Справа № 160/30276/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/30276/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року

у адміністративній справі № 160/30276/24 за позовом ОСОБА_1 до Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправним рішення Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 11.06.2024 року про визнання батьківства щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про зобов`язаня Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження № 291 від 16.08.2010 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: у графі «Відомості про батька» змінити прізвище, ім`я, по батькові батька з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », змінити по батькові дитини з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_6 » та видати нове свідоцтво про народження.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, не з`ясування обставин справи та не дослідження наявних у справі доказів в повній мірі, а також не надав їм об`єктивної оцінки, чим допущено формальне ставлення до вирішення справи, і порушення тим самим вимоги щодо об`єктивності та неупередженості, що в свою чергу позбавило позивача права на справедливий суд, у зв`язку з чим просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 року по справі № 160/30276/24 та ухвалити нове, яким задовольнити позовну заяву до Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), визнати протиправним рішення Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 11.06.2024 року про визнання батьківства щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження № 291 від 16.08.2010 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції в Дніпропетровській області відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: у графі «Відомості про батька» змінити прізвище, ім`я, по батькові батька з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 », змінити по батькові дитини з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_6 » та видати нове свідоцтво про народження.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що судом першої інстанції не правильно було встановлено фактичні обставини справи, оскільки позивачка, як мати дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно з батьком дитини ОСОБА_4 скерували передбачену чинним законодавством спільну заяву про визнання батьківства до Томаківського відділу ДРАЦСу разом з усім пакетом необхідних документів, тобто, позивачка діяла у відповідності до вимог ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України, п.2.13.4 Правил № 96/5 та ч.2 і ч.3 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI та виконала вимоги законодавства скерувавши відповідачу належні документи для розгляду та вирішення питання про внесення змін до актового запису про народження дитини, натомість відповідачем в приватному порядку була проведена не передбачена жодним нормативним актом перевірка на наявність у позивачки та батька дитини ОСОБА_4 кількості дітей, шлюбів, їх розірвання, та факту спільного проживання, хоча відповідач має перевірити лише відомості, повідомленні заявниками під час подання заяви про визнання батьківства і документи, які додані до такої заяви. При цьому, на переконання позивача, відповідачем не наведено конкретних підстав, за яких батько ОСОБА_4 не може бути визнаний батьком дитини, також як і не встановлено та не наведено мотивів, чим саме буде порушено право та інтерес дитини встановленням батьківства, адже саме з визнанням батьківства породжуються права у батька щодо дитини, у той же час не враховано той факт, що ОСОБА_4 вже виконує свої обов`язки, турбується про фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріально забезпечує, що підтверджується нотаріально посвідченими заявами позивача, ОСОБА_4 та укладеним між ними та нотаріально посвідченим договором, які свідчать про те, що позивач мати дитини - ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , батько дитини, взаємно визнали батьківство ОСОБА_4 щодо дитини, ОСОБА_2 , що є їх правом, але вказаним обставинам суд не надав належної оцінки також як і не врахував необґрунтованість твердження відповідача в листі № 103/31.18-80 від 04.07.2024 року щодо повернення матеріалів справи та про фіктивність батьківства ОСОБА_4 , які є не підтвердженими.

Позивач вважаючи, що відмова відповідача у внесенні відомостей до актового запису про народження дитини є такою, яка порушує принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, оскільки позбавляє можливості справжнього батька ОСОБА_2 - ОСОБА_4 бути записаним як батько в актовому записі про народження дитини, та на юридичному рівні набути всіх прав та обов`язків щодо дитини, а посилання на військовий стан, і нібито ухилення від призову не підтверджені жодними доказами, є безпідставними та жодним чином не стосується справи по суті, оскільки ДРАЦС не має компетенції розгляду цієї позиції та не є державним правоохоронним органом, а відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що його дії відповідають нормам Законів. Так само вважає не обґрунтованою відмову у задоволенні заяви про визнання батьківства. Вказує, що суд першої інстанції не узяв це до положення частини 1 статті 22 Закону № 2398-VI та визначений затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 і зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793 Порядку внесення змін до актових записів цивільного стану правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, в порушення яких відповідач за результатами розгляду заяви позивача про визнання батьківства та внесення відповідних відомостей до актового запису про народження дитини не було складено обґрунтованого висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову у внесенні таких змін, а відсутність належним чином оформленого висновку за результатами розгляду заяви позивача, свідчить про те, що уповноважений орган не вчинив необхідних дій, які він повинен був вчинити відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач вважає, що лист відповідача, в якому викладено інформацію про відсутність підстав для внесення змін до актового запису цивільного стану не є обґрунтованим висновком про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану, саме тому відповідачем допущено протиправні дії щодо належного розгляду заяви про визнання батьківства та внесення відповідних відомостей до актового запису про народження дитини.

Обговоривши доводи апеляційної скарги відповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх юридичної оцінки і застосування до них норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача, виходячи з нижченаведеного.

За результатом дослідження поданих до матеріалів справи письмових доказів судом першої інстанції встановлено та під час апеляційного перегляду даної справі підтверджено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , стосовно народження якої ІНФОРМАЦІЯ_1 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції в Дніпропетровській області було 16.08.2010 року складено актовий запис № 291 та видано Свідоцтво про народження, в якому батьком дитини записано ОСОБА_3 .

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відомостей про батька ОСОБА_2 відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України внесені за вказівкою матері. Але, як встановлено судом, 20 червня 2024 року позивачкою нотаріально було посвідчено у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукуровою С.С. заяву, що зареєстровано в реєстрі за № 1655 від 20.06.2024 року, якою засвідчила, що біологічним батьком ОСОБА_2 є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який займається вихованням, фізичним, духовним, культурним та соціальним розвитком дитини ОСОБА_2 , піклується про її навчання, про підготовку до самостійного життя та матеріально її забезпечує, а ОСОБА_4 у вказаного приватного нотаріуса посвідчив заяву, що зареєстрована в реєстрі за № 1654 від 20.06.2024 року, якою визнав себе батьком ОСОБА_2 , зазначтвши, що займається її всебічним розвитком та фінансово утримує. При цьому, 20.06.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Цукуровою С.С. договір, який зареєстровано в реєстрі за № 1656 від 20.06.2024, за умовами якого сторони домовились щодо розміру та порядку сплати аліментів, зобов`язань щодо утримання спільної малолітньої дитини - ОСОБА_2 . Так, ОСОБА_4 зобов`язався сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп.) кожного місяця, і за умовами цього ж договору сторони домовились про внесення змін до актового запису про народження дитини, а саме зміну запису про батьківство та про зміну по-батькові дитини на « ОСОБА_6 ».

Судом першої інстанції також з`ясовано, що 11.06.2024 позивачкою разом з ОСОБА_4 було подано до Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) спільну заяву батьків про визнання батьківства щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте ця заява була передана до Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що підтверджується листом Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.06.2024 №1623/33.1-80. А згідно листа Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 790/31.18-30 від 16.08.2024 року, за результатом розгляду матеріалів справи було складено висновок про відмову, яку разом з матеріалами 05.07.2024 року надіслано до Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для подальшої пересилки.

Відповідно до листа Голосіївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 1825/31.1-80 від 07.08.2024 року заявники повідомлялися про те, що 31.07.2024 року справа щодо визнання батьківства щодо ОСОБА_2 повернулась без виконання, а до вказаної відповіді було долучено лист відповідача № 103/31.18-80 від 04.07.2024 року щодо повернення матеріалів справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в свою чергу повідомляв адвоката позивача листом № 790/31.18-80 від 04.07.2024 року про встановлені обставини та підстави для відмови у задоволенні заяви про визнання батьківства, а саме, про те, що: відомості про батька до актового запису про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №291 від 16.08.2010 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції Дніпропетровської області були внесені за заявою матері відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, батьком дитини зазначений - ОСОБА_8 . Як вбачається з відомостей Держанного реестру актів цивільного стану громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (мати дитини) у шлюбі не перебувають, не проживають за однією адресою та не ведуть спільний побут. Громадянин ОСОБА_4 , перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянкою ОСОБА_9 . Шлюб зареєстрований 07.07.2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області. В шлюбі мають двох дітей. Також зазначено, що відповідно до частини 2 статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері, за рішенням суду. Аналогічне викладено в пункті 2.13 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Міністерством юстиції України від 14.01.2011 №55/18793, зі змінами.

Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції правильно керувався положеннями: ч.ч.1, 2, 3 ст.49 Цивільного кодексу України; ч.1 ст.6, ч.1 ч.2 ч.3 і ч.4 ст.9, ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року №2398-VI (далі - Закон №2398-VI); ч.2 ст.125 Сімейного кодексу України; пунктів 1.1, 2.6, 2.7, пп.2.13.1. п.2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 (далі - Правила).

На підставі аналізу наведених в попередньому абзаці норм матеріального права у відношенні до встановлених у цій справі обставин, у тому числі і того, що підставою для відмови позивачу у внесенні змін до актового запису про народження слугувала відсутність рішення суду щодо встановлення батьківства або усиновлення відносно ОСОБА_2 , а також того, що подання нотаріально посвідченої заяви про визнання батьківства не передбачено Сімейним кодексом України та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання та не є підставою для внесення змін до актового запису про народження дитини стосовно відомостей про батька - суд першої інстанції дійшов висновку, що доводи позовної заяви не знайшли свого документального та нормативного підтвердження та спростовуються висновками суду, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, а враховуючи діючий в адміністративному судочинстві принцип верховенства права та оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень за визначеними ст.2 КАСУ критеріям, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, суд першої інстанції на переконання колегії суддів дійшов у даному спірному випадку обґрунтованого висновку про відмову у задоволені вимог позивача у цій справі з підстав правомірності та відповідності нормам чинного законодавства України дій відповідача по справі.

Колегія суддів у повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки у даному спірному випадку перш за все йдеться про встановлення батьківства ОСОБА_4 стосовно народженої ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини ОСОБА_2 , які до 2024 року, тобто майже 14 років не проживали однією сім`єю, не спілкувалися, а запис про батька після її народження вже було зроблено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері ОСОБА_1 , і відповідно усі питання до органів ДРАЦС з приводу державної реєстрації батьківства можуть пред`являтися після встановлення батьківства, процедура якого в Україні чітко прописана положеннями Сімейного кодексу України, який є основним законодавчим актом, що регулює сімейні відносини та встановлення батьківства, і ключовими статтями якого, що стосуються встановлення батьківства, є: стаття 121-125 - визначає порядок встановлення походження дитини; стаття 126 - регулює оспорювання батьківства; стаття 128 - встановлює порядок визнання батьківства за рішенням суду; стаття 129 - визначає строки позовної давності у справах про визнання батьківства.

У даному спірному випадку апеляційний суд наголошує, що визначена Сімейним кодексом України чітко прописано як загальні підстави виникнення прав та обов`язків матері, батька і дитини, які ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку (ст.121), так і процедуру визнання батьківства, у тому числі і в частині визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою саме на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження дитини (ст.125) як шляхом подання відповідно до ст.126 Сімейного кодексу заяви жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою до органу державної реєстрації актів цивільного стану (що у даному випадку є неприйнятним через 14 років після внесення запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень), так і за рішенням суду (ст.128), яке може бути прийнято за пред`явленим особою, яка вважає себе батьком дитини позовом про визнання батьківства якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу, але порядок розгляду справ про встановлення батьківства в судах врегульований Цивільним процесуальним кодексом України.

Оскільки позивачка не дотрималася встановленої Сімейним кодексом України процедури визначення походження дитини ОСОБА_2 та встановлення батьківства ОСОБА_4 , а Законом «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» врегульовано лише процедуру державної реєстрації органами ДРАЦС актів цивільного стану, і ні вказаними та ніякими іншими нормативними актами відповідач на наділений повноваженнями на встановлення батьківства для дитини, народжених не у шлюбі чоловіка та жінки, які не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства, колегія суддів вважає, що у відповідача по справі дійсно не було правових підстав у спірному випадку вносити зміни до відповідних відомостей актового запису про народження дитини ОСОБА_2 лише на підставі поданих позивачкою та ОСОБА_4 заяв про визнання батьківства.

Окрім того, з огляду на заявлені у цій справі позивачем вимоги не про бездіяльність відповідача в частині не оформленні відмови у формі висновку (постанови, рішення), а саме про визнання протиправним рішення Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 11.06.2024 року про визнання батьківства щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимагаючи у судовому порядку зобов`язати Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису про народження № 291 від 16.08.2010 року без дотримання нею ж визначеної чинним законодавством процедури походження дитини ОСОБА_2 та встановлення батьківства ОСОБА_4 - колегія суддів вважає неприйнятними оводи апеляційної скарги позивача у даному випадку про не вчинення уповноваженим орган необхідних дій, які він повинен був вчинити відповідно до вимог чинного законодавства та про протиправність дій відповідача щодо належного розгляду заяви про визнання батьківства та внесення відповідних відомостей до актового запису про народження дитини, тим більш, що у спірному випадку відповідач діяв у відповідності до затверджених Міністерством юстиції України від 14.01.2011 №55/18793 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, яким чітко прописано алгоритм дій відповідача. Відповідно, зобов`язувати відповідача діяти у спірному випадку не у встановленому законом порядку, а у зручний для позивача спосіб - у адміністративного суду відсутні правові підстави.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності колегія суддів виходячи з предмету спору та характеру спірних правовідносин визнає, що доводи апеляційної скарги позивача не надають правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції і для задоволення вимог позивача, та вважає за необхідне залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Керуючись 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.М. Іванов