Справа № 200/8697/24
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року справа №200/8697/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року (головуючий суддя І інстанції Волгіна Н.П.), складене у повному обсязі 28 березня 2025 року, у справі № 200/8697/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач 1) про:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 74 від 11 жовтня 2024 року в частині признання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» половину строку навчання у юридичному інституті ім. Д.І.Курського 1 рік 10 місяців 27 днів; період проходження строкової військової служби 1 рік 9 місяців 12 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, 3 роки, у зв`язку із чим призначити та виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з ч. 3 ст. 142 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» з 1 жовтня 2024 року з урахуванням раніше виплачених грошових сум (а.с. 1-3).

З урахуванням уточнених позовних вимог, отриманих судом першої інстанції 13 лютого 2025 року, позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області (відповідач 2) № 74 від 17 жовтня 2024 року в частині призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківський області зарахувати до стажу роботи на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» половину строку навчання у юридичному інституті імені Д.І.Курського 1 рік 10 місяців 27 днів; період проходження строкової військової служби 1 рік 9 місяців 12 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, 3 роки, у зв`язку із чим призначити та виплачувати позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 52 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, згідно з ч. 3 ст. 142 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» з 1 жовтня 2024 року з урахуванням раніше виплачених грошових сум (а.с. 153-154).

Ухвалою суду першої інстанції від 29 січня 2025 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (відповідач 3) (а.с. 119-121).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не врахування до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів його строкової військової служби (1 рік 9 місяців 12 днів), половину строку навчання у вищому навчальному закладі денної форми навчання з (1 рік 10 місяців 27 днів), 3 роки роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період строкової військової служби (1 рік 9 місяців 12 днів), половину строку навчання у вищому навчальному закладі денної форми навчання з (1 рік 10 місяців 27 днів), 3 роки роботи (професійної діяльності) членом колегії адвокатів адвокатського об`єднання «Донецька обласна колегія адвокатів».

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 74 від 17 жовтня 2024 року в частині встановлення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити з 1 жовтня 2024 року перерахунок призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 52 відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив суд скасувати судове рішення та відмовити у задоволені позовним вимог у повному обсязі.

Апелянтом зазначено, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII, не передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, періоду проходження строкової служби, а також роботу на посаді адвоката.

Враховуючи вищенаведене, управлінням правомірно не зараховано позивачу половина навчання в юридичному вузі та період проходження строкової військової служби, оскільки це не передбачено ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» тривалістю 3 роки не зараховано позивачу до стажу роботи на посаді судді, оскільки в довідці Донецького окружного адміністративного суду від 02.10.2024 №02-33/421/24 не зазначені конкретні періоди, а в трудовій книжці НОМЕР_1 відсутні записи, що відповідають трьом рокам діяльності позивача в сфері права.

Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Суд, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України згідно з паспортом НОМЕР_2 від 27 травня 1998 року, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 4-8, 57-62, 75).

Перший відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , зареєстроване місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі (а.с. 88).

Другий відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, , зареєстроване місцезнаходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі (а.с. 135).

Третій відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області, , зареєстроване місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів (з), вул. Саєнка, буд. 10, є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі (а.с. 174).

Як встановлено судом, 4 жовтня 2024 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся із заявою про призначення довічного грошового утримання судді у відставці (а.с. 56).

До заяви було додано, крім іншого, копії: трудової книжки серія НОМЕР_1 від 22 квітня 1983 року, військового квитка серії НОМЕР_4 , архівної довідки від 3 лютого 2009 року № 2-3/119, виданої Державною освітньою установою вищої професійної освіти «Саратівська державна академія права», рішення Вищої ради правосуддя № 2761/0/15-24 від 19 вересня 2024 року про звільнення позивача з посади судді Донецького окружного адміністративного суду, наказу голови Донецького окружного адміністративного суду № 199/К-г від 30 вересня 2024 року про відрахування позивача зі штату Донецького окружного адміністративного суду; довідки із розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, від 2 жовтня 2024 року № 02-33/421/24, виданої Донецьким окружним адміністративним судом (а.с. 9-29, 71).

Відповідно до диплому з відзнакою серії НОМЕР_5 від 24 липня 1991 року (реєстраційний № 237-П), ОСОБА_1 в 1986 році вступив в Саратівський ордену «Знак Почета» юридичний інститут ім. Д.І.Курського і в 1991 році закінчив повний курс за спеціальністю правознавство, присвоєна кваліфікація юрист (а.с. 25, 55).

Згідно з архівною довідкою від 3 лютого 2009 року № 2-3/119, виданою Державною освітньою установою вищої професійної освіти «Саратівська державна академія права», ОСОБА_1 навчався на підготовчому відділенні Саратівського юридичного інституту ім. Д.І. Курського з 1 грудня 1986 року (наказ № К-3/173 від 27 листопада 1986 року); з 1 вересня 1987 року ОСОБА_1 було зараховано на денне відділення факультету, який він закінчив 24 липня 1991 року (накази № К-3/124б від 31 серпня 1987 року та № К-3/92 від 24 липня 1991 року) (а.с. 26).

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в радянській армії з 5 липня 1984 року по 17 квітня 1986 року (а.с. 9-18, 45-54).

Згідно з дипломом з відзнакою серії НОМЕР_5 від 24 липня 1991 року (реєстраційний № 237-П), виданим Державною освітньою установою вищої професійної освіти «Саратівська державна академія права», ОСОБА_1 в 1986 році вступив в Саратівський ордену «Знак Почета» юридичний інститут ім. Д.І.Курського і в 1991 році закінчив повний курс за спеціальністю правознавство, присвоєна кваліфікація юрист (а.с. 25, 55).

Відповідно до записів у трудовій книжці серія НОМЕР_1 від 22 квітня 1983 року, позивач:

[…]

- з 5 липня 1984 року по 17 квітня 1986 року служба в радянській армії (запис № 8);

[…]

- з 1 грудня 1986 року по 31 серпня 1987 року слухач денного підготовчого відділення Саратовського ордена «Знак Почета» юридичного інституту ім. Д.І.Курського (записи №№ 11-12);

- з 1 вересня 1987 року по 30 червня 1991 року - навчання в Саратовському ордена «Знак Почета» юридичному інституті ім. Д.І.Курського на денному факультеті з присвоєнням кваліфікації юриста (записи №№ 11-13);

- з 15 серпня 1991 року по 16 грудня 1991 року стажер в Донецькій обласній колегії адвокатів (записи №№ 14-15);

- з 17 грудня 1991 року по 29 березня 1994 року - адвокат в Донецькій обласній колегії адвокатів (записи №№ 15-16);

- з 1 квітня 1994 року по 15 травня 1996 року працював юрисконсультом в Горлівському відділенні Донбаського регіонального управління АБ «ІНКО» (записи №№ 17-18);

- з 12 червня 2009 року по 19 квітня 2010 року працював в Адвокатському об`єднанні «Донецька обласна колегія адвокатів» (записи №№ 19-20);

- з 22 липня 2010 року по 30 вересня 2024 року працював суддею в Донецькому окружному адміністративному судді; відраховано зі штату суду у зв`язку із поданням заяви про відставку (записи №№ 21- 25) (а.с. 19-24, 63-68).

Згідно з рішенням Вищої ради правосуддя № 2761/0/15-24 від 19 вересня 2024 року позивача звільнено з посади судді Донецького окружного адміністративного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Крім іншого, у рішенні зазначено, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку, становить:

- робота на посаді судді Донецького окружного адміністративного суду з 16 квітня 2010 року по 19 вересня 2024 року, тривалість стажу - 14 років 5 місяців 3 дні;

- половина строку навчання у юридичному інституті ім. Д.І.Курського з 1 вересня 1987 по 28 липня 1989 року, тривалість стажу - 1 рік 10 місяців 27 днів;

- період проходження строкової військової служби з 5 липня 1984 року по 17 квітня 1986 року, тривалість стажу - 1 рік 9 місяців 12днів;

- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» членом колегії адвокатів адвокатського об`єднання «Донецька обласна колегія адвокатів», тривалість стажу - 3 роки 0 місяців 0 днів;

всього тривалість стажу становить: 21 день 1 місяць 12 днів (а.с. 27-28, 69-70).

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду № 199/К-г від 30 вересня 2024 року позивача, суддю, відраховано зі штату суду 30 вересня 2024 року відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 2761/0/15-24 від 19 вересня 2024 року про звільнення з посади судді у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Згідно з довідкою про розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання від 2 жовтня 2024 року № 02-33/421/24, виданою ОСОБА_1 . Донецьким окружним адміністративним судом, до зазначеного стажу враховано:

1. Робота на посаді судді Донецького окружного адміністративного суду з 16 квітня 2010 року по 19 вересня 2024 року, тривалість стажу -14 років 5 місяців 3дні;

2. Половина строку навчання у юридичному інституті імені Д.І.Курського з 1 вересня 1987 по 28 липня 1989 року, тривалість стажу - 1 рік 10 місяців 27 днів;

3. Період проходження строкової військової служби з 5 липня 1984 року по 17 квітня 1986 року, тривалість стажу - 1 рік 9 місяців 12днів;

4. Стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» членом колегії адвокатів адвокатського об`єднання «Донецька обласна колегія адвокатів», тривалість стажу - 3 роки 0 місяців 0 днів;

Всього тривалість стажу становить: 21 день 1 місяць 12 днів (а.с. 29, 72).

За поясненнями відповідачів, заява позивача за принципом екстериторіальності була опрацьована спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11 жовтня 2024 року № 4 ОСОБА_1 з 1 жовтня 2024 року призначено довічне грошове утримання відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (а.с. 30).

У рішенні зазначено: вік заявника - 59 років 2 місяці 23 дні; позивач є суддею у відставці (наказ про відрахування зі штату) 30 вересня 2024 року по довічно; страховий стаж - 38 років 7 місяців 11 днів; в тому числі: судді 14 років 2 місяці 9 днів; середньомісячний заробіток 97 112,40 грн; не працює; загальний процентний розрахунок пенсії від заробітку 50; основний розмір по середньому заробітку 48 556,20 грн; загальний розмір пенсії 48 556,20 грн.

Як вбачається з довідки РС-право, періоди навчання позивача в юридичному інституті ім. Д.І.Курського, проходження строкової військової служби та роботи членом колегії адвокатів адвокатського об`єднання «Донецька обласна колегія адвокатів» зараховано до страхового стажу позивача, але не зараховано до стажу роботи судді (а.с. 84).

24 жовтня 2024 року позивачем через вебпортал Пенсійного фонду України була подана скарга на зазначене рішення в частині визначення відсотка розміру довічного грошового утримання (а.с. 31).

За наслідком розгляду скарги позивача Пенсійний фонд України листом від 22 листопада 2024 року (вих. № 48338-56997/Ц-03/8-2800/24) повідомив наступне.

Частиною 3 ст. 142 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Згідно з розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання від 2 жовтня 2024 року (вих. № 02-33/421/24), виданим Донецьким окружним адміністративним судом, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді становить 14 років 5 місяців 03 дні. Враховуючи зазначене, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці обчислено з урахуванням норм ст. 142 Закону № 1402 в розмірі 50 % суддівської винагороди (а.с. 31, 99).

21 жовтня 2024 року позивач звернувся до першого відповідача із письмовим зверненням № ВЕБ-05001-Ф-С-24169755 щодо надання витягу з розпорядження про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у від (а.с. 44).

Листом від 4 листопада 2024 року (вих. № 0500-0202-9/106390) Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звернулось до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, в якому зазначено наступне.

До Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшло письмове звернення ОСОБА_1 від 21 жовтня 2024 року щодо надання витягу з розпорядження про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. За результатом розгляду звернення встановлено, що заява ОСОБА_1 від 4 жовтня 2024 року № 22728 про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розглянута за принципом екстериторіальності спеціалістами Головних управлінь Пенсійного фонду України в Харківські та Київській областях та прийнято рішення від 17 жовтня 2024 року № 74 про призначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з 1 жовтня 2024 року в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. […] Згідно з записами 22-25 трудової книжки НОМЕР_1 заявник працював на посаді судді Донецького обласного адміністративного суду з 22 липня 2010 року по 30 вересня 2024 року. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 19 вересня 2024 року № 276110/15-24 та розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, від 2 жовтня 2024 року № 02-33/421/24, стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на відставку, складає 21 рік 01 місяць 12 днів, в тому числі: час роботи на посаді судді 14 років 05 місяців 03 дні; половина строку навчання у юридичному інституті імені Д.І.Курського - 01 рік 10 місяців 27 днів; період проходження строкової військової служби - 01 рік 09 місяців 12 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 03 роки. З урахуванням вищезазначеного, просимо висловити свою позицію та письмово повідомити Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області засобами електронного документообігу для подальшого надання відповіді заявнику (а.с. 44).

Листом від 6 листопада 2024 року (вих. № 2000-0304-9/194608) Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повідомило таке.

У ч. 1 ст. 137 Закону України № 1402 Про судоустрій і статус суддів зазначено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України. Зарахування до спеціального стажу роботи строку навчання у юридичному інституті та періоду проходження строкової військової служби вищезазначеним Законом не передбачено. Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Рішенням Вищої ради правосуддя від 19 вересня 2024 року № 276110/15-24 підтверджено звільнення судді ОСОБА_1 . В розрахунку стажу судді, визначеному Донецьким окружним адміністративним судом № 02-33/24 від 2 жовтня 2024 року, зазначено (п. 4), що стаж (досвід) роботи (проф. діяльності) відповідно до ч. 2 ст. 137 - 3 роки. За який саме період це враховано визначити неможливо, оскільки жоден з періодів роботи в трудовій книжці не відповідає зазначеному терміну 3 роки та не відноситься до роботи відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України Про судоустрій і статус суддів (а.с. 76, 97).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (м. Слов`янськ) від 12 листопада 2024 року № 4 ОСОБА_1 перераховано довічне грошове утримання судді у відставці у зв`язку із уточненням даних в ЕСП 1 жовтня 2024 року; на підставі листа від 23 жовтня 2024 року № 20-16/2-4093, відмова ВПО від довідки з 1 жовтня 2024 року по - довічно; розмір довічного грошового утримання 48 556,20 грн (а.с. 85, 98).

Будучи не згодним із рішенням від 11 жовтня 2024 року № 4, яким йому було призначено з 1 жовтня 2024 року довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», в частині визначення відсоткового розміру довічного грошового утримання, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд погоджує висновки суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів.

Згідно з преамбулою Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ (далі - Закон № 1402-VІІІ), який діяв під час виникнення спірних правовідносин та діє станом на час розгляду даної справи, цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 Закону № 1402-VІІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Згідно з ч. 2 цієї ж статті суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого ч. 1 цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого ч. 1 цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною 3 ст. 142 Закону № 1402-VI встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Абзацом 4 п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Вказані норми кореспондують зі ст. 22 Конституції України, відповідно до якої при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Як встановлено судом на підставі трудової книжки позивача та відомостей сайту Верховної Ради України, позивача призначено на посаду судді Донецького окружного адміністративного суду строком на п`ять років Указом Президента України від 16 квітня 2010 року № 544/2010 (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/544/2010#Text).

Наказом голови Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2010 року № 136/К позивача зараховано до штату Донецького окружного адміністративного суду на посаду судді строком на п`ять років (а.с. 22-23).

Указом Президента України від 2 листопада 2017 року № 350/2017 позивача призначено на посаду судді Донецького окружного адміністративного суду безстроково (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/350/2017#Text).

Наказом голови Донецького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2017 року № 242/К позивача зараховано до штату Донецького окружного адміністративного суду на посаду судді безстроково (а.с. 22-23).

На день призначення ОСОБА_1 на посаду судді Донецького окружного адміністративного суду (у липні 2010 року) питання визначення стажу, який давав право на відставку судді, регулювалося ч. 4 ст. 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-ХІІ) та постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів».

Згідно з ч. 4 ст. 43 Закону № 2862-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-ХІІ «Про внесення змін і доповнень до Закону України Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Абзацом 2 п. 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» установлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах, вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 1 вересня 1987 року до 24 червня 1991 року навчався в юридичному інституті ім. Д.І.Курського на денному факультеті за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста.

Отже, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає йому право на відставку, підлягає зарахуванню половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, що становить 1 рік 10 місяців 27 днів.

Також судом встановлено, що з 5 липня 1984 року до 17 квітня 1986 року позивач проходив строкову військову службу.

Таким чином, до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який дає йому право на звільнення у відставку, підлягає зарахуванню період проходження строкової військової служби, що становить 1 рік 9 місяців 12 днів.

Вказані висновки узгоджуються із позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 8 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 5 грудня 2019 року у справі № 592/2737/17, від 31 березня 2021 року у справі № 235/7316/16-а, від 13 лютого 2020 року у справі № 592/5433/17, від 12 травня 2020 року у справі № 303/1504/17-а, від 30 березня 2023 року у справі № 280/2167/21.

Частиною 2 ст. 137 Закону № 1402-VІІІ (у редакції, чинній з 5 серпня 2018 року) встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз вказаної норми в її взаємозв`язку з абз. 4 п. 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів у зв`язку з прийняттям Закону України Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до ст. 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Саме такий правовий висновок викладено у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від ЗО травня 2019 року у справі № 9901/805/18.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину 2 ст. 137 Закону № 1402-VІІІ (у редакції, яка діє з 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, яка була чинною станом на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, суддею міг бути громадянин України, який має стаж роботи у галузі права не менш як три роки.

Відповідно до записів, що містяться в трудової книжки позивача, ОСОБА_1 після здобуття вищої освіти працював адвокатом Донецької обласної колегії адвокатів (із 17 грудня 1991 року до 29 березня 1994 року), юрисконсультом Горлівського відділення Донбаського регіонального управління АБ «ІНКО» (з 1 квітня 1994 року до 15 травня 1996 року), був членом колегії адвокатів адвокатського об`єднання «Донецька обласна колегія адвокатів» (із 12 червня 2009 року до 19 квітня 2010 року).

Наведене свідчить про наявність у ОСОБА_1 права на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, додатково 3 років роботи в галузі права, які вимагалися законом для призначення на посаду судді.

Враховуючи наведене, до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, позивачу другим відповідачем мало бути зараховано:

- робота на посаді судді Донецького окружного адміністративного суду з 16 квітня 2010 року по 19 вересня 2024 року, тривалість стажу - 14 років 5 місяців 3 дні;

- половина строку навчання у юридичному інституті ім. Д.І.Курського з 1 вересня 1987 по 28 липня 1989 року, тривалість стажу - 1 рік 10 місяців 27 днів;

- період проходження строкової військової служби з 5 липня 1984 року по 17 квітня 1986 року, тривалість стажу - 1 рік 9 місяців 12днів;

- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» членом колегії адвокатів адвокатського об`єднання «Донецька обласна колегія адвокатів», тривалість стажу - 3 роки 0 місяців 0 днів.

Зазначене відображено у рішенні Вищої ради правосуддя № 2761/0/15-24 від 19 вересня 2024 року, яким позивача вирішено звільнити позивача з посади судді Донецького окружного адміністративного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку, в якому також зазначено, що станом на дату ухвалення даного рішення загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку, становить 21 рік 1 місяць 12 днів (а.с. 27-28, 69-70).

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 55 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених п.п. 1 та 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя. За результатами розгляду питання про звільнення судді з підстав, визначених п.п. 1, 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України, Вища рада правосуддя ухвалює вмотивоване рішення.

Суд вважає за необхідне зауважити, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 листопада 2018 року, залишеного без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18, яка також підтримана в подальшому Верховним Судом у постановах від 30 січня 2020 року у справі № 592/3694/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 620/1944/20, від 24 жовтня 2024 року у справі № 420/10628/21, від 29 жовтня 2024 року у справі № 420/22024/23.

Частиною 1 ст. 57 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» передбачено, що рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з посади з підстав, визначених п.п. 1, 2 та 4 ч. 6 ст. 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване з підстав, визначених законом.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження скасування рішення Вищої ради правосуддя № 2761/0/15-24 від 19 вересня 2024 року, яким позивача вирішено звільнити позивача з посади судді Донецького окружного адміністративного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що другим відповідачем протиправно не було зараховано до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання останнього у юридичному інституті ім. Д.І.Курського 1 рік 10 місяців 27 днів; період проходження ним строкової військової служби 1 рік 9 місяців 12 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, 3 роки.

Враховуючи вищевикладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог шляхом: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не врахування до стажу роботи ОСОБА_2 на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, періодів строкової військової служби (1 рік 9 місяців 12 днів), половину строку навчання у вищому навчальному закладі денної форми навчання з (1 рік 10 місяців 27 днів), 3 роки роботи (професійної діяльності) вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на попалу судді.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Отже, при визначенні відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання позивач другий відповідач мав встановити розмір 52 відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (20 років 50 відсотків, 1 рік 2 відсотка), але протиправно встановив розмір щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Як наслідок, позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області № 74 від 17 жовтня 2024 року в частині призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді підлягають задоволенню.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […] 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, […] від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч. 3 цієї ж статті у разі скасування […] індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2021 року у справі № 480/4737/19 та від 8 лютого 2022 року у справі № 160/6762/21 дійшов висновку, згідно якого ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має відповідати таким вимогам: забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання; бути адекватним фактичним обставинам справи; не суперечити суті позовних вимог, визначених особою, що звернулася до суду; узгоджуватися повною мірою з обов`язком суб`єкта владних повноважень діяти виключно у межах, порядку та способу, передбаченого законом.

В постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 380/12913/21 Верховний Суд сформулював визначення «ефективного правосуддя» та зазначив, що комплексний аналіз приписів КАС України дає суду підстави для висновку, що ефективність судового захисту прав та інтересів особи в адміністративному судочинстві включає ефективність розгляду та вирішення справи, ефективність способу захисту, ефективність судового рішення та ефективність його виконання. Всі ці складові можна охопити єдиним терміном «ефективне правосуддя», що виступає еталоном для оцінки судової гілки влади та є запорукою довіри до неї з боку громадян, а також інших суб`єктів. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Враховуючи наведене, суд погоджує висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання пенсійний орган зарахувати до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період строкової військової служби (1 рік 9 місяців 12 днів), половину строку навчання у вищому навчальному закладі денної форми навчання з (1 рік 10 місяців 27 днів), 3 роки роботи (професійної діяльності) членом колегії адвокатів адвокатського об`єднання «Донецька обласна колегія адвокатів», а також зобов`язати здійснити перерахунок розміру призначеного позивачу довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 52 відсотка суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржувалось, тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.308 КАС України, не є предметом апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 250, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківський області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року у справі № 200/8697/24 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року у справі № 200/8697/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07 серпня 2025 року.

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць