Справа № 380/23481/24
Суддя: Ціпивко І. І.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/463/42/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Ціпивко І. І.

за участю секретаря Метеллі Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (код. , місце знаходження: 03680, м.Київ, вул.Єжи Гедройця,5) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код. ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місце знаходження: АДРЕСА_1 ) про скасування постанови, -

встановив:

Акціонерне Товариство «Українська залізниця» звернулася до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 06.11.2024 року №9 про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями, відповідно до якої накладено на позивача штраф у розмірі 284 632 гривень. Позивач посилається на те, що 06.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_1 винесено постанову № 9 про правопорушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень, якою встановлено, що 26 жовтня 2024 о 12 год. 30 хв. в пункті контролю для залізничного сполучення «Львів» прикордонним нарядом «Перевірка документів» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під час перевірки документів у пасажирів, які перетинали державний кордон у потязі № 706 сполученням «Перемишль-Київ» у вагоні №7 виявлено пасажирів, яких перевозили з Республіки Польща до України, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Республіки Індії для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 01.10.2019 року, дійсний до 30.09.2029 року та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Республіки Індії для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 20.11.2018 року, дійсний до 19.11.2028 року, в яких відсутні візи для в`їзду на територію України. Так стосовно вищевказаних осіб пасажирів, на підставі ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль» уповноваженим представником Державної прикордонної служби України прийнято рішення про відмову в пропуску через державний кордон при в`їзді в Україну, у зв`язку із відсутністю в`їзної візи.

Так на думку відповідача, акціонерним товариством «Українська залізниця» порушено ст.1 Закону України Про відповідальність перевізників під час міжнародних пасажирських перевезень від 10.01.2002 № 2920-ІІІ, у зв`язку з чим, відповідач виніс постанову від 06.11.2024 № 9, якою постановив - накласти штраф у розмірі 284 632,00 гривень. Позивач вважає, що постанова є незаконною, оскільки прийнята з порушенням норм чинного законодавства України. Відповідно до ст.6 Закону №2920-ІІІ справа правопорушення розглядається в присутності представника перевізника. В разі його відсутності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне сповіщення представника про місце і час розгляду справи і якщо від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Представник Акціонерного Товариства «Українська залізниця» при розгляді справи присутній не був та належним чином про день розгляду справи повідомлений також не був, відомості про присутність або відсутність представника на розгляді справи у постанові відсутні. Окрім цього, відповідно до ст.42 Угоди про міжнародне пасажирське сполучення від 01.11.1951 (зі змінами і доповненнями) пасажир, відправник і отримувач багажу або товаробагажу зобов`язані дотримуватися паспортно-адміністративних (у тому числі візових), митних та інших правил, встановлених при проїзді залізничним транспортом в міжнародному сполученні, як відносно себе, так і відносно своєї ручної поклажі, багажу та товаробагажу. Перевізник не вправі контролювати дотримання вказаних правил, за винятком встановлених міжнародними угодами в галузі залізничного транспорту, та не несе відповідальності за невиконання цих правил пасажиром, відправником та отримувачем багажу або товаробагажу. Позивач просив позов задовольнити.

ІНФОРМАЦІЯ_5 подав відзив на позов, згідно якого слідує, що вимоги позивача не визнає повністю і вважає, що вони не ґрунтуються на законі, є безпідставними і тому не підлягають задоволенню з наступних підстав. 26 жовтня 2024 року, о 12 годині 30 хвилин в пункті пропуску для залізничного сполучення «Львів» прикордонним нарядом «Перевірка документів» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під час перевірки документів у пасажирів, які перетинали державний кордон у потязі № 706 сполученням «Перемишль - Львів» (виконується перевізником Акціонерне товариство «Українська залізниця») у вагоні №7 виявлено пасажирів, яких перевозили з Республіки Польща до України, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Республіки Індії для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 01.10.2019 року, дійсний до 30.09.2029 року та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Республіки Індії для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 20.11.2018 року, дійсний до 19.11.2028 року, в яких відсутні візи для в`їзду на територію України.

26 жовтня 2024 року стосовно вищевказаних осіб пасажирів, на підставі ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль» уповноваженим представником Державної прикордонної служби України прийнято рішення про відмову в пропуску через державний кордон при в`їзді в Україну, у зв`язку із відсутністю в`їзної візи.

Цього ж дня, посадовою особою НОМЕР_4 прикордонного загону складено протокол про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями №440244.

З приводу стверджень позивача відносно того, що представник «Акціонерного товариства «Українська залізниця»» не був належним чином повідомлений про день розгляду справи не відповідає дійсності, оскільки, враховуючи вимоги статті 3 ЗУ «Про відповідальність перевізників», протокол про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями №440244, складений у присутності представника перевізника Лисенка Кирила Костянтиновича, останній зі змістом відповідного протоколу (в т.ч. про дату та час розгляду справи) ознайомлений (наявний підпис), другий примірник протоколу вручено ОСОБА_4 (дана інформація підтверджується записом із відеореєстратора).

Також (після надходження протоколу про правопорушення та інших матеріалів справи), НОМЕР_4 прикордонним загоном додатково 29.10.2024 направлено лист до Акціонерного товариства «Українська залізниця», із зазначенням дати та часу розгляду.

Варто зазначити, що у своїх поясненнях громадяни Республіки Індія, пояснили, що вони були впевнені, що дійсна шенгенська віза дає їм право відвідати Україну.

Також, у своїх поясненнях представник Акціонерного товариства «Українська залізниця» Лисенко Кирило Костянтинович зазначив, що під час посадки пасажирів в поїзд він перевірив у громадян Республіки Індія закордонні паспорти та візи для в`їзду до ЄС, він припустив що ця віза підходить для в`їзду в Україну.

Даний факт також підтверджує те, що вищевказані громадяни Республіки Індія не мали необхідних документів для перетинання державного кордону на в`їзд в Україну.

Враховуючи вищезгадані норми Законів перевізник був зобов`язаний, перед початком здійснення міжнародного пасажирського перевезення (на станції у Перемишлі) перевірити у пасажирів, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наявність належним чином оформлених документів, які необхідні для в`їзду до України, тобто наявність візи

Окрім цього представником позивача зазначено, що згідно з вимогами пункту 6 частини 1 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» та статті 7 Закону України «Про прикордонний контроль» тільки представники Держприкордонслужби України наділені повноваженнями, при здійсненні прикордонного контролю, встановлювати наявність належно оформлених документів. Однак, в цьому контексті варто зазначити, що фраза «належно оформлених документів» враховуючи вимогу пункту 6 частини 1 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» стосується не тільки осіб, а транспортних засобів та вантажів: в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю.

Преамбулою Закону України «Про відповідальність перевізників» визначено, що цей Закон встановлює відповідальність перевізників за невиконання обов`язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність, у пасажирів документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів, а також визначає порядок застосування цієї відповідальності.

Проте, позивачем не здійснено обов`язок перевірити саме наявність документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, а не їх справжність, оскільки віза в паспортах громадян Республіки Індія для виїзду за кордон була відсутня, а не підроблена. Враховуючи наведене, представник відповідача просила у позові відмовити.

Ухвалою суду від 26 травня 2025 року відкрито провадження у справі № 380/23481/24. Розгляд справи відбувся у спрощеному порядку без повідомлення учасників.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

26 жовтня 2024 року, о 12 годині 30 хвилин в пункті пропуску для залізничного сполучення «Львів» прикордонним нарядом «Перевірка документів» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » під час перевірки документів у пасажирів, які перетинали державний кордон у потязі № 706 сполученням «Перемишль - Львів» (виконується перевізником Акціонерне товариство «Українська залізниця») у вагоні №7 виявлено пасажирів, яких перевозили з Республіки Польща до України, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Республіки Індії для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 01.10.2019 року, дійсний до 30.09.2029 року та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який пред`явив на паспортний контроль паспорт громадянина Республіки Індії для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 20.11.2018 року, дійсний до 19.11.2028 року, в яких відсутні візи для в`їзду на територію України.

26 жовтня 2024 року стосовно вищевказаних осіб пасажирів, на підставі ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль» уповноваженим представником Державної прикордонної служби України прийнято рішення про відмову в пропуску через державний кордон при в`їзді в Україну, у зв`язку із відсутністю в`їзної візи.

26.10.2024 посадовою особою НОМЕР_4 прикордонного загону складено протокол про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями №440244.

Протокол від 26.10.2024 №440244 був складений саме на юридичну особу в формі товариства, а саме - «Акціонерне товариство «Українська залізниця»», яка здійснює міжнародні пасажирські перевезення (та забезпечує перевезення осіб потягом № 706 сполученням «Перемишль - Львів»), а не на фізичну особу ОСОБА_4 .

Так протокол про правопорушення, пов`язане з міжнародними пасажирськими перевезеннями №440244, складений у присутності представника перевізника Лисенка Кирила Костянтиновича, останній зі змістом відповідного протоколу (в т.ч. про дату та час розгляду справи) ознайомлений (наявний підпис), другий примірник протоколу вручено ОСОБА_4 (дана інформація підтверджується записом із відеореєстратора).

Також (після надходження протоколу про правопорушення та інших матеріалів справи), 7 прикордонним загоном додатково 29.10.2024 направлено лист до Акціонерного товариства «Українська залізниця», із зазначенням дати та часу розгляду справи.

На момент розгляду справи про правопорушення, пов`язані з міжнародними пасажирськими перевезеннями у представників 7 прикордонного Карпатського загону було підтвердження, що міжнародним перевізником, а саме «Акціонерним товариством «Українська залізниця»» не виконано обов`язок перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира паспортного документа, необхідного для в`їзду до держави прямування та здійснено перевезення пасажира через державний кордон України без паспортного документа, візи або інших документів, необхідних для в`їзду до держави прямування або транзиту.

Відповідно до ст. 221 Закону України «Про залізничний транспорт», під час перевезення у міжнародному залізничному сполученні пасажир зобов`язаний мати належним чином оформлені документи, необхідні для в`їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та пред`явити їх перевізникові на його вимогу, а перевізник при перевезенні пасажира у міжнародному залізничному сполученні зобов`язаний до початку такого перевезення перевірити наявність у пасажира паспортного документа, що посвідчує особу пред`явника, або документ, що його замінює, та відмовити у перевезенні пасажиру, який на його вимогу не пред`явив необхідні документи.

Відповідно до вимог ст.15 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" в`їзд на територію України та виїзд з території України для іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Окрім цього статтею 1 Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Республіки Індія про безвізові поїздки громадян, які користуються дипломатичними паспортами визначено, що громадянину держави однієї з Договірних Сторін, який користується дійсним дипломатичним паспортом, дозволено в`їжджати, виїжджати та прямувати транзитом територією держави іншої Договірної Сторони без віз, користуючись пунктами пропуску через державний кордон, призначеними для міжнародного сполучення. Громадянину держави однієї з Договірних Сторін, який користується згаданим паспортом, дозволено перебувати на території держави іншої Договірної Сторони без віз упродовж строку, що не перевищує дев`яносто (90) днів протягом ста вісімдесяти (180) днів з дати першого в`їзду щодо території України та строком до дев`яноста (90) днів щодо території Індії. Із цієї норми Закону стає відомо, що безвізовий режим в`їзду на територію України є виключно для громадян Республіки Індія із дипломатичними паспортами.

За невиконання обов`язку перевірити перед початком перевезення пасажира у міжнародному залізничному сполученні наявність у нього паспортного документа, що посвідчує особу пред`явника, або документа, що його замінює, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без необхідних документів, перевізник несе відповідальність, передбачену законом.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність перевізників» також визначено, що підприємства (їх об`єднання), установи, організації та фізичні особи - підприємці, які здійснюють міжнародні пасажирські перевезення, за невиконання обов`язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність у пасажира паспортного документа, візи або інших документів, необхідних для в`їзду до держави прямування або транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажира через державний кордон України без таких документів, несуть відповідальність у вигляді штрафу в розмірі сорока семи прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленому на 1 січня календарного року, за кожного такого пасажира, але не більше шестисот таких прожиткових мінімумів за одне перевезення, а за ненадання або надання недостовірних даних реєстрації пасажирів - у розмірі п`ятдесяти таких прожиткових мінімумів за кожне перевезення.

Згідно з п. 7.2 Правил перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 27.12.2006 року №1196, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 04.04.2007 року за №310/13577 (далі Правил), посадка в поїзд осіб, здійснюється за такими документами, що посвідчують особу: паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичного паспорта України, службового паспорта України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи на повернення в Україну, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідчення водія, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзного документа для виїзду за кордон особи, яку визнано біженцем, та особи, яка потребує додаткового захисту, довідки про звернення за захистом в Україні, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, картки мігранта, посвідчення біженця, проїзного документа біженця, паспортного документа іноземця та особи без громадянства.

Враховуючи вищезгадані норми Законів перевізник був зобов`язаний, перед початком здійснення міжнародного пасажирського перевезення (на станції у Перемишлі) перевірити у пасажирів, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наявність належним чином оформлених документів, які необхідні для в`їзду до України, тобто наявність візи

Однак позивачем не здійснено обов`язок перевірити саме наявність документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, а не їх справжність.

Статтею 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» визначено перелік документів, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, а саме: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

Пунктом 2 постанови КМУ від 27.01.1995 року №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» визначено, що перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт; службовий паспорт; проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

Згідно із статтею 2 Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень" справи про правопорушення, передбачені статтею 1 цього Закону, розглядають відповідні органи охорони державного кордону України.

Від імені органів охорони державного кордону України розглядати справи про правопорушення та накладати штрафи мають право начальники органів охорони державного кордону України та їх заступники.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень" посадовою особою відповідного органу охорони державного кордону України, яка виконує функції із здійснення прикордонного контролю, про вчинення правопорушення складається протокол.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка керує транспортним засобом, або представником перевізника, у присутності якого складено протокол про правопорушення, а за наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка керує транспортним засобом, або представника перевізника від підписання протоколу в ньому робиться запис про це. Особа, яка керує транспортним засобом, або представник перевізника має право надати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви відмови від його підписання.

Протокол складається у двох примірниках. Перший примірник разом з іншими документами, що стосуються справи, надсилається протягом трьох робочих днів з дня вчинення правопорушення посадовій особі, уповноваженій накладати штраф. Другий примірник вручається особі, яка керує транспортним засобом, або представнику перевізника під розписку.

Відповідач розглянув справу у спосіб передбачений законом.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 202 Цивільного Кодексу України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Разом з тим, протокол про адміністративне правопорушення за своєю правовою природою не є правочином, він лише фіксує факт адміністративного правопорушення.

Таким чином, представником перевізника в розумінні Закону України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень" у випадку складання протоколу може бути не лише особа, яка представляє перевізника офіційно за довіреністю, а й особа, яка є його працівником.

Таким чином, ОСОБА_2 є належним представником позивача, а тому відсутні підстави вважати, що позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

Крім того, крім того, ОСОБА_2 не відмовився від підписання протоколу.

В зв`язку з вищевикладеним відсутні підстави вважати, що протокол від 26 жовтня 2024 року №440244 підписаний не належною особою, а тому відповідач правомірно склав спірну постанову на підставі вказаного протоколу.

Зокрема надав можливість ознайомитися з протоколом та доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Представник відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, довів суду правомірність своїх дій.

Окрім цього згідно з вимогами пункту 6 частини 1 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» та статті 7 Закону України «Про прикордонний контроль» тільки представники Держприкордонслужби України наділені повноваженнями, при здійсненні прикордонного контролю, встановлювати наявність належно оформлених документів.

Окрім цього варто зазначити, що питання «належно оформлених документів» враховуючи вимогу пункту 6 частини 1 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» стосується не тільки осіб, а транспортних засобів та вантажів: в разі наявності належно оформлених документів після проходження ними митного та за потреби інших видів контролю.

Преамбулою Закону України «Про відповідальність перевізників» визначено, що цей Закон встановлює відповідальність перевізників за невиконання обов`язку перевірити перед початком міжнародного пасажирського перевезення наявність, але не справжність, у пасажирів документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, що призвело до перевезення чи спроби перевезення пасажирів через державний кордон України без необхідних документів, а також визначає порядок застосування цієї відповідальності.

Проте, позивачем не здійснено обов`язок перевірити саме наявність документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, а не їх справжність, оскільки віза в паспортах громадян Республіки Індія для виїзду за кордон була відсутня, а не підроблена.

Всі процесуальні документи, а саме: рішення про відмову в перетинанні державного кордону України відносно громадян Республіки Індія, пояснення представника АТ «Українська залізниця», рапорти військовослужбовців НОМЕР_4 прикордонного загону, свідчать саме про те, що в осіб були відсутні документи, що надають право на перетинання державного кордону України.

Частина друга статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладає обов`язок доказування правомірності свого рішення на відповідача - суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до п.1,8 ч.1 ст. 247 КУпАП обставинами, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення є відсутність складу адміністративного правопорушення, а також наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення.

Дані обставини, не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, пов`язане зі здійсненням перевізником міжнародних пасажирських перевезень. А тому у позові слід відмовити.

При вищевикладених обставинах та керуючись ст. ст. 7, 9, 11, 13, 69-71, 128, 158-163, 167 КАС України, суд, -

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений до 05.08.2025 року.

Суддя І.І.Ціпивко