Справа № 826/11661/16
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Сорочко Є.О., Коротких А.Ю.

при секретарі Дудин А.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просив скасувати рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №26634748 від 01 грудня 2015 р. державного реєстратора прав на нерухоме майно Шияна Олександра Вікторовича, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві (повноваження якого перейшли до Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд не встановив причинно-наслідкові зв`язки між двома рішеннями державних реєстраторів та наслідки їх обох. По суті позовних вимог рішення суду жодних правових оцінок не містить, його мотивувальна частина не відповідає вимогам ч.4 ст.246 КАС. Всупереч ст.244 КАС не вирішено, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. На переконання апелянта оскаржуване рішення суду не тільки не усуває передумову скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, але й наперед легалізує підтвердження судом в іншій справі правомірність такої відмови. Всіляко сприяючи цьому і зводячи нанівець прийняті щодо спірного питання у 2013-2014 роках судові рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказав, що проміжне рішення державного реєстратора про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за своєю суттю є актом індивідуальної дії, тобто актом одноразового застосування, який вичерпує свою дію після його реалізації. Оскільки спірне рішення вичерпало свою дію внаслідок прийняття відповідачем рішення про відмову у державній реєстрації прав та обтяжень, підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

В судове засідання сторони не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також те, що участь у судовому засіданні учасників справи не визнано обов`язковою, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.03.2013 ОСОБА_1 звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою №553646 про державну реєстрацію прав власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Розгляд даної заяви неодноразово зупинявся для надання додаткових документів та поновлювався Головним управлінням юстиції у м. Києві, зокрема на підставі судових рішень від 27.11.2013 у справі №826/17067/13-а та від 25.06.2014 у справі №826/5728/14.

01.12.2015 державним реєстратором Шияном О.В. прийнято рішення №26634748 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №553646 від 22.03.2013, у зв`язку з неподанням ОСОБА_1 усіх необхідних документів для проведення реєстрації права власності. Позивачу запропоновано надати:

- належним чином засвідчену копію паспорта та РНОКПП ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчену копію рішення Печерського суду м. Києва від 27.04.2004 №2-1128/04;

- оригінал та засвідчену копію технічного паспорта на заявлений об`єкт нерухомого майна;

- довідку Печерського районного суду м. Києва про те, що рішення відповідного суду м. Києва від 27.04.2004 №2-1128/04 станом на 01.12.2015 є чинним і підлягає виконанню;

- довідку з Київського міського БТІ та реєстрації права власності на ОНМ щодо реєстрації права власності на заявлену квартиру.

У зв`язку із припиненням повноважень щодо реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, якими було наділено Головне управління юстиції м. Києва, заяви громадян було передано на розгляд до Департаменту з питань реєстрації м. Києва, який розпочав свою діяльність 14.04.2016.

Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації м. Києва Криловою Г.А. було прийнято до розгляду заяву позивача №553646 від 22.03.2013 та встановлено, що у матеріалах реєстраційної справи, яка передана до Департаменту відсутня документація, витребувана держреєстратором Шияном О.В .

Також встановлено, що відсутня розписка про отримання ОСОБА_1 рішення №26634748 від 01.12.2015 про повторне зупинення розгляду його заяви від 22.03.2013 №553646.

У зв`язку з наведеним 08.07.2016 Департаментом листом № 074-353 направлено рішення №26634748 від 01.12.2015 про зупинення розгляду заяви №553646 позивачу та зазначено про необхідність виконати вимоги держреєстратора протягом 5 робочих днів.

14.07.2016 позивач отримав лист Департаменту, що підтверджується трекінгом поштового відправлення.

Не погоджуючись із рішенням державного реєстратора Шияна О.В. №26634748 від 01.12.2015, позивач звернувся до Постійно діючої комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві зі скаргою від 25.07.2016.

Листом від 18.08.2016 №О-4745 позивача повідомлено, що комісією прийнято рішення №132/КС від 18.08.2016 про відмову в задоволенні такої у зв`язку з тим, що 22.07.2016 по заяві №553646 Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації м. Києва Криловою Г.А. вже було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №30584122.

Не погоджуючись з рішенням відповідача про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи висновок суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом даного спору є правомірність дій відповідача під час прийняття спірного рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №26634748 від 01 грудня 2015 р.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень, визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року №1952-VI ( далі - Закон).

Статтею 2 Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону заявник - це власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав; особа, за якою закріплений особовий рахунок в погосподарській книзі відповідної сільської, селищної, міської ради, або уповноважена нею особа - у разі проведення державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону систему органів державної реєстрації прав становлять: Міністерство юстиції України та його територіальні органи; суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Частиною 1 ст. 11 Закону встановлено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Згідно до ст.18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Таким чином, вказаною нормою передбачено перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав.

З матеріалів справи вбачається, що 22.03.2013 позивач звернувся до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві із заявою №553646 про державну реєстрацію прав власності на квартиру АДРЕСА_1 .

01.12.2015 державним реєстратором Шияном О.В. прийнято рішення №26634748 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №553646 від 22.03.2013, у зв`язку з неподанням ОСОБА_1 усіх необхідних документів для проведення реєстрації права власності.

22.07.2016 у зв`язку з ненаданням позивачем запитуваних документів, Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації м. Києва було прийнято рішення №30584122 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень по заяві №553646 від 22.03.2013.

Судом встановлено, що рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень по заяві №553646 від 22.03.2013 оскаржено до суду.

На теперішній час адміністративна справа №826/19794/16, в якій предметом позову є рішення про відмову у державній реєстрації прав, перебуває на розгляді в Одеському окружному адміністративному суді.

Звернення до суду у правовій державі є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб від можливих порушень з боку адміністративних органів. Конституція України у частині другій статті 55 гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

В абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі № 3/35-313 вказано, що «…за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.»

У пункті 5 Рішення Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 9-рп/2008 в справі № 1-10/2008 вказано, що при визначенні природи «правового акту індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру (індивідуальної дії)» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне (індивідуальне) застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване у цій справі рішення №26634748 від 01.12.2015 Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зупинення розгляду заяви ОСОБА_1 №553646 від 22.03.2013 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, як акт індивідуальної дії є проміжним та вичерпало свою дію внаслідок прийняття відповідачем рішення №30584122 від 22.07.2016 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень по заяві №553646 від 22.03.2013.

Водночас, його скасування за обставин, що склалися, не відновить початковий стан, не скасує рішення №30584122 від 22.07.2016 і не призведе до відновлення процесу реєстрації речових прав ОСОБА_1 по заяві №553646 від 22.03.2013 та ефективного захисту прав і інтересів позивача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Є.О.Сорочко

А.Ю. Коротких