Справа № 260/5662/25
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 серпня 2025 року м. Ужгород№ 260/5662/25
Закарпатський окружний адміністративний суд в особі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Ш.Петефі, буд. 14, ) про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2025 року до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області, відповідно до якого просить суд визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ Міснік М.В., про накладення штрафу від 01.07.2025 року у розмірі 5100,00 грн. у виконавчому провадженні №78062715.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірна постанова є протиправною. Зазначає, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/3213/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області провівши розрахунок пенсії за віком згідно ЗУ «Про державну службу» без врахування вищевказаної довідки про складові заробітної плати, встановлено, що розмір пенсії буде становити 2361,00 грн., а станом на 09.04.2024р. заявник отримує - 11131,49 грн. Враховуючи вищевикладене - відмовлено гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в перерахунку пенсії згідно заяви №661 від 09.04.2024 року в зв`язку із зменшенням розміру пенсії та згідно заяви від 01.04.2025 (вхідний номер 1609/4-0700-25 від 02.04.2025), про що ОСОБА_1 повідомлено листом від 29.04.2025 №0700-0307-8/24239.

23 травня 2025 року на адресу Головного управління надійшла постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного МРУ МЮ Міснік Н.В. про відкриття виконавчого провадження від 15.05.2025 року ВП №78062715 з примусового виконання виконавчого листа №260/3213/24, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом 24.04.2025 на підставі вищенаведеного рішення суду (копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.05.2025 з супровідним листом в додатку).

Листом від 28.05.2025 №0700-0401-5/31487 Головне управління повідомляло відповідача, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 по справі №260/3213/24 виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, а саме стягувачу здійснено перерахунок згідно рішення суду, однак, було відмовлено в переведенні пенсію державного службовця в зв`язку із зменшенням розміру пенсії стягувана після проведеного перерахунку.

Позивач вказує, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 у справі №260/3213/24 не містить зобов`язання щодо обчислення пенсії державного службовця на підеш довідки №01-15/434 від 08.04.2024 року. Враховуючи вищезазначене, рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 по справі №260/3213/24 виконано згідно норм чинного законодавства України в сфері пенсійного забезпечення та в межах покладених зобов`язань.

За таких обстави, позивач переконаний, що постанова про накладення штрафу від 01.07.2025 є необґрунтованою, безпідставною та винесеною без з`ясування усіх обставин справи.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 липня 2025 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду без виклику (повідомлення) сторін.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що рішення суду боржником не виконано, оскільки ОСОБА_1 не переведений на пенсію відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу». Вищенаведене свідчить про невиконання органом пенсійного фонду рішення Закарпатського окружного адміністративного суду №260/3213/24, що зумовило накладення штрафу за не виконання рішення суду.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено наступне.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року у справі №260/3213/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково. Зокрема, визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 17.04.2024р. №42 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» з 09.04.2024 року.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2025 року у справі №260/3213/24 рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 року залишено без змін.

На виконання рішення суду від 27 травня 2024 року у справі №260/3213/24, яке набрало законної сили 27.03.2025 року, Закарпатський окружний адміністративний суд 24 квітня 2025 року видав виконавчий лист про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» з 09.04.2024 року.

07 травня 2025 року ОСОБА_1 було подано до відповідача заяву про відкриття виконавчого провадження.

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 15 травня 2025 року винесла постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №78062715 з примусового виконання вказаного виконавчого листа, в якій зазначено про необхідність протягом 10 робочих днів виконати рішення суду.

Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 01 липня 2025 року винесла постанову про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн на Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/3213/24.

Позивач, вважаючи вказану постанову протиправною, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами другою та третьою статті 14 КАС України визначено, що постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.1 ст.370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Принцип обов`язковості судових рішень також закріплений статтею 14 КАС України, якою передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012).

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» (надалі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з частиною 1 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

За змістом частини 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу.

Положенням статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, з урахуванням положень статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для прийняття рішення про накладення штрафу, передбаченого частиною 1 статті 75 Закону №1404-VII, є встановлення державним виконавцем факту невиконання рішення, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії. При цьому, таке невиконання повинно існувати на день винесення постанови про накладення штрафу, а причиною невиконання - обставини, які не залежать від боржника.

Підставою для застосування до позивача штрафу слугувало невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 року у справі №260/3213/24 щодо переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» з 09.04.2024 року.

Доводи позивача про те, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 року у справі №260/3213/24 не покладено на орган Пенсійного фонду України зобов`язань щодо обчислення пенсії державного службовця на підставі довідки №01-15/434 від 08.04.2024 року рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду №260/3213/24 від 27.05.2024р., суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Суд зазначає, що вказаним рішенням суду визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 17.04.2024р. №42 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу», пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» з 09.04.2024 року.

Суд при розгляді справи №260/3213/24, визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області і скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 17.04.2024р. №42 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , з огляду на наступне:

«Суд, проаналізувавши матеріали електронної пенсійної справи ОСОБА_1 відповідно до довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) в період з 07.07.1994 по 02.03.2015 був призначений на посаду заступника директора в Міжгірській районній філії Закарпатського обласного центру зайнятості.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 серї НОМЕР_1 від 06.09.1977 року, встановлено, що 05.01.1993 прийнятий на посаду заступника директора Міжгірського районного центру зайнятості (Наказ №1-к від 05.01.1993); 07.07.1994 прийняв присягу державного службовця (Протокол №4 від 07.07.1994); 08.07.1994 присвоєний 11 ранг державного службовця (Наказ №87 від 08.07.1994); 01.01.1997 переведений на посаду заступника директора - начальника відділу організації зайнятості населення та соціальних гарантій Міжгірського районного центру зайнятості (Наказ №200-к від 31.12.1996); - у зв`язку з реорганізацією Закарпатського обласного центру зайнятості переведений на посаду заступника директора - начальника відділу по наданню послуг роботодавцям та взаємодії з соціальними партнерами (Наказ №32-к від 12.03.2000); - призначений за переведенням заступником директора Міжгірського районного центру зайнятості (наказ №65-к від 29.04.2002); 02.03.2015 проходження державної служби припинено у зв`язку із втратою чинності Розпорядження КМУ від 04.06.1994 за №410-р про віднесення посад працівників державної служби зайнятості до відповідних категорій посад державних службовців, набрання чинності наказу Мінсоцполітики України від 16.12.2024 за №1043 «Про умови оплати праці працівників державної служби зайнятості, наказу Державного центру зайнятості від 19.02.2015 за №20 «Про зміни в організації праці, істотних умов праці в державній службі зайнятості та наказу Закарпатського обласного центру зайнятості від 27.02.2015 за №27 «Про структуру Закарпатського обласної служби зайнятості» (наказ №29-к від 02.03.2015). Продовжує роботу за його згодою на посаді заступника директора цього ж центру зайнятості. 20.02.2023 - звільнений з посади заступника (Наказ №76-к); 01.11.23 - прийнятий на посаду інженера з охорони праці в ТОВ «Міжгірський лісокомбінат».

Відповідно до довідки Закарпатського обласного центру зайнятості від 24.05.2022 №674-11, виданої ОСОБА_1 про те, що він працював у Міжгірській районній філії Закарпатського обласного центру зайнятості на посаді заступника директора - начальника відділу надання соціальних послуг з 05.01.1993р. Його загальний трудовий стаж станом на 23.05.2022 року становить 44 роки 04 місяці 07 днів. З них стаж роботи на посадах прирівняних до посад державних службовців ЗО років 06 місяців 16 днів, стаж розрахований станом на 01.03.2015 року. З 02.3.2015 року працівниками Закарпатського обласного центру зайнятості втрачено статус державних службовців. ОСОБА_1 продовжує працювати в Міжгірській районній філії Закарпатського обласного центру зайнятості з 02.03.2015 року по теперішній час на вищезазначеній посаді. Станом на 23.05.2022 стаж роботи в державній службі зайнятості та на посадах прирівняних до посад державних службовців складає 37 років 09 місяців 10 днів.

Згідно Довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 08.04.2024 року №01-15/434 виданої Управлінням соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації , що видана ОСОБА_1 проте, що він працював у Міжгірській районній філії Закарпатського обласного центру зайнятості на посаді заступника директора з 07.07.1994 року по 02.03.2015 року, заробітна плата станом на 08 квітня 2024 року : Посадовий оклад - 20567,00 грн., надбавка за ранг (5 ранг) - 500,00 грн., надбавка за вислугу років (30%) (за стаж державної служби 20 років 07 місяців 26 днів - 6179,10 грн., усього - 27246,10 грн.».

Таким чином, судом встановлено та зазначено, що ОСОБА_1 досяг необхідного пенсійного віку та має стаж на посаді державної служби 20 років, працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, а тому набув право на пенсію державного службовця за віком на підставі ст.37 Закону №3723-XII.

Згідно ст.46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Високі Договірні Сторони зобовязуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено у ст.1, що рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до ст.46 Конвенції.

Виконання лише резолютивної частини рішення без реалізації заходів, обгрунтованих мотивами рішення вважається неповним виконанням такого, що не відповідає ст.46 (1) ЄКПЛ і становить порушення Конвенції.

Як наслідок, твердження позивача про виконання в повному обсязі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/3213/24 є безпідставним.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що державний виконавець правомірно прийняв постанову про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду у справі №260/3213/24.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, судові витрати відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не належать.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88008, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, ) до Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Ш.Петефі, буд. 14, ) про скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяЯ. М. Калинич