснив їх реєстрації чи розгляду, і фактично повністю проігнорував його право на відстрочку, гарантоване ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Незважаючи на це, ТЦК виніс постанову про адміністративне правопорушення, чим продемонстрував не лише формальний підхід, а й ігнорування факту звернення особи за відстрочкою, що є ознакою перевищення службових повноважень або службової недбалості.

У відповіді на відзив позивач вказує на те, що відзив відповідача здебільшого дублює зміст оскаржуваної постанови, не містить нового аналізу, доказів або правової аргументації, яка б спростовувала зміст позову. Це свідчить про формальний підхід відповідача та відсутність ефективної правової позиції. У відзиві повністю ігнорується факт трьох його звернень до ІНФОРМАЦІЯ_2 , які містили повний пакет документів, що підтверджують його право на відстрочку. Ці звернення були належним чином вручені адресату, що підтверджується копіями поштових повідомлень. Також під час першого судового засідання 16.05.2025, відповідач особисто отримав копію позовної заяви з усіма додатками, зокрема й із цим пакетом документів. Попри це відповідач не наддав жодної відповіді, що підтверджує зловживання повноваженнями і системну бездіяльність. Відповідач фактично визнає, що позивач не отримав повістку. Усі доводи про нібито «належне повідомлення» ґрунтуються лише на поверненні рекомендованого листа з повісткою, без факту вручення. Проте ця повістка (№ 2685535) стосувалась виклику для уточнення даних, а не розгляду справи про адміністративне правопорушення, на що відповідач не надає жодної відповіді. Відповідач жодним чином не обґрунтовує, чому позивача не було повідомлено про дату, час і місце розгляду справи про адмінправопорушення, чим порушено ст. 277, 278, 268 КУпАП. Жодного доказу виклику чи надання можливості дати пояснення не надано. Не враховано зміст примітки до ст. 210 КУпАП, яка прямо забороняє застосування ст. 210-1 КУпАП у разі наявності у держави технічної можливості отримати персональні дані через електронну інформаційну взаємодію. Відповідач мав повний доступ до моїх актуальних даних (реєстрація, місце проживання не змінювались), отже, застосування ст. 210-1 було неправомірним. Незважаючи на отримання підтверджених документів про право на відстрочку, ТЦК: не прийняв жодного рішення за поданими зверненнями, виніс постанову про притягнення до відповідальності, знехтував прямою нормою закону щодо звільнення від відповідальності в разі наявності технічної можливості доступу до реєстрів.

У клопотанні про визнання доказів неналежними та недопустимими, позивач вказує на те, що представник відповідача визнав, що дата на повістці 25.02.2025, а в документах, доданих до справи (у т.ч. постанові, відзиві, поштових даних), зазначено дату відправлення 24.02.2025, тобто раніше дати оформлення самої повістки, що є юридично абсурдним. Відповідач заявив, що дата 24.02 це помилка, однак ця "помилка" повторена в кількох ключових документах, і це не було усунуто ним до судового засідання. Дата в описі вкладення 25.02, що теж не підтверджує відправлення повістки саме 24.02 чи 27.02, як заявлено. Представник відповідача вказав: «Незнаю чи було таке повідомлення, але Закон дозволяє нам виносити постанову без участі особи…». Не надано жодного доказу, що позивач був повідомлений про намір притягнення до адміністративної відповідальності. Представник відповідача у суді підтвердив, що запис до реєстру здійснено 24.02.2025, хоча дата явки за повісткою 07.03.2025, а сама повістка оформлена 25.02.2025. Вказав, що запис зроблено «через неоновлення даних», хоча у витягу зазначено іншу підставу «неприбуття за викликом». На момент внесення запису в ЄДР у ТЦК вже знаходились документи про право на відстрочку з актуальними даними, які були отримані в листопаді 2024 та березні 2025 (є підтвердження вручення). Крім цього, представник відповідача стверджував, що не бачив заяв, хоча в матеріалах справи є копії з доказами отримання (листопади 2024 та березень 2025). Представник відповідача не зміг підтвердити достовірність повідомлення про

вручення, заявивши: «Штампу немає, бо лист не вручено… Це не обов`язок ТЦК!». Немає доказів, що подані поштові документи відповідають саме цьому відправленню. Позивач не змінював місця проживання, а дані вже були у ТЦК внаслідок поданих документів. У зв`язку з наведеним, позивач вважає докази, подані представником відповідача неналежними та недопустимими.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у процесуальних документах, адресованих суду.

Позиція відповідача. 27.05.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, представник відповідача вказує на те, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з 17 січня 2003 як військовозобов`язаний, поштова адреса якого зареєстрована при постановці на військовий облік. За даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не уточнював свої персональні дані протягом 60 днів, починаючи з 16 травня 2024 року по 16 липня 2024 року. 24 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , на зареєстровану поштову адресу АДРЕСА_1 , був скерований рекомендований лист № 859 з описом вкладення та повідомленням про вручення, в якому знаходилась повістка №2685535 про виклик ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) о 09 год. 00 хв. 07 березня 2025 року для уточнення даних. 07 березня 2025 року рекомендований лист № 859 з повісткою № 2685535 був повернутий поштовим оператором на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина повернення листа №859 вказана у довідці поштового оператора, з формулюванням: «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, починаючи з 09 год. 00 хв. 07 березня 2025 року ОСОБА_1 , не з`явився за викликом (повісткою № 2685535) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 3 діб не повідомив причини неявки, а в подальшому, протягом 7 календарних днів, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пунктом 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі Порядок), встановлено, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних. У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання. Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК та СП є день проставлення відмітки про відсутність особи за адресом місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних. Згідно з ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). Про наявність жодної з обставин, визначених ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивач не повідомив. Як видно з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, які виразилися в тому, що ОСОБА_1 будучи належним чином оповіщеним не з`явився у визначене в повістці місце і строк, не повідомив протягом 3 діб про причини неявки, а в подальшому, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, що не перевищує 7 календарних днів. У розумінні п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням повідомлення військовозобов`язаного про виклик до територіальному центру комплектування та соціальної підтримки є поштове повідомлення з відміткою про відмову отримати поштове відправлення чи про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Чинне законодавство України не покладає на відповідача обов`язків щодо перевірки належного інформування працівниками об`єкта поштового зв`язку одержувача, у даному випадку позивача, про наявність на його ім`я та адресу листів з позначкою «Повістка ТЦК». Також звертають увагу на те, що вказану постанову скеровано позивачу на його поштову адресу рекомендованим листом 859) та такий повернувся відправнику із відміткою відділення поштового зв`язку «За зазначеною адресою відсутній. Щодо заяв Позивача, що його не попередили про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення, то вони нівелюються положеннями ч. 5 ст. 258 КУпАП, відповідно до якої протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції ТЦК та СП, якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик ТЦК та СП, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у ТЦК та СП підтвердних документів про отримання особою виклику. Щодо доводів позивача щодо наявності у відповідача доступу до реєстрів і отримання ним інформації з огляду на приписи примітки до вказаної статті, відповідно до якої положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, й уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто в один із визначених способів, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач. Крім того, інформацію про актуальні засоби зв`язку, фактичне місце проживання (перебування), наявність електронної адреси, стан здоров`я та інші особисті дані, які повинен був повідомити військовозобов`язаний при уточненні своїх даних, неможливо отримати шляхом взаємодії з іншими інформаційно- комунікаційними системами, оскільки її володільцем та розпорядником є виключно фізична особа. Законодавець визначив декілька варіантів поведінки, яка забезпечувала можливість громадянам України уточнити свої військово-облікові дані, тобто виконати покладений на них обов`язок законом. Такі дії можливо було вчинити і вдома через відповідний застосунок. Як видно з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, які виразилися в тому, що ОСОБА_1 отримавши повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 07.03.2025 року, на 09 год. 00 хв., не з`явився у визначене в повістці місце і строк, не повідомив протягом 3 діб про причини неявки, а в подальшому, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, що не перевищує 7 календарних днів. Отже, з боку ІНФОРМАЦІЯ_2 були виконані усі необхідні дії для того щоб довести до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а відтак, вважати, що ОСОБА_1 належно повідомлений про прийняте щодо нього рішення. Вважає , що позивач був належним чином повідомленим про виклик до

ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 год. 00 хв. 07.03.2025 року для уточнення даних, без поважних причин не прибув, а тому його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідає вимогам закону. На підставі викладеного, просить постанову № 583/25 від 29.03.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача Цьорох Ю.Р. просить в задоволенні позову відмовити за безпідставністю та врахувати доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

27.05.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву.

29.05.2025 позивачем подано відповідь на відзив.

03.06.2025 позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.06.2025 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №456/2273/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративне правопорушеннявідмовлено.

04.06.2025 позивачем подано клопотання про визнання доказів неналежними та недопустимими.

09.06.2025 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог.

03.07.2025 позивачем подано заяву про доповнення уточнених позовних вимог.

04.08.2025 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.08.2025 заяви позивача ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення повернуто позивачу ОСОБА_1 безрозгляду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 2 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін, диспозитивності та з`ясуванні всіх обставин у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Відповідно до постанови №583/25 від 29.03.2025, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25 500,00 грн., згідно з якою за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 не уточнював свої персональні дані протягом 60 днів, починаючи з 16 травня 2024 року по 16 липня 2024 року. 24 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , на зареєстровану поштову адресу АДРЕСА_1 , був скерований рекомендований лист № 859 з описом вкладення та повідомленням про вручення, в якому знаходилась повістка №2685535 про виклик ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) о 09 год. 00 хв. 07 березня 2025 року для уточнення даних. 07 березня 2025 року рекомендований лист № 859 з повісткою № 2685535 був повернутий поштовим оператором на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина повернення листа №859 вказана у довідці поштового оператора, з формулюванням: «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, починаючи з 09 год. 00 хв. 07 березня 2025 року ОСОБА_1 , не з`явився за викликом (повісткою № 2685535) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 3 діб не повідомив причини неявки, а в подальшому, протягом 7 календарних днів, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 судом підлягають застосуванню наступні норми права.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, діяння, які є адміністративними правопорушеннями.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Між тим, суд зазначає, що обов`язковою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є вчинення нею адміністративного правопорушення, а факт вчинення особою правопорушення, в свою чергу, має бути підтверджений належними та допустимими доказами.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб.

Згідно п. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію.

Відповідно до п. 1 Указу Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зокрема зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно з ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У повістці про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки зазначаються:1) прізвище, ім`я та по батькові і дата народження громадянина, якому адресована повістка; 2) найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що видав повістку; 3) мета виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; 4) місце, день і час явки за викликом; 5) підпис (електронний цифровий підпис) посадової особи, яка видала (сформувала) повістку; 6) реєстраційний номер повістки; 7) роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Для громадян, які самостійно прибули до територіального центру комплектування та соціальної підтримки та підлягають направленню на навчання (підготовку) у зв`язку з призовом на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, час явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки встановлюється протягом двох місяців з дня проходження військово-лікарської комісії.

Відповідно до п.п. 21, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року №560, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію , в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, згідно абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до абз. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.7 ст.1 вказаного Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

У відповідності до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Мотивована оцінка доказів, поданих сторонами та висновки суду.

Відповідно до постанови №583/25 від 29.03.2025, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 25 500,00 грн., згідно з якою за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 не уточнював свої персональні дані протягом 60 днів, починаючи з 16 травня 2024 року по 16 липня 2024 року. 24 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , на зареєстровану поштову адресу АДРЕСА_1 , був скерований рекомендований лист № 859 з описом вкладення та повідомленням про вручення, в якому знаходилась повістка №2685535 про виклик ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) о 09 год. 00 хв. 07 березня 2025 року для уточнення даних. 07 березня 2025 року рекомендований лист № 859 з повісткою № 2685535 був повернутий поштовим оператором на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причина повернення листа №859 вказана у довідці поштового оператора, з формулюванням: «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, починаючи з 09 год. 00 хв. 07 березня 2025 року ОСОБА_1 , не з`явився за викликом (повісткою № 2685535) до ІНФОРМАЦІЯ_2 , протягом 3 діб не повідомив причини неявки, а в подальшому, протягом 7 календарних днів, не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Одночасно в судовому засіданні встановлено, що повісткою №2685535 від 25.02.2025, ОСОБА_1 було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_2 , 07 березня 2025 року о 09:00 год., для уточнення облікових даних, яку було направлено останньому поштовим підправленням. Вказане відправлення із повісткою про виклик повернулося в ІНФОРМАЦІЯ_6 , з довідкою Укрпошти, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з поштовим відправленням (конвертом) Укрпошти, повістка №2685535 від 25.02.2025 скерована позивачу ОСОБА_1 24.02.2025 на його адресу: АДРЕСА_1 , тобто за один день до формування самої повістки про виклик.

Одночасно в описі вкладення зазначена дата 25.02.2025.

З наведеного вбачається, що повістка про виклик позивача 25.02.2025 сформована на наступний день після її відправлення 24.02.2025, одночасно в постанові №583/25 від 29.03.2025, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , зазначено, що 24 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , на зареєстровану поштову адресу АДРЕСА_1 , був скерований рекомендований лист № 859 з описом вкладення та повідомленням про вручення, в якому знаходилась повістка №2685535 про виклик ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) о 09 год. 00 хв. 07 березня 2025 року для уточнення даних.

Наведене викликає сумніви в тому, що саме було відправлено позивачу 24.02.2025.

Оцінюючи оскаржене рішення на відповідність вимогам ст.2 КАС України, суд вважає, що відповідач прийшов передчасного висновку щодо визнання винуватості позивача у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не враховано об`єктивні обставин по справі, такі як необізнаність позивача з фактом направлення йому повістки та неможливість отримання або уточнення даних самостійно ТЦК та СП (досягнення мети виклику без особи, або неможливість досягнення за відсутності особи).

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та у зв`язку з тим, що зазначені вище недоліки при винесенні оскаржуваної постанови позбавляють суд можливості перевірити законність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому справу слід надіслати на новий розгляд ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Тому з цих підстав суд вважає постанову №583/25 від 29.03.2025 такою, що прийнята передчасно, без врахування всіх обставин по справі, що є наслідком її скасування.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 229, 268-271, 286 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення № 583/25 від 29 березня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25500 грн. скасувати та направити справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 /шістсот п`ть / грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ,місцезнаходження: АДРЕСА_3 ;

Представник відповідача: Цьорох Юрій Романович, місцезнаходження: 82400, Львівська область, м. Стрий, вул. О. Нижанківського, 6.

Головуючий суддя В. Л. Бучківська