Справа № 440/14726/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 р. Справа № 440/14726/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2025, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, по справі № 440/14726/24

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго"

до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області треті особи ОСОБА_1

про визнання протиправним та скасування припису, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Сотник Ірина Леонідівна, здійснюючи представництво інтересів Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (далі позивач), звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, (далі відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати припис відповідача №006 від 15.11.2024 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 вищезазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.01.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 та залучено його до участі у справі №440/14726/24 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача.

10.06.2025 ОСОБА_1 надав до суду додаткові пояснення третьої особи, в яких, керуючись статтею 290 КАС України просив суд звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд адміністративної справи №440/14726/24 як зразкової.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 клопотання ОСОБА_1 від 10.06.2025 щодо звернення до Верховного Суду з поданням про розгляд як зразкової адміністративної справи №440/14726/24 повернуто заявнику без розгляду.

ОСОБА_1 , не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник зазначив про наявність нових обставин у повторному клопотанні від 10 червня 2025 року були викладені нові фактичні та правові підстави, зокрема: аналіз скаржником сталої, але однобічної, формалізованої та фактично упередженої судової практики (справи №440/10025/24, №440/14717/24, №440/569/25), яка демонструє однобоке формальне буквальне тлумачення Закону №2479-ІХ, але при цьому ігнорує його соціальну мету захист прав споживачів; посилання на те, що станом на сьогодні існує два різних по суті висновки Верховного Суду щодо суб`єктності Закону №2479-ІХ у постановах від 04.04.2024 у справі №917/730/23 та від 26.09.2024 у справі №917/1389/23, що є вагомою підставою для звернення до Верховного Суду з поданням про зразкову справу; посилання на значний суспільний інтерес подібних справ, правову невизначеність для споживачів, масовість спорів. Наведені обставини, апелянт вважає вирішальними для обґрунтування необхідності розгляду справи як зразкової.

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», подало відзив на апеляційну скарг, в якій просило суд апеляційної інстанції, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, зокрема, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Повертаючи без розгляду клопотання ОСОБА_1 щодо звернення до Верховного Суду з поданням про розгляд як зразкової адміністративної справи №440/14726/24, суд першої інстанції виходив з його безпідставності і необґрунтованості.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно з пунктом 21 частини першої статті 4 КАС типові адміністративні справи - адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 290 КАС, якщо у провадженні одного або декількох адміністративних судів перебувають типові адміністративні справи, кількість яких визначає доцільність ухвалення зразкового рішення, суд, який розглядає одну чи більше таких справ, може звернутися до Верховного Суду з поданням про розгляд однієї з них Верховним Судом як судом першої інстанції.

Частина друга статті 290 КАС передбачає, що у поданні про розгляд справи Верховним Судом як зразкової зазначаються підстави, з яких суд, що надає подання, вважає, що справа має бути розглянута Верховним Судом як зразкова, в тому числі посилання на типові справи. До подання додаються матеріали справи.

Відповідно до пункту 22 частини першої статті 4 КАС зразкова адміністративна справа - це типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.

Інститут зразкових рішень запроваджений з метою підвищення ефективності правосуддя шляхом розвантаження судів та спрощення процедури розгляду справ. Розгляд типової справи як зразкової має відбуватись у правовідносинах, які виникли насамперед внаслідок нового чи зміненого правового регулювання у певній сфері суспільних відносин, що в свою чергу зумовлює необхідність скерування практики застосування таких змін з метою їх правильного сприйняття і реалізації.

Ознаками типових справ для цілей вирішення питання про відкриття провадження у зразковій справі є наявність сукупності таких умов: один і той же суб`єкт владних повноважень, спір виник з аналогічних підстав, відносини регулюються одними нормами права, позивачі заявили аналогічні вимоги.

Справа не має ознак типової за умов: спору щодо правильності застосування норми матеріального права немає; у випадку постановлення судом рішення по суті позовних вимог буде вирішено спір між позивачем і відповідачем у конкретній справі.

Отже, доцільність ухвалення зразкового рішення у певній категорії типових спорів повинна виводитися передусім через призму завдання Верховного Суду як найвищого суду у системі судоустрою забезпечувати сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом (частина перша статті 36 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів»).

Основним орієнтиром для застосування механізму ухвалення зразкового рішення, на думку колегії суддів, має бути необхідність усунення (вирішення) проблеми неоднакового чи суперечливого застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права у справах, спори у яких виникли за аналогічних обставин справи та однакового правового регулювання спірних відносин. Тобто має існувати чітко окреслена проблема чи складність у правозастосуванні (зумовлена, приміром, невизначеністю чи суперечливістю законодавчого регулювання певних відносин) на прикладі типових справ, кількість яких у поєднанні з необхідністю узгодження підходів до їх вирішення і визначатиме доцільність ухвалення зразкового рішення в певній категорії спорів.

Неоднаковість підходів до вирішення однотипних спорів може проявитися, коли складеться певна (суперечлива чи неоднакова) судова практика їх розгляду судами першої та апеляційної інстанцій, яка власне і засвідчить цю відмінність у правозастосуванні.

У такому контексті зразкове рішення слугуватиме для судів першої та апеляційної інстанцій своєрідним взірцем, орієнтиром того, як потрібно застосовувати закон і вирішувати подібні справи.

Наведена позиція, з приводу мети застосування процесуального механізму ухвалення зразкового рішення було висловлено в ухвалі Верховного Суду від 25 січня 2021 року у справі №420/13452/20.

Так, в своїй апеляційній скарзі, як і в клопотанні про звернення до Верховного Суду з поданням про розгляд як зразкової адміністративної справи №440/14726/24 ОСОБА_1 , зазначає, що з аналізу сталої, але однобічної, формалізованої та фактично упередженої судової практики у справах №440/10025/24, №440/14717/24, №440/569/25, судом допущено однобоке формальне буквальне тлумачення Закону №2479-ІХ, але при цьому ігнорує його соціальну мету захист прав споживачів.

З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що за вказаним заявником справами (№440/10025/24, №440/14717/24, №440/569/25) існують спори між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області щодо визнання протиправними та скасування припису Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Так, дійсно, спори підпадають під ознаку типових справ: відповідачем є один і той самий суб`єкт владних повноважень, спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги.

Проте, колегія суддів зауважує, що фактичні обставини у спірних правовідносинах, не є новими у судовій правозастосовчій практиці, також справи вирішено однаково - позови задоволено, а тому матеріали справи не містять ознак неоднаковості підходів до вирішення наведених однотипних спорів.

Колегія суддів зазначає, що основним способом забезпечення єдності судової практики є касаційний перегляд судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, в рамках якого Верховний Суд власне як суд касаційної інстанції повинен (в межах підстав касаційного провадження) перевірити правильність застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні спору.

Стосовно доводів апеляційної скарги про два різних по суті висновки Верховного Суду щодо суб`єктності Закону №2479-ІХ у постановах від 04.04.2024 у справі №917/730/23 та від 26.09.2024 у справі №917/1389/23, що є вагомою підставою для звернення до Верховного Суду з поданням про зразкову справу, то колегія суддів зазначає.

Так, у справі, що розглядається, правовідносини стосуються правової оцінки припису, винесеного ГУ Держпродспоживслужби відносно Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», поряд з цим, у справі № 917/730/23 правовідносини стосувалися врегулювання переддоговірного спору в порядку господарського судочинства між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та іншим суб`єктом господарювання. У справі № 917/730/23 Верховний Суд не давав висновку щодо питання застосування частини першої статті 1 Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», а також постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2022 № 502 «Деякі питання регулювання діяльності у сфері комунальних послуг у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану».

Крім того, в постанові Верховного суду від 26.09.2024 у справі №917/1389/23 предметом розгляду були правовідносини які стосуються зобов`язання Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» здійснити перерахунок вартості вже наданих/отриманих послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води іншому суб`єкту господарювання.

Таким чином, правовідносини у наведених справах та справі, що розглядається відрізняються за змістом заявлених позовних вимог, підставами та предметом позову, встановленими судами обставинами справи.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що Полтавським окружним адміністративним судом вже вирішувалось клопотання ОСОБА_1 від 23.02.2025 щодо звернення до Верховного Суду з поданням про розгляд як судом першої інстанції адміністративної справи №440/14726/24 та ухвалою суду від 28.02.2025 року залишено без задоволення наведене клопотання.

Слід зауважити, що звернення до Верховного Суду з поданням про розгляд конкретної адміністративної справи, як зразкової є правом, а не обов`язком суду у провадженні якого перебуває певна кількість типових справ.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що доводи клопотання є безпідставним та необґрунтованим, а тому відсутні підстави для звернення до Верховного Суду з поданням про розгляд даної справи як зразкової.

Згідно з частиною другою статті 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості їх розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставно та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Як наслідок, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про застосування до поданої заяви наслідків, передбачених ст. 167 КАС України та залишення такої без розгляду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, а також судовою практикою.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для повернення заявнику клопотання без розгляду, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2025 по справі № 440/14726/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова