Справа № 400/960/24
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/960/24

Головуючий І інстанції: Мельник О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення суду - 13.09.2024р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

02.02.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ у Миколаївській області від 07.06.2023р. №08 про перерахунок його пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області починаючи з 25.07.2023р. виплачувати пенсію у розмірі її призначення відповідно до рішення від 17.09.2019р. №08, згідно зі ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а саме у розмірі 80% його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплатити різницю сум пенсії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ГУ ПФУ у Миколаївській області було протиправно та безпідставно відмовлено позивачу у розрахунку пенсії відповідно до вимог Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», так як стаж роботи на підземних роботах складає 11 років (повних), що є менше, ніж встановлений ст.8 цього Закону, стаж (15 років).

Відповідач, у свою чергу, надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року (ухвалене в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 07.06.2023р. за №08 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано відповідача починаючи з 25.07.2023р. виплачувати пенсію ОСОБА_1 у розмірі її призначення відповідно до рішення від 17.09.2019р. №08, згідно зі ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а саме, у розмірі 80% його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплатити різницю сум пенсії. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням суду 1-ї інстанції, відповідач 03.10.2024р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13.09.2024р. та прийняти нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Миколаївській області та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

04.11.2024р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Одночасно, до суду апеляційної інстанції надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач заперечував щодо її задоволення, посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів та просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ПФУ в Миколаївській області і з 03.01.2019р. отримує пенсію за віком на «пільгових умовах» по Списку №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (призначена на виконання судового рішення у справі №400/1545/19).

26.06.2019р. рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду (справа №400/1545/19) ГУ ПФУ в Миколаївській області зобов`язано зарахувати до пільгового стажу роботи періоди роботи ОСОБА_1 : з 08.06.1984р. по 10.07.1984р., з 17.09.1985р. по 16.02.1986р., з 17.02.1986р. по 14.05.1986р., з 15.05.1986р. по 14.08.1986р., з 11.02.1991р. по 31.08.1991р., з 15.12.1992р. по 15.03.1997р., з 24.04.1997р. по 06.07.1998р., з 14.01.1999р. по 21.11.2000р., а також з 22.11.2000р. по 17.01.2002р., призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 починаючи з 03.01.2019р.

Пенсію призначено з 03.01.2019р. у розмірі 14970 грн.

Однак, у подальшому, пенсійну справу в порядку контрою перевірено та встановлено, що при виконанні вказаного вище рішення суду було невірно проведено розрахунок, а саме за наявності лише 10 років на «підземних роботах», проведено розрахунок пенсії з урахуванням ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Розмір пенсійної виплати станом на 01.08.2023р. становить 12932,23 грн.

28.07.2023р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою, в якій просив надати йому роз`яснення щодо підстав заниження розміру отримуваної пенсії.

Листом від 15.08.2023р. №15802-15363/А-02/8-1400/23 позивача було повідомлено, що станом на 01.08.2023р. його страховий стаж складає 42 роки 10 місяців 16 днів (в тому числі 10 років у подвійному розмірі за періоди роботи за Списком №1), врахований за період з червня 1984р. по лютий 2023р. При цьому, відповідно до судового рішення від 26.06.2019р. у справі №400/1545/19, до пільгового стажу позивача зараховано періоди роботи: з 08.06.1984р. по 10.07.1984р., з 17.09.1985р. по 16.02.1986р., з 17.02.1986р. по 14.05.1986р., з 15.05.1986р. по 14.08.1986р., з 11.02.1991р. по 31.08.1991р., з 15.12.1992р. по 15.03.1997р., з 24.04.1997р. по 06.07.1998р., з 14.01.1999р. по 21.11.2000р., а також з 22.11.2000р. по 17.01.2002р. Так, при перевірці пенсійної справи встановлено, що при виконанні вказаного вище рішення суду невірно проведено розрахунок, а саме за наявності лише 10 років на підземних роботах, проведено розрахунок пенсії з урахуванням вимог ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». А тому, пенсійну справу приведено у відповідність до чинного законодавства.

Позивач, вважаючи вищезазначені дії відповідача протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості і доведеності позовних вимог та, відповідно, наявності законних підстав для їх задоволення в повному обсязі.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, не в повному обсязі погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції та вважає їх частково обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з нормою ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

За приписом п.6 ч.1 ст.92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій визнано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV, ч.1 ст.4 якого Закону окреслено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких була надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Частиною 1 ст.9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком: 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абз.9 ч.3 ст.24 Закону №1058-IV).

Абзацом 10 ч.3 ст.24 Закону №1058-IV також передбачено те, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Як передбачено абз.1,2 п.2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз.1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 114 Закону №1058-IV врегульовані питання стосовно призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Відповідно до абз.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За змістом ч.5 цієї ж статті, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до ч.ч.2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів звертає увагу на те, що з 16.09.2008р. набрав чинності Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. №345-VІ, який спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

Відповідно до ст.1 Закону №345-VI, його дія поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, а також працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей.

Статтею 8 вказаного вище Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80% його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до ст.40 Закону №1058-IV, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

При цьому, абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV, яка визначає мінімальний розмір пенсії за віком, передбачено, шо мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону №345-VI, та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80% заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної у відповідності до ст.40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Отже, ст.8 Закону №345-VІ та абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV передбачені пільги для шахтарів щодо підвищеного мінімального розміру пенсії за віком. Ці пільги поширюються на працівників, зазначених у Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

При цьому, варто враховувати, що положеннями ст.8 Закону №345-VІ та абз.3 ч.1 ст. 28 Закону №1058-IV передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.11.2019р. у справі №345/763/17 та від 26.05.2020р. у справі №205/8712/16-а.

У той же час, умовами виплати пенсії у розмірах, встановлених ст.8 Закону №345-VІ та абз.3 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV є саме призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах.

Так, як слідує з матеріалів справи, загальний страховий стаж позивача (станом на 03.01.2019р.) становив 38 років 7 місяців 16 днів, у тому числі його стаж роботи за Списком №1 на підземних роботах - 11 років 10 місяців 16 днів.

Вказаний вище пільговий стаж позивача узгоджується із періодами роботи, врахованими ГУ ПФУ в Миколаївській області на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.06.2019р. у справі №400/1545/19, а саме: з 08.06.1984р. по 10.07.1984р. (1 місяць 3 днів), з 17.09.1985р. по 16.02.1986р. (5 місяців), з 17.02.1986р. по 14.05.1986р. (2 місяці 28 днів), з 15.05.1986р. по 14.08.1986р. (3 місяці), з 11.02.1991р. по 31.08.1991р. (6 місяців 21 день), з 15.12.1992р. по 15.03.1997р. (4 роки 3 місяці 1 день), з 24.04.1997р. по 06.07.1998р. (1 рік 2 місяці 13 днів), з 14.01.1999р. по 21.11.2000р. (1 рік 10 місяців 8 днів), а також з 22.11.2000р. по 17.01.2002р. (1 рік 1 місяць 26 днів). Разом із тим, стаж роботи за Списком №1 у кількості 10 років, на який посилається позивач, мотивуючи позовні вимоги та заперечення до апеляційної скарги, враховано ГУ ПФУ в Миколаївській області виключно в якості стажу роботи, що дає йому право на зниження пенсійного віку, а не як додатковий та наявний у позивача фактичний пільговий стаж.

Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Такими чином, оскільки позивач фактично відпрацював на підземних роботах за Списком №1 менше 15 років, відсутні підстави для віднесення позивача до кола осіб, на яких поширюється дія Закону №345-VI.

Як наслідок, аналізуючи наведене правове регулювання у контексті встановлених обставин справи, колегія суддів доходить висновку про те, що у відповідача, при призначенні позивачу пенсії з 03.01.2019р. та розрахунку її розміру, були відсутні будь-які підстави для застосування положень ст.8 Закону №345-VI та визначення розміру пенсії як 80% від заробітної плати, шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Однак, варто звернути увагу на те, що твердження позивача щодо порушення його прав також мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях та лише суб`єктивній думці останнього.

У силу вимог ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду 1-ї інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, в обсязі встановлених обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати рішення суду 1-ї інстанції та прийняти в нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 вересня 2024 року - скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити в повному обсязі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 05.08.2025р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко