Справа № 140/11688/24
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

05 серпня 2025 року ЛуцькСправа № 140/11688/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

при секретарі судового засідання Ткачук І.І.

за участю представника Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації Авраменка Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової Алли Миколаївни про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі за позовом заступника керівника Володимирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України до Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної військової (державної) адміністрації про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 у цій справі, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної військової (державної) адміністрації (далі також Департамент) щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Заставне-2, поселення двошарове: лужицька культура доби бронзи і давньоруський час Х-ХІІІ ст., який знаходиться в Володимирському районі на території Литовезької ОТГ с. Заставне, на південно-західній околиці села, та неподання до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України пропозицій про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; зобов`язано Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної військової (державної) адміністрації вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Заставне-2, поселення двошарове: лужицька культура доби бронзи і давньоруський час Х-ХІІІ ст., який знаходиться в Володимирському районі на території Литовезької ОТГ с. Заставне, на південно-західній околиці села, та подання пропозицій до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

На виконання даного судового рішення, 18.03.2025 Волинським окружним адміністративним судом стягувачу було видано виконавчий лист №1963/2025 про зобов`язання Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної військової (державної) адміністрації вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Заставне-2, поселення двошарове: лужицька культура доби бронзи і давньоруський час Х-ХІІІ ст., який знаходиться в Володимирському районі на території Литовезької ОТГ с. Заставне, на південно-західній околиці села, та подання пропозицій до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

16.07.2025 до суду надійшла заява головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової Алли Миколаївни про заміну сторони виконавчого провадження в даній адміністративній справі, а саме боржника - Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації на його правонаступника Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації (далі також - Управління).

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 вказану заяву призначено до судового розгляду на 14 год 30 хв 05.08.2025.

У судовому засіданні 05.08.2025 представник Управління Волинської ОДА просив суд відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження. У своїх поясненнях наголосив, що згідно з інформацією Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Департамент станом на час розгляду справи судом апеляційної інстанції перебуває у стані припинення, відомості про припинення юридичної особи не внесені.

Інші учасники справи у судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до частини другої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Розглянувши заяву про заміну сторони виконавчого провадження та наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Конституційний Суд України у рішенні від 26.06.2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20.07.2004 вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у рішенні від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07.06.2005, заява №6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004, заява №60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009, заява №40450/04; пункт 64 рішення у справі «v. Georgia» від 28.11.2006, заява №30779/04).

На підставі аналізу статей 3,8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 у цій справі, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної військової (державної) адміністрації щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Заставне-2, поселення двошарове: лужицька культура доби бронзи і давньоруський час Х-ХІІІ ст., який знаходиться в Володимирському районі на території Литовезької ОТГ с. Заставне, на південно-західній околиці села, та неподання до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України пропозицій про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; зобов`язано Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної військової (державної) адміністрації вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Заставне-2, поселення двошарове: лужицька культура доби бронзи і давньоруський час Х-ХІІІ ст., який знаходиться в Володимирському районі на території Литовезької ОТГ с. Заставне, на південно-західній околиці села, та подання пропозицій до Міністерства культури та стратегічних комунікацій України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

На виконання даного судового рішення, 18.03.2025 Волинським окружним адміністративним судом стягувачу було видано виконавчий лист №1963/2025.

29.05.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М. відкрито виконавче провадження за №78212285 щодо виконання виконавчого листа Волинського окружного адміністративного суду №1963/2025 від 18.03.2025.

Однак, на даний час рішення суду від 23.12.2024 у цій справі, яке набрало законної сили, боржником так і не виконано.

Відповідно до частини першої статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до частини четвертої статті 379 КАС України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу - як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Верховний Суд у постанові від 11.10.2019 у справі №812/1408/16, здійснивши системне тлумачення норм Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII у взаємозв`язку зі статтями 52 та 379 КАС України, сформулював висновок відповідно до якого публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва. Під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому обов`язок по відновленню порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід щодо переходу до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (дії, бездіяльність) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Отже, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або ж часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому чи внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення адміністративної компетенції.

Зазначеної вище правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 12.06.2018 у справі №2а-23895/09/1270, від 13.03.2019 у справі №524/4478/17 та від 20.02.2019 у справі №826/16659/15.

Суд зазначає, що особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва:

1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та

2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другий відповідач суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача".

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Вищевказані висновки Верховного Суду у справі №812/1408/16, в подальшому підтримані Верховним Судом у постанові від 04.10.2023 у справі №805/2819/18-а.

Як зазначалось вище, на даний час рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 у даній справі, яке набрало законної сили, Департаментом культури, молоді та спорту Волинської обласної військової (державної) адміністрації так і не виконано.

Розпорядженням Волинської ОДА від 18.09.2024 №374 «Про припинення департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації та утворення управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації і управління молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації» було вирішено припинити юридичну особу публічного права Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації, реорганізувавши такий шляхом поділу. У результаті проведеної реорганізації було утворено Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації та управління молоді та спорту Волинської ОДА.

За приписами пункту 4 вказаного розпорядження Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації є правонаступником зобов`язань, прав та обов`язків Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації у сфері, зокрема, охорони культурної спадщини. (а.с.162зворот-166).

10.01.2025 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації ().

Вказане вище свідчить про те, що Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації вибув з відносин, щодо яких виник спір. Натомість, передання компетенції щодо охорони культурної спадщини перейшло до Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації.

Суд критично оцінює доводи представника Управління про те, що Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації продовжує виконувати свої завдання.

Так, відповідно до пункту 5 розпорядження Волинської ОВА від 18.09.2024 №374 Департамент продовжує здійснювати повноваження та функції у визначених сферах до завершення здійснення заходів з утворення структурних підрозділів Волинської ОДА, яким передаються повноваження та функції.

Як зазначено судом вище, в силу утворення та проведення 10.01.2025 державної реєстрації Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської ОДА повноваження компетенції щодо охорони культурної спадщини перейшло до вказаного Управління.

Враховуючи викладене вище, забезпечуючи виконання судового рішення у цій справі в цілях сприяння реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення, суд дійшов висновку щодо необхідності заміни сторони боржника у виконавчому провадженні №78212285 з Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації () на його правонаступника Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації ().

Керуючись статтями 243, 248, 379 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової Алли Миколаївни про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити.

Замінити у виконавчому провадженні №78212285 боржника Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації () на його правонаступника Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації ().

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано судом 06 серпня 2025 року.

Суддя Н. В. Стецик