Справа № 400/6919/25
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 р. № 400/6919/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Біоносенко В.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу,

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання протиправним та скасування рішення, оформлене протоколом від 08.04.2025 №18, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 з вимогами про: визнання протиправним рішення Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 оформлене протоколом №18 від 08 квітня 2025 щодо відмови у наданні відстрочки від призову під час мобілізації ОСОБА_1 ; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 надати йому відстрочку від призову під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що утримує трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 2015 р.н., ОСОБА_3 2018 р.н. та ОСОБА_3 2025 р.н., а тому відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» має право на відстрочку. Звернувся до відповідача з відповідною заявою, але отримав відмову у наданні відстрочки, оскільки начебто не надано доказів утримання сина ОСОБА_2 2015 р.н. Позивач зазначає що утримує всіх трьох дітей, та немає заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідач позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. Свою позицію відповідач аргументував посилання на додаток 5 до Порядку № 560 «ПЕРЕЛІК документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особи, які звертаються з заявою про надання відстрочки на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та

мобілізацію» повинні до заяви додати документи, що підтверджують право на відстрочку, а саме: свідоцтво про народження кожної дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та (або) рішення суду про встановлення факту перебування дитини (дітей) на утриманні військовозобов`язаного (за наявності), інші документи, на підставі яких у військовозобов`язаного виник обов`язок утримувати падчерку, пасинка до досягнення ними 18 років відповідно до статті 268 Сімейного кодексу України (за наявності), та один з таких документів: свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше); рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним; рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним; письмовий договір між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні; свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) та документи, які свідчать про відсутність у малолітніх, неповнолітніх падчерки, пасинка матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або про те, що такі особи не можуть з поважних причин надавати їм належне утримання (свідоцтво про смерть; витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин; рішення суду про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим; вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі; висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я чи витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, якщо зазначені мати, батько, дід, баба, повнолітні брати та сестри самі потребують постійного догляду; рішення суду про позбавлення батьківських прав матері, батька); інформація з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про військовозобов`язаного за категорією стягнення (характером зобов`язання) «стягнення аліментів» з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання заяви про надання відстрочки. ОСОБА_1 не надав жодного підтверджуючого документа, що неповнолітній син ОСОБА_4 проживає разом з ним, а не в іншій сім`ї. Також мати ОСОБА_5 могла і не подавати на стягнення аліментів з ОСОБА_1 , оскільки це виключно її право. Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 не додав до заяви всіх належних документів (згідно вимог пунктів 56- 60 Порядку та додатку 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період) на підтвердження перебування на утриманні третьої дитини ( ОСОБА_5 ), тому прийняте комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 рішення про відмову ОСОБА_1 в наданні відстрочки відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та пунктів 56-60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (затв. постановою КМ України від 16.05.2024 р. №560).

Ухвалою суду від 03.07.2025 задоволено заяву позивача про забезпечення позову, шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювати призов на військову службу під час мобілізації - ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), до набрання судовим рішенням у цій справі законної сили.

В судове засіданні 04.08.2025 представники сторін не з`явилися, за таких обставин суд ухвалив рішення про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження 06.08.2025.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 проживає с. Олександрівка Вознесенського району Миколаївської області та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , як військовозобов`язаний.

07.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою за формою передбаченою Додатком 4 до постанови КМУ №930 від 16.08.2024 про надання йому відстрочки від призову за мобілізацію на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну

підготовку та мобілізацію» - чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

До заяви ОСОБА_1 додав 1) копія паспорта громадянина України; 2) копію картки платника податків; 2) копію свідоцтва про шлюб від 04.06.2018 з ОСОБА_6 ; 3) копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 2025 р.н.; 4) копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 2018 р.н.; 5) копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , 2015 р.н.; 6) довідку від 07.04.2025 за 25401 Першого відділу державної виконавчої служби у Вознесенського районі Миколаївської області про відсутність заборгованості зі сплати аліментів; 7) витяг з «Резерв+»; 8) постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2025 у справі № 400/9788/24.

08.04.2025 Комісія з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_6 розглянула заяву ОСОБА_1 та ухвалила протокольне рішення №18 про відмову у наданні відстрочки з тих підстав, що позивачем не надано документу про утримання дитини ОСОБА_2 .

Відповідно до п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до Переліку документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, який є додатком 5 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, документи, що підтверджують право на відстрочку, за до п.3 ч.1 ст.23 Закону:

- свідоцтво про народження кожної дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та (або) рішення суду про встановлення факту перебування дитини (дітей) на утриманні військовозобов`язаного (за наявності), інші документи, на підставі яких у військовозобов`язаного виник обов`язок утримувати падчерку, пасинка до досягнення ними 18 років відповідно до статті 268 Сімейного кодексу України (за наявності),

та один з таких документів:

- свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше);

- рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;

- рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;

- письмовий договір між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні;

- свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) та документи, які свідчать про відсутність у малолітніх, неповнолітніх падчерки, пасинка матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або про те, що такі особи не можуть з поважних причин надавати їм належне утримання (свідоцтво про смерть; витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин;

- рішення суду про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим;

- вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі; висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я чи витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, якщо зазначені мати, батько, дід, баба, повнолітні брати та сестри самі потребують постійного догляду; рішення суду про позбавлення батьківських прав

матері, батька);

- інформація з Єдиного реєстру боржників про відсутність в Реєстрі відомостей про військовозобов`язаного за категорією стягнення (характером зобов`язання) стягнення аліментів з датою формування такої інформації не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання заяви про надання відстрочки.

Вирішуючи зазначений спір, суд виходить з того, п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» наділяє особу правом на відстрочку на військову службу під час мобілізації за наявності наступних умов: 1) утримання ним трьох неповнолітніх дітей; 2) відсутність заборгованості зі сплати аліментів у розмірі якій перевищує суму платежів за три місяці.

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Таким чином, СК України, передбачає безумовний обов`язок утримання батьками неповнолітньої дитини, а також що це утримання може відбуватися у різні способи: за домовленістю між батьками, шляхом сплати аліментів за рішенням суду або за договором укладеним відповідно до ст.189 СК України, безпосередньо витрати на утримання дитини під час проживання з нею однієї сім`єю та інше.

Тобто, з цієї правової конструкції, можливо зробити висновки. По-перше, законодавець не виділяє якогось окремого способу утримання дітей, яке надає права на відстрочку за п.3 ч.1 ст.23 Закону. Будь-який спосіб утримання дітей, визначений Сімейним кодексом України, у такому випадку є підставою для надання відстрочки від призову. По-друге, оскільки законодавцем прямо вказано на відсутність заборгованості зі сплати аліментів, як умови надання відстрочки, це вказує, що законодавець свідомо передбачає право на надання відстрочки тому військовозобов`язаному, який не проживає з дітьми, але утримую їх у спосіб сплати аліментів чи у інший спосіб за домовленістю з матерію дитини.

Разом з тим, відповідно Переліку, військовозобов`язаний для отримання відстрочки за п.3 ч.1 ст.23 Закону, повинен надати один з тих документів:

- свідоцтво про шлюб з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше);

- рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;

- рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), що є військовозобов`язаним;

- письмовий договір між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні.

З цього, виходить, що постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024, визначивши саме зазначений перелік документів, як обов`язковий, значно звузили способи утримання військовозобов`язаними дітей, лише до 1) проживання разом з матерію дітей та дітьми однією сім`єю; 2) після розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей з військовозобов`язаним; 3) утримання дітей на підставі письмового договору між батьками про те, з ким з батьків будуть проживати діти, та про участь другого з батьків у їх вихованні. При цьому, з цього випливає, що постановою КМУ виключена можливість надання відстрочки військовозобов`язаними, які утримують дітей у спосіб визначений ч.1 ст.181 СК України за домовленістю між ними та ч.3 ст.181 СК України шляхом сплати аліментів у розмірі визначеному судом або у . Зазначена звужувальна норма прямо суперечить п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка допускає надання відстрочки військовозобов`язаними, які утримують трьох дітей у спосіб шляхом сплати

аліментів, у розмірі визначеному судом.

Відповідно до ч.3 ст.7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Враховуючи вимоги ч.3 ст.7 КАС України, суд у цьому випадку застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, безпосередньо Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Дослідивши надані ОСОБА_1 на розгляд відповідачів документи 07.04.2025, суд вбачає, що позивач є батьком трьох неповнолітніх дітей, 2015 р.н., 2018 р.н. та 2025 р.н. Двох дітей, позивач утримує в спосіб безпосередньо добровільного утримання проживаючи з нею однією сім`єю, а ще одну дитину ( ОСОБА_2 ) утримує у спосіб за домовленістю з матір`ю. При цьому, заборгованість зі сплати аліментів у позивача відсутня взагалі. На час прийняття спірного рішення, позивачем було надано на розгляд відповідачів: 1) заяву про надання відстрочки за п.3 ч.1 ст.23 Закону; 2) копія свідоцтв про народження неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , в яких у всіх трьох випадках позивач зазначений батьком дитини;5) копія свідоцтва про шлюб з ОСОБА_8 (матір ОСОБА_7 та ОСОБА_3 ).

Зазначений обсяг документів, цілком відповідає вимогам Переліку, та з нього можливо встановити факт утримання позивачем у передбачений СК України спосіб трьох неповнолітніх дітей, відсутність заборгованості з аліментів та відповідність його вимогам п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вимога відповідача про надання ним документу про утримання ОСОБА_2 , не відповідає Закону, оскільки позивач утримує дітей у інший, передбачений законодавством спосіб.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що рішення Комісії № 18 від 08.04.2025 про відмову у наданні відстрочки від призову необхідно визнати протиправним та скасувати.

Щодо способу поновлення порушених прав позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У разі якщо ухвалення рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В цьому випадку, суд вбачає, всі умови позивачами були виконанні для того щоб суб`єкт владних повноважень міг прийняти рішення на їх користь.

Надання відстрочки від призову, за наявності підстав, є не правом, а обов`язком відповідачів.

У відповідачів під час надання відстрочки від призову відсутні дискреційні повноваження. Оскільки, дискреційні повноваження це можливість обирати на свій розсуд між двома правомірними варіантами вирішення питання.

А відповідно до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, у відповідачів є лише один правомірний варіант вирішення питання, якій залежить від наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні відстрочки. За наявністю таких підстав, єдине можливо правомірне рішення відповідача відмова у наданні відстрочки, а надання такої відстрочки буде неправомірним. За відсутністю таких підстав, єдине можливо правомірне рішення відповідача надання відстрочки від призову, а відмова у наданні відстрочки буде неправомірним.

Таким чином, посилання відповідача на те, що питання про надання відстрочки від призову є дискреційними, суд відкидає, як безпідставне.

Крім того, суд враховує, що саме у цьому випадку, протиправне рішення відповідачів про відмову у наданні відстрочки від призову, було не свавіллям чи помилкою саме ІНФОРМАЦІЯ_4 та Комісії, а обумовлене застосуванням ним чинного нормативно-правового акту (Переліку, затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024), якій суперечить вимогам п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та безпідставно звужує коло осіб, які мають право на відстрочку за цим пунктом. За таких обставин, поновлення прав позивача у спосіб визначений у абзаці другому частини четвертої статті 245 КАС України, не буде ефективним, оскільки не усуває для відповідачів суперечностей з застосуванням постанови КМУ № 560 від 16.05.2024.

У цьому випадку, суд вбачає, що позивач повністю відповідає вимогам п.3 ч.1 ст.23 Закону, надав всі можливі документи, які підтверджують його право на відстрочку, а ті документи, які в нього вимагають відповідачі відповідно до Переліку, не можуть бути надані, оскільки не відповідають життєвій ситуації позивача та обраного ним способу утримання неповнолітніх дітей. Інших підстав для відмову у наданні відстрочки від призову позивачу, відповідачі на наводять. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на відстрочку на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону, а тому способом поновлення його прав, є саме покладення на Комісію з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_6 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 та прийняти рішення про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Судові витрати покласти на відповідача

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним рішення Комісії з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_7 , оформлене протоколом № 18 від 08.04.2025 щодо відмови у наданні відстрочки від призову під час мобілізації ОСОБА_1 .

3.Зобов`язати Комісію з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_7 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання відстрочки від призову під час мобілізації та прийняти рішення про надання відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п.3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Біоносенко

Рішення складено в повному обсязі 06.08.2025