Справа № 293/676/25
Суддя: Лось Л. В.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/676/25

Провадження № 2-а/293/8/2025

04 серпня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.

за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Кінзерської Н.В., оредер серії АМ № 1101503 від 03.07.2025

представника позивача Кутлиєва Б.Н., ордер серії АІ № 1925426 від 17.06.2025

розглянув справу за адміністративним позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Житомирській області

про визнання незаконною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

Позивач звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області за змістом якого просить:

- скасувати постанову серії ЕНА № 4919008 від 08.06.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адмінінстравтиної відповідалльності за ч.4 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 18.06.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначив на 03.07.2025.

02.07.2025 відповідач Головне Управління Національної поліції у Житомирській області у порядку ст. 162 КАС України подав відзив на позовну заяву (а.с. 46-54).

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.7 ст. 243 КАС України, від 03.07.2025 суд постановив відкласти розгляд справи по суті на 14.07.2025.

14.07.2025 позивач у порядку ст. 163 КАС України подав відповідь відзив (а.с. 72-74).

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.7 ст. 243 КАС України, від 14.07.2025 суд постановив відкласти розгляд справи по суті на 04.08.2025.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідно до постанови серії ЕНА № 4919008 від 08.06.2025 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн за те, що 07.06.2025 22:00 керував траспортним засобом будучи позбавленим права керування Черняхівським райсудом строком на 1 рік від 01.10.2024, чим порушив п.2.1.а. ПДР.

Позивач доводить, що жодного порушення Правил дорожнього руху України не вчинив, оскільки не керував транспортним засобом 07.06.2025 22:00.

Вказує на відсутність доказів, що підтверджують зафіксований факт того, що автомобль BMW 5231, н.з. НОМЕР_1 , рухався та те, що саме ОСОБА_1 був водієм цього транспортного засобу.

Пояснює, що відеозапис з портативного відеореєстратора №859067 розпочинається з моменту, коли працівники поліції розпочали розмову з позивачем.

Позивач мотивуючи свої заперечення вказує на суттєві порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративні правопорушення та процесуальних прав позивача, вказуючи на те, що зміст оскаржуваної постанови не містить зазначення про надання пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, опитування свідків, про розгляд клопотань та дослідження доказів, зокрема, не додано довідки з інформацією про дату вчинення позивачем попереднього адміністративного правопопушення.

Позивач уважає, що дана постанова винесена з порушенням норм чинного законодавства.

За таких обставин ОСОБА_1 доводить що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбачений ч.4 ст. 126 КУпАП.

Позивач та його представники в судовому засіданні заявлений позов підртимали просили його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Відповідач повноважного представника у судове засідання не направив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти позовних вимог.

Заперечуючи проти позову відповідач вказав, що водій ОСОБА_1 07.06.2025 о 22 год.00 хв в с-щі Черняхів по вулиці Івана Огієнка (Енгельса), 21 керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування Черняхівським райсудом строком на 1 рік від 01.10.2024, чим порушив п.2.1 а ПДР України керування тз особою, позбавленою права керування тз.

Зазначає, що у зв`язку з порушенням вищевказаних норм, винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4919008 від 08.06.2025.

Пояснює, що порушення виявлено при опрацюванні виклику від 08.06.2025 про здійснення ДТП та при виїзді працівниками поліції на місце ДТП встановлено його учасників, зокрема, особу водія ОСОБА_1 на якого вказали свідки даної події.

Факт порушення позивачем Правил дорожнього руху України підтверджується матеріалами справи та відеодоказами.

При цьому, вказує, що відеозапис події здійснений з дотриманням вимог ч.1 ст. 40 Закону України "Про національну поліцію" та відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення.

Зауважує, що під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, останній був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Позивачу роз`яснено строки сплати штрафу, порядок оскарження постанови та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу. Позивач відповідно до ст. 268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу.

Відтак, позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах та обов`язках, що зафіксовано на фрагменті відеозапису з нагрудної камери працівників поліції.

За викладених обставин відповідач уважає, що оскаржувана постанова винесена в межах повноважень відповідача, в порядку та у спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням всіх обставин справи.

За викладених обставин відповідач уважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив, який поданий позивачем в порядку ст. 163 КАС України (а.с. 72-74) позивач наводить заперечення проти доводів відповідача, викладених у відзиві, що є аналогічними змісту обгрунтування позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У судовому засіданні від 04.08.2025 відповідно до ч.3 ст. 263 КАС України, суд оголосив скорочене (вступну та резолютивну частину) рішення суду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

08.06.2025 поліцейським сектору поліцейської діяльності №1 (с-ще Черняхів) відділу поліції №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області старшим сержантом поліції Косякевичем Вадимом Петровичем винесена постанова серії ЕНА №499008 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400 грн (а.с.15).

За змістом вказаної постанови, 07.06.2025 22:00 год.в с-щі Черняхів, вул. Івана Огієнка (Енгельса)21, водій ОСОБА_1 керував тз будучи позбавленим права керування Черняхівським райсудом строком на 1 (один) рік від 01.10.2024, чим порушив п.2.1а ПДР керування тз особою, позбавленою права керування тз.

Крім вказаних даних, постанова також містить порядок сплати штрафу; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів для оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова містить підпис особи, яка винесла постанову, із зазначенням відмови від підпису особи відносно якої складено постанову про отримання копії такої постанови, також відмови від підпису ОСОБА_1 про роз`яснення прав за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП. Крім того в графі 7 зазначено, що до постанови додаються матеріали справи, відео з портативного відеореєстратора 859067.

За даними відповідача, порушення ОСОБА_1 п.2.1а Правл дорожнього руху України виявлено при опрацюванні виклику від 08.06.2025 про здійснення ДТП.

Безпосередньо особу позивача встановлено під час огляду місця події ДТП, а саме з відібраних пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вказали, що водій ОСОБА_1 07.06.2025 о 22:00 год. в смт Черняхів по вул. Івана Огієнка 16, рухався на великій швидкості та не справившись з керуванням здійснив зіткнення з колодязем та після огляду транспортного засобу залишив місце події (а.с.63 звортна сторона, 64).

Окремо відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопоушення серії ЕПР1 №354842 за ч.2 ст. 130 КУпАП від 08.06.2025(а.с.58), протокол про адміністративне правопорпушення серії ЕПР1№354875 за ч.1 ст. 122-4 від 08.06.2025 (а.с.61), протокол про адміністративне правопорпушення серії ЕПР1 №354950 за ст. 124 КУпАП від 08.06.2025 (а.с.61 зворотна сторона).

Також досліджено диск повної відео та аудіо фіксації дій та подій, що мали місце при складанні постанови ЕНА №4919008 (а.с. 15).

Позивач оскаржувану постанову вважає незаконною та безпідставною, оскільки не здійснював керування транспортним засобом у той день та час, зважаючи на той факт, що такі відомості відсутні під час відеофіксації події.

За захистом свого порушеного права позивач звернувся з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Предметом даного спору є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 126 КУпАП.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

У розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Вимогами статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 р. у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Згідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст.252 КУпАП дослідити докази, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП, та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тому висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний суд у постанові від 08 липня 2020 року по справі № 463/1352/16-а, в якій зазначив, що «процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Згідно з статтею 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Згідно із ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Згідно з п.2.1 (а) Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозицією частини 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Статтею 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, постановою, та про вилучення посвідчення водія. Після закінчення строку позбавлення права керування транспортним засобом посвідчення водія повертається, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом згідно із постановою Черняхівського районного суду Житомирської області від 01.10.2024 ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі одна тисяча неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Факт того, що ОСОБА_1 був обізнаний про наявність такої постанови та про позбавлення його права керування транспортними засобами строком на один рік, ним не оспорюється.

Тобто, про наявність постанови згідно із якою ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортними засобами останньому було достеменно відомо.

Із дослідженого відеозапису події, наданого позивачем встановлено, що водію ОСОБА_1 повідомлено про те, що він є причетним до вчинення ДТП.

На відео також видно жінку, яка повідомляє, що саме ОСОБА_1 був за кермом автомобіля, який вчинив наїзд на колодязь та залишив місце ДТП.

Водночас ОСОБА_1 свою причетність до скоєння ДТП заперечує, вказуючи, що за кермом його автомобіля був інший чоловік, який втік. Назвати ім`я цього чоловіка відмовився, супроводжуючи розмову нецензурною лайкою.

Далі працівники поліції повідомили ОСОБА_1 , що мають місце відомості про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та позбавлення його права керування транспортними засобами відповідно до постанови Черняхівського районного суду від 01.10.2024.

В ході розмови, працівники поліції повідомили ОСОБА_1 про виявлені ознаки алкогольного сп`янінія, зокрема, вказали на поведінку, що не відповідає обстановці, запропонували останньому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що ОСОБА_1 висловив відмову, на пропозицію проїхати на місце ДТП також висловив відмову.

У подальшому ОСОБА_1 повідомлений про складення відносно нього протоколів про адміністративні правопорушення за ст.ст. 130, 124, 122-4 КУпАП та винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.

В ході розгляду справи за виявленими правопорушеннями гр. ОСОБА_1 роз`яснені права та обов`язки передбачені ст.63 КонституціїУкраїни та ст.268 КУпАП.

Із досліджених судом письмових показів свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які були очевидцями ДТП, слідує, що за керемом автомобіля, який вчинив наїзд на колодязь 07.06.2025 о 22:00 год. перебував саме водій ОСОБА_1 .

Стосовно особистого допиту вказаних свідків позивач та його представники в судовому засіданні від 04.08.2025 не наполягали.

Отож за встановлених обставин, суд критично відноситься до пояснень позивача, які викладені останнім в адміністративному позові, що він не керував транспортним засобом, оскільки такі спростовуються відеозаписом події, при перегляді якого встановлено, що позивач хоч і заперечує факт керування транспортним засобом, проте свідки події безпосередньо вказують на його особу.

Зворотного за показами свідків позивачем суду не доведено.

З перегляду відео, яке долучене до матеріалів справи судом встановлено, що поліцейські перед початком розгляду адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , роз`яснили останньому його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та безпосередньо повідомили про дату вчинення позивачем попереднього адміністративного правопорушення, за яким останній позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

При цьому слід зауважити, що сам факт не додання до постанови довідки з інформацією про дату вчинення позивачем попереднього адміністративного правопопушення, суд за встановлених обставни не може розцінювати як підставу для закриття провадження у справі.

Зокрема, за дослідженими матеріалами справи, суд не виявив будь-яких порушень норм матеріального та процесуального права при розгляді справи відносно ОСОБА_1 та винесенні постанови серії ЕНА №4919008 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.

Будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача та скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення судом не встановлено.

При цьому суд зауважує, що зміст винесеної постанови та наявний відеозапис події у своїй сукупності не мають істотних розбіжностей.

Разом з тим, зважаючи на те, що відносно позивача наявні на розляді адмінматеріали про притягнення його до адміністративної відповідаальності за ст.ст. 130, 124, 122-4 КУпАП, суд розцінює позицію позивача щодо оскаржуваної постанови як вибрану ним стратегію захисту з метою подальшого уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, суд дійшов висновку, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченийч.4 ст. 126 КУпАП, а поліцейський мав всі законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, а підстави для її скасування відсутні.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд уважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки досліджені докази свідчать про наявність події і складу адміністративного правопорушення.

За встановлених у справі обставин, суд уважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанови відповідає вимогам ст. ст. 283-284 КУпАП.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення" (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, правові підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні, відтак суд дійшов висновку про відмову у задоволені позову.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 245, 247, 251, 283, КУпАП, ст. ст. 243-244, 246, 250, 268, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволені позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів із дня складення повного судового рішення.

Відомості проучасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області(адреса місцезнаходження: вул. Старий Бульвар,5,37, м.Житомир,10008, )

Повний текст рішення складений 08.08.2025.

Суддя Людмила ЛОСЬ