Справа № 760/33317/24
Суддя: Ішуніна Л. М.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Воловіченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серіє ЕНА № 3658459 від 13 грудня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить: визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3658459 про накладення на неї адміністративного стягнення за частиною першою статті 122 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутності у її діях складу адміністративного правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до оскаржуваної постанови її притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона 13 грудня 2024 року о 23?25 год., керуючи автомобілем Peugeot НОМЕР_1 на перехресті просп. Європейського та вул. Вишгородська у м. Києві, з крайньої лівої смуги здійснила поворот ліворуч, не дотримавшись вимог дорожнього знаку 5.16 Правил дорожнього руху, де дозволений напрямок руху тільки прямо, внаслідок чого порушила пункт 8.4 г Правил дорожнього руху - порушення вимог інформаційно?вказівних знаків.

Позивач зазначає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки вона не відповідає вимогам закону. Розгляд справи відбувався під час повітряної тривоги за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 36, а позивача було зупинено, коли вона прямувала до найближчого укриття, що знаходилось за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 30. Інспектором поліції не було враховано, що під час повітряної тривоги 13 грудня 2024 року мобільними бригадами протиповітряної оборони ЗС України вживались заходи щодо збиття безпілотного літального апарату в Оболонському районі міста Києва та була реальна загроза для життя і здоров`я позивача. Крім того, під час розгляду адміністративної справи працівником поліції ігнорувалися будь-які заяви та доводи позивача, не надано їй можливості скористатися правовою допомогою, що передбачено статтею 268 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, вищевказані дії, якими не було завдано шкоди третім особам, вчинені позивачем у стані крайньої необхідності, що не було враховано відповідачем при прийнятті рішення про притягнення її до адміністративної відповідальності, а також не наведено мотиви, з яких до позивача не було застосовано положення статті 22 КУпАП (можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення).

У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернулася до суду з указаним позовом.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 січня 2025 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за вищевказаним позовом.

Відповідно до статей 162, 163 КАС України відповідачеві був наданий строк для надання суду відзиву на позовну заяву, а позивачу - для надання відповіді на відзив.

05 травня 2025 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що працівником поліції було подано сигнал про зупинку транспортного засобу, після чого він підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, попросив пред`явити документи.

Зазначив, що інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією.

Крім того, вимога про визнання протиправними чи незаконними дій інспектора щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності не є ефективним способом захисту та відновлення порушено права позивача.

Враховуючи вищевикладене, просив відмовити у задоволенні позову.

09 травня 2025 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій остання наголосила, що оскаржувану постанову було складено працівником поліції під час дії повітряної тривоги, чим наражено її на небезпеку. Крім того, під час розгляду справи працівниками поліції не було роз`яснено їй права, передбачені статтею 286 КУпАП. З урахування викладеного, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

16 травня 2025 року до суду надійшов відзив відповідача, який за своїм змістом є запереченнями на відповідь на відзив позивача, в якому представник підтримала обставини викладені у відзиві, а також зазначила, що при складенні оскаржуваної постанови водій не заперечувала вчинення адміністративного правопорушення, та нею не надано доказів на спростування того, що їй було роз`яснено права, передбачені статтею 268 КУпАП.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, особи, які беруть участь у справі не викликались та відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1.1 Правил дорожнього руху ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на цих правилах.

Судом установлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3658459 від 13 грудня 2024 року, позивач ОСОБА_2 13 грудня 2024 року о 23-25 год., керуючи автомобілем Peugeot, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на перехресті просп. Європейського Союзу та вул. Вишгородська в м. Києві, з крайньої лівої смуги здійснила поворот ліворуч, не дотримавшись вимог дорожнього знаку 5.16 Правил дорожнього руху - дозволено напрямок руху тільки прямо, внаслідок чого порушила вимоги пункту 8.4 ґ Правил дорожнього руху - порушення вимог інформаційно-вказівних знаків.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП позивача притягнуто до адміністративної відповідальності й накладено штраф у розмірі 340 грн.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складена заступником командира роти Управління патрульної поліції у м. Києві Терещуком В. А. за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, 36.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Пунктами 1.3 та 1.9. цих Правил встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати їхні вимоги, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до розділу 33 цих Правил «Дорожні знаки», а саме в пункті 5 «Інформаційно-вказівні знаки» підпункту 5.16 «Напрямки руху по смугах» передбачено дорожній знак, зміст якого показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Згідно з Розділом 8 «Регулювання дорожнього руху», підпункту ґ) пункту 8.4 «Дорожні знаки», інформаційно-вказівні знаки, зокрема, запроваджують або скасовують певний режим руху.

Відповідно до частини 1 статті 122 КУпАП за порушення вимог дорожніх знаків передбачено штраф у розмірі 20 неоподатковуваних доходів громадян.

Згідно зі статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Згідно з частиною першою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі №201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Однак, відповідачем не виконано обов`язку щодо збирання належних та допустимих доказів, що встановлюють вчинення позивачем адміністративного правопорушення, винність позивача в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду надано не було.

У ході судового розгляду встановлено, що будь-яких доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем правил дорожнього руху, відповідачем не надано, а наявність в матеріалах справи оскаржуваної постанови не містить жодних посилань на будь-які докази вчинення позивачем правопорушення, зокрема не доведено, що позивач рухалася з порушенням вимог дорожнього знаку.

Крім того, суд звертає увагу, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Така правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно із частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про скасування постанови серії ЕНА № 3658459 від 13 грудня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 , й закриття провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову та відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства, на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн, не девлячись на те, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, з огляду на таке.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, яка подана, зокрема, фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року становив 3 028 грн.

Вимога про сплату судового збору відповідає правовій позиції, яка викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року по справі № 543/775/17 відповідно до якої, за оскарження постанов про адміністративне правопорушення в порядку статей 287, 288 КУпАП, тобто звертаючись з позовною заявою до суду, позивачем сплачується судовий збір в порядку та розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір». Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

На підставі зазначеного, враховуючи наявність у позовній заяві вимоги про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, судовий збір за подання позовної заяви у цій справі підлягає сплаті у розмірі 605,50 грн (3 028х0,2 = 605,60).

З платіжної інструкції № 0.0..1 від 20 грудня 2024 року, яка міститься в додатках до заяви, вбачається, що позивачнм сплачено судовий збір в розмірі 1 211,20 грн, тобто сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи вищевикладене, суд роз`яснює, що позивач має право звернутися до суду із клопотанням про повернення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, оскільки чинним законодавством не передбачено процедури повернення таких коштів за ініціативою суду.

На підставі викладеного та керуючись статтями 5-7, 9, 72, 77, 90, 229, 241-247, 250, 256, 262, 286, 293, 295 КАС України

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3658459 від 13 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Відомості про учасників справи:

позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Ішуніна