Справа № 240/22778/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/22778/24

категорія 111030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і податкової вимоги,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 25.07.2024 №1-0609-UА0061631 Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області щодо суми податкового зобов`язання: Податковий період - 2024, Назва платежу - земельний податок з фізичних осіб, Код платежу - 18010700, Сума податкового - 405,25 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 25.07.2024 №1-0609-UА0061631 позивачу визначено суму податкового зобов`язання: Податковий період - 2023, Назва платежу - земельний податок з фізичних осіб, Код платежу - 18010700, Сума податкового - 384,53 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "МПЗФ" від 25.07.2024 №1061280-24/06-11 позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб: Податковий період - 2023, Код ТТГ місцезнаходження земельної ділянки - UА 0061631, Сума податкового зобов`язання (позитивне значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою оплачених податків та збору) - у сумі 1542, 34 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 25.07.2024 №1-0609-UА0061631 позивачу визначено суму податкового зобов`язання: Податковий період - 2022, Назва платежу - земельний податок з фізичних осіб. Код платежу - 18010700, Сума податкового - 384,53 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "МПЗФ" від 25.07.2024 №812539-24/06-11 позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб: Податковий період - 2022, Код ТТГ місцезнаходження земельної ділянки - UА0061631, Сума податкового зобов`язання (позитивне значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою оплачених податків та збору) - у сумі 1542,34 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу форми "Ф" від 28.10.2024 №0-0630 про наявність у позивача станом на 27.10.2024 податкового боргу у сумі 4 258,99 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що зазначені податкові повідомлення-рішення, та вимога стосуються обов`язку сплати земельного податку з фізичних осіб а також податку на доходи фізичних осіб і так як він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, та інвалідом ІІ групи, вважає, що не має обов`язку сплачувати податок з доходу, оскільки діючим законодавством пенсія не оподатковується.

Пояснює, що контролюючим органом не здійснено належного розрахунку розміру земельного податку на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель на окрему земельну ділянку і не обґрунтовано формування сум податку в податкових повідомленнях-рішеннях, ставки податку та не визначений належним чином об`єкт оподаткування, а отже, вони прийнятті всупереч приписам законодавства та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 27.11.2024 постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

12.12.2024 Головне управління ДПС у Житомирській області (далі - ГУ ДПС у Житомирській області) надіслало до суду відзив на адміністративний позов (а.с.36-42), в якому щодо задоволення позовних вимог заперечує.

Вважає, що спірні податкові повідомлення рішення прийняті на підставі, у спосіб та в межах діючого законодавства а позовні вимоги позивача в частині скасування даних рішень є необґрунтованими та безпідставними. Позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом ІІ групи однак у зв`язку з тим, що земельна ділянка, що належить позивачу на праві власності з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не відноситься до категорії земельних ділянок на які поширюється пільга а також з врахуванням того, що відсутні відомості про передачу позивачем визначеної земельної ділянки в оренду платнику єдиного податку четвертої групи і як наслідок відсутні підстави для застосування пільги на сплату земельного податку з фізичних осіб.

Крім того пояснює, що відповідно до статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право користуватись інформаційними базами даних державних органів тому на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно та даних інформаційно- телекомунікаційних систем органів ДПС було встановлено, що позивач є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельна частка-пай) площею 3,8014 га. за кадастровим номером :06:000:0080 розташованої на території Литківської сільської ради.

Ухвалою суду від 02.05.2025 суд перейшов до розгляду адміністративної справи №240/22778/24 у судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін) та призначив судове засідання на 28.05.2025.

13.05.2025 до суду від позивача надійшла заява з проханням розгляд справи 28.05.2025 провести за його відсутності.

23.05.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи витягу з системи ІКС «Податковий блок», підсистеми «Реєстрація ПП», процес «Реєстр об`єктів оподаткування», режим «Дані Держгеокадастру».

28.05.2025 суд заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, протокольною ухвалою перейшов до подальшого розгляду справи в письмове провадження.

30.05.2025 до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення в яких надає пояснення щодо строків винесення рішень із сплати земельного податку.

Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельна частка-пай) площею 3,8014 га за кадастровим номером :06:000:0080 розташованої на території Литківської сільської ради.

29.05.2024 ГУ ДПС у Житомирській області винесло податкове повідомлення рішення № 5-0609-UA0061631 про нарахування суми податкового зобов`язання за 2024 рік ОСОБА_1 у розмірі 855,43 грн зі сплати податку за земельні ділянки фізичних осіб.

11.07.2024 позивач оскаржив це податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 29.05.2024 до ДПС України.

26.07.2024 ГУ ДПС у Житомирській області направило до ДПС України листа за №4526/8/06-30-24-04 про надання висновку для розгляду скарги ОСОБА_1 в якому зазначило, що згідно з даними автоматизованих інформаційно-комунікаційних систем ДПС України, користувачами яких є територіальні органи ДПС ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (земельна частка-пай) площею 3,8014 га за кадастровим номером :06:000:0080 розташованої на території Литківської сільської ради та згідно з відомостями Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - ДЗК) відсутні відомості щодо передачі наведеної ділянки в оренду платнику четвертої групи.

Також при розгляді та підготовці матеріалів встановлено, що згідно з даними ДЗК нормативно грошова оцінка (далі - НГО) вказаної земельної ділянки становить 38 558,57 грн, яка датована 25.09.2023.

Враховуючи викладене податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 29.05.2024 № 5-0609-UA0061631 скасовано (відкликано) та сформовано нове податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 25.07.2024 №1-0609-UА0061631 на суму - 405,25 грн (з врахуванням НГО та коефіцієнта індексації).

Крім того платнику проведено нарахування земельного податку за 2022-2023 роки та сформовано:

- податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 25.07.2024 №1-0609-UА0061631 за податковий період - 2022 рік на суму 384,53 грн;

- податкове повідомлення-рішення форми "Ф" від 25.07.2024 №1-0609-UА0061631 за податковий період - 2023 рік на суму 384,53 грн.

Рішенням ДПС України від 05.09.2024 № 26915/6/99-00-06-01-03-06 було скасовано (відкликано) податкове повідомлення рішення ГУ ДПС у Житомирській області від 29.05.2024 № 5-0609-UA0061631 та винесене нове. Підставою для скасування зазначено, що згідно даних ДЗК встановлено нормативно грошова оцінка земельної ділянки ОСОБА_1 становить 38 558,57 грн.

Крім того, у зв`язку з тим, що позивач, як власник земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка не передана в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування має визначений законом обов`язок зі сплати мінімального податкового зобов`язання ГУ ДПС у Житомирській області сформувало податкові повідомлення-рішення форми "МПЗФ" від 25.07.2024 за 2022 рік від 25.07.2024 № 812539-24/06-11 на суму 1 542,34 грн, та за 2023 рік від 25.07.2024 №1061280-24/06-11 на суму 1 542,34 грн.

27.10.2024 контролюючим органом була сформована та направлена позивачу податкова вимога форми "Ф" від 28.10.2024 №0-0630 про наявність у позивача станом на 27.10.2024 податкового боргу у сумі 4258,99 грн, оскільки загальний податковий борг позивача перевищує розмір ста восьмидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Оскільки в ході процедури адміністративного оскарження не було відновлено порушених прав ОСОБА_1 , не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено положеннями Податкового кодексу України (далі ПК України).

Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до пункту 12.3. статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з підпунктом 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України плата за землю - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Обов`язок зі сплати земельного податку виникає з моменту набуття права власності (користування) відповідною земельною ділянкою.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень" від 30.11.2021 №1914-IX до ПК України було внесено цілий ряд доповнень, зумовлених особливостями визначення мінімального податкового зобов`язання платників податку-власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь.

Цей Закон набув чинності з 01.01.2022.

Відповідно до пп. 14.1.114-2 ПК України: мінімальне податкове зобов`язання - мінімальна величина податкового зобов`язання із сплати податків, зборів, платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, пов`язаних з виробництвом та реалізацією власної сільськогосподарської продукції та/ або з власністю та/або користуванням (орендою, суборендою, емфітевзисом, постійним користуванням) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, розрахована відповідно до цього Кодексу. Сума мінімальних податкових зобов`язань, визначених щодо кожної із земельних ділянок, право користування якими належить одній юридичній або фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, є загальним мінімальним податковим зобов`язанням.

Тобто з 01.01.2022 внесено певні доповнення щодо особливостей оподаткування доходів фізичних осіб власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь.

Відповідно до п. 64 розділу XX "Перехідні положення" ПК України першим роком, за який визначається мінімальне податкове зобов`язання, є 2022 рік.

Відповідно до п.п.170.14.1. п.170.14 ст. 170 ПК України для платників податку - власників, орендарів, користувачів на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) земельних ділянок, віднесених до сільськогосподарських угідь, не переданих такими особами в оренду (суборенду), емфітевзис або інше користування на підставі договорів, укладених та зареєстрованих відповідно до законодавства, загальне мінімальне податкове зобов`язання визначається контролюючим органом.

До загальної суми сплачених протягом податкового (звітного) року податків, зборів, платежів для платника податку - фізичної особи включаються: податок на доходи фізичних осіб (далі - податок) та військовий збір з доходів від продажу власної сільськогосподарської продукції; земельний податок за земельні ділянки, віднесені до сільськогосподарських угідь, що передбачено п.п. 170.14.5 п. 170.14 ст. 170 ПК України.

Відповідно до п.п. 14.1.72 та 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 ПК України земельним податком визнається обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів. Землекористувачами можуть бути юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 і 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 ПК України платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно з підпунктом 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до пункту 274.1. статті 274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.

За положеннями статі 286.5 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до п. 287.2 ст. 287 ПК України облік фізичних осіб платників податку і нарахування відповідних сум проводяться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), щороку до 01 травня.

Згідно з п. 285.1 ст. 285 ПКУ базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Підпунктом 17.1.4 п. 17.1 ст. 17 ПКУ передбачено, що платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому ПКУ.

Відповідно до п. 30.2 ст. 30 ПКУ підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Перелік категорій фізичних осіб власників земельних ділянок, які звільняються від сплати земельного податку, визначено у п. 281.1 ст. 281 ПК України.

Звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачене для відповідної категорії фізичних осіб п. 281.1 ст. 281 ПК України, поширюється на земельні ділянки за кожним видом використання у межах граничних норм, встановлених у п. 281.2 ст. 281 ПК України.

Відповідно до норм Податкового кодексу України від сплати земельного податку звільняються інваліди I та ІІ групи, фізичні особи, які виховують трьох і більше дітей віком до 18 років, пенсіонери за віком, ветерани війни та особи, на яких поширюється дія Закону України від 22.10.1993 року №3551 «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та фізичні особи, визнані законом особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Звільнення від сплати податку за земельні ділянки, передбачено для відповідної категорій фізичних осіб п. 281.1 ст. 281 ПКУ, поширюється на земельні ділянки за кожним видом використання у межах граничних норм:

- для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2 га;

- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка): у селах не більше 0,25 га, у селищах не більше 0,15 га, у містах не більше 0,10 га;

- для індивідуального дачного будівництва не більше 0,10 га;

- для будівництва індивідуальних гаражів не більше 0,01 га;

- для ведення садівництва не більше 0,12 гектара.

Суд зазначає, що, позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1 категорії, інвалідом ІІ групи однак у зв`язку з тим, що земельна ділянка, що належить позивачу на праві власності з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва має площу 3,8014 га - вона не відноситься до категорії земельних ділянок на які поширюється пільга.

Отже, контролюючим органом правомірно на зазначену земельну ділянку платнику відповідно до пункту 287.10 статті 287 ПК України проведено нарахування земельного податку з фізичних осіб за податкові (звітні) періоди (роки) за 2022-2024 роки та сформовано спірні податкові повідомлення рішення, а саме:

від 25.07.2024 № 1-0609-UA0061631 на суму 384,53 грн за податковий звітний період 2022 рік (НГО ділянки * розмір ставки земельного податку = сума податку, 38558,57 *1%*= 384,53 грн);

від 25.07.2024 № 1-0609-UA0061631 на суму 384,53 грн за податковий звітний період 2023 рік (НГО ділянки * розмір ставки земельного податку = сума податку, 38558,57 *1%*= 384,53 грн);

від 25.07.2024 № 1-0609-UA0061631 на суму 405,25 грн за податковий період 2024 рік (НГО ділянки * розмір ставки земельного податку = сума податку, 40525,06*1%*= 405,25 грн).

Крім того позивачу нарахована сума мінімального податкового зобов`язання (позитивне значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків та збору) відповідно до статті 170 ПК України, як власнику земельної ділянки з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Положенням підпункту 170.14.3 пункту 170.14 ст.170 ПК України визначення загального мінімального податкового зобов`язання фізичним особам здійснюється контролюючими органами за податковою адресою таких осіб.

Мінімальне податкове зобов`язання обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного земельного кадастру та/або на підставі оригіналів чи належним чином засвідчених копій відповідних документів платника податків, зокрема документів, що підтверджують право власності/користування.

При обчисленні мінімального податкового зобов`язання нормативна грошова оцінка земельних ділянок застосовується контролюючими органами з урахуванням вимог, встановлених пунктом 271.2 статті 271 цього Кодексу.

При обчисленні мінімального податкового зобов`язання нормативна грошова оцінка земельних ділянок застосовується контролюючим органом з урахуванням вимог, встановленим пунктом 271.2 статті 271 ПК України.

Тобто, інформацію про наявність чи відсутність грошової оцінки земельної ділянки контролюючі органи отримують з Державного земельного кадастру

Відповідно до пп. 38-1.1.2 пункту 38-1.1 статті 38-1 ПК України:

Мінімальне податкове зобов`язання щодо земельної ділянки, нормативна грошова оцінка якої не проведена, обчислюється за формулою:

МПЗ = НГО x S x К x М / 12,

де:

МПЗ - мінімальне податкове зобов`язання;

НГО - нормативна грошова оцінка 1 гектара ріллі по Автономній Республіці Крим або по області з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку,встановленого цим Кодексом для справляння плати за землю;

S - площа земельної ділянки, гектарах;

К - коефіцієнт, що становить 0,05;

М - кількість календарних місяців, протягом яких земельна ділянка перебуває у власності,оренді, користуванні на інших умовах (в тому числі на умовах емфітевзису) платника податків.

Відповідно до п.67 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПКУ тимчасово, для розрахунку мінімального податкового зобов`язання за 2022 та 2023 податкові (звітні) роки коефіцієнт "К", визначений у підпунктах 38-1.1.1 і 38-1.1.2 статті 38- 1 цього Кодексу, застосовується із значенням 0,04.

Враховуючи вищезазначене, ГУ ДПС в Житомирській області правомірно сформовано податкові повідомлення - рішення з МПЗ за 2022 рік від 25.07.2024 № 812539-24/06-11 на суму 1 542,34 грн та за 2023 рік від 25.07.2024 №1061280-24/06-11 на суму 1 542,34 грн.

Безспірно, відповідно до вимог підпункту 170.14.3 пункту 170.14 статті 170 ПК України такі податкові повідомлення-рішення надсилаються (вручається) платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, наступного за звітним.

Однак приписами підпункту 170.14.3 пункту 170.14 статті 170 ПК України прямо передбачено, що таке річне податкове зобов`язання може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу, тобто не пізніше закінчення 1095 дня.

Більш того, якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) таке податкове повідомлення-рішення разом з детальним розрахунком суми податку у зазначений строк, фізична особа звільняється від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату річного податкового зобов`язання на суму позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів.

Нормою пункту 1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормою пункту 59.3 статті 59 ПК України визначено, що податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ «Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610 податкова вимога не формується та не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста восьмидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, податковий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Загальний податковий борг позивача становить суму податку на доходи фізичних осіб у вигляді мінімального податкового зобов`язання що підлягає сплаті фізичною особою 3084,68 грн та земельного податку з фізичних осіб 1174,31 грн і дорівнює 4258,99 грн, що перевищує розмір ста восьмидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі наведеного контролюючим органом була сформована та напрвлена позивачу податкова вимога форми "Ф" від 28.10.2024 №0- 0630 про наявність у позивача станом на 27.10.2024 податкового боргу у сумі 4258,99 грн.

Таким чином, спірна податкова вимога прийняття в межах діючого законодавства а позовні вимоги позивача в частині скасування даних рішень є необґрунтованими та безпідставними.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У контексті встановлених обставин справи та правового регулювання суд доходить висновку, що відповідач діяв з дотримання вимог діючого законодавства, що не призвело до порушення прав позивача, тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі положень статті 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНКОПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003. ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень і податкової вимоги, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 06 серпня 2025 р.

06.08.25