Справа № 160/30053/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/30053/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року ( суддя Рябчук О.С.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить:

скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.06.2024 за №1-0463-UA0043499, відповідно до якого позивачу визначили суму податкового зобов`язання в розмірі 45 288,75 грн. за податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2022 року за адресою розташування об`єкта нежитлової нерухомості АДРЕСА_1 ;

скасувати податкове повідомлення-рішення від 25.06.2024 року за №1-0463-UA0043499, відповідно до якого позивачу визначили суму податкового зобов`язання в розмірі 46 682,25 грн. за податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2023 року за адресою розташування об`єкта нежитлової нерухомості АДРЕСА_1 ;

стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 гривень та витрати на оплату професійної правничої допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.06.2024 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області були прийняті податкові повідомлення-рішення №1-0463-UA0043499 та №1-0463-UA0043499, якими було визначено податкові зобов`язання ОСОБА_1 за платежем: «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за податковий період 2022 рік та 2023 рік, відповідно, за адресою розташування об`єкта нежитлової нерухомості АДРЕСА_1 , загальною площею 464.50 кв.м. Позивач вважає вказані податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з тим, що у нього відсутня вказана житлова нерухомість, оскільки її було знесено, як таку, яка не відповідала будівельним нормам та яка за весь час значно зносилась. Також позивачем наголошується, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.11.2024 відносно об`єктів нерухомого майна, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та які відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать позивачу, в реєстрі взагалі відсутня інформація про площу цих об`єктів, зокрема через те, що зазначені об`єкти було знесено, але відомості про них досі знаходяться в державному реєстрі. Отже, на переконання позивача, відповідач самостійно, безпідставно та помилково визначив йому базу оподаткування у розмірі 464.50 кв.м. на об`єкт нежитлової нерухомості за вищевказаною адресою. З огляду на наведене, позивач зазначає, що нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відображене в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях є протиправним, а відтак підлягає скасуванню.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що відповідач вказує, що розмір визначеної у позивача загальної площі об`єкту житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 є 464.50 кв.м. з огляду на інформацію з даних Державної реєстраційної служби, які внесені до інформаційно- комунікаційних систем Державної податкової служби України. Однак, відповідач у відповіді на адвокатський запит так і не надав представнику позивача документального підтвердження визначення розміру площі об`єкта нежитлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , що на думку відповідача має площу 464.50 кв.м. та доказів тому, що відповідач дійсно правильно визначив позивачеві базу оподаткування в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях. Отже, відповідач самостійно, безпідставно і помилково визначив позивачеві базу оподаткування у розмірі 464.50 кв.м. та не надав позивачу документального підтвердження визначення площі зазначеного об`єкта нерухомості.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25.06.2024, на підставі даних ДПС України та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ГУ ДПС у Дніпропетровській області було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення форми «Ф» №1-0463-UA0043499 та №1-0463-UA0043499, якими було визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за податковий період 2022 рік на суму 45288,75 грн та за податковий період 2023 рік на суму 46682,25 грн.

Відповідно до розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік по об`єкту (тип об`єкту комплекс), який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 464,50 кв. м. та який належить ОСОБА_1 , ГУ ДПС у Дніпропетровській області нараховано позивачеві ставка податку за 1 кв.м. 97,5 грн. (1,5% *6500,00 грн.(мін. з/п станом на 01.01.2022 року)* 464,50 кв.м =45288,75 грн. або 3774,06 грн щомісячно.

Відповідно до розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік по об`єкту (тип об`єкту комплекс), який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 464,50 кв. м. та який належить ОСОБА_1 , ГУ ДПС у Дніпропетровській області нараховано позивачеві ставка податку за 1 кв.м. 100,5 грн. (1,5% *6700,00 грн.(мін. з/п станом на 01.01.2022 року)* 464,50 кв.м =46682,25 грн. або 3890,19 грн щомісячно.

07.10.2024 представником позивача адвокатом Котович М.О. на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровський області було направлено адвокатський запит №1, в якому, зокрема, останній просив надати інформацію згідно яких даних була нарахована загальна площа квадратних метрів (464,50 кв.м.) за податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачені фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2022-2023 роки за адресою розташування об`єкта нежитлової нерухомості: АДРЕСА_1 ., а також надати документальне підтвердження визначення площі зазначеного об`єкта нежитлової нерухомості.

Листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 15.10.2024 №71870/6/04-36-24-07-08, було повідомлено, що згідно інформаційно - комунікаційних систем Державної податкової служби України ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС (Соборний район м. Дніпра), як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є власником, зокрема комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно даних Державної реєстраційної служби, які внесені до інформаційно - комунікаційних систем Державної податкової служби України 06.04.2024, загальна площа складає 464,50 кв. метрів. Відповідно пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПКУ, ГУ ДПС, ОСОБА_1 сформовані, в автоматизованому режимі, відповідні податкові повідомлення - рішення форми «Ф» (далі - ППР) з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період 2022- 2023 роки, а саме: за 2022 рік - від 25.06.2024 № 1-0463- UA043499 на суму 45288,75 грн, за 2023 рік від 25.06.2024 № 1-0463- UA0043499 на суму 46682,25 грн, які вручено ОСОБА_1 особисто 28.06.2024. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове ППР.

Незгода ОСОБА_1 з вищевказаним податковими повідомленнями-рішеннями ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 25.06.2024 №1-0463-UA0043499 та №1-0463-UA0043499 стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлює, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

За правилами підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Таким чином, відповідно до приписів пункту 12.4.1 пункту 12.4 статті 12 ПК України органи місцевого самоврядування, серед іншого, встановлюють ставки податку на нерухоме майно, а саме для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. При цьому у підпункті 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України законодавець встановив максимальну межу розміру такого податку (1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування) та надав право органу місцевого самоврядування на диференціацію розміру ставки податку залежно від місця розташування (зональності), виду нерухомості та особи платника податку.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, ВРН №78 від 06.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Монашко Н.П. (зареєстровано в реєстрі за №888) ОСОБА_1 є співвласником 1/100 частки комплексу, база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (реєстраційний номер майна 985409), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі даних ДПС України та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ГУ ДПС у Дніпропетровській області було прийнято спірні податкові повідомлення-рішення форми «Ф» №1-0463-UA0043499 та №1-0463-UA0043499, якими було визначено ОСОБА_1 суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за податковий період 2022 рік на суму 45288,75 грн та за податковий період 2023 рік на суму 46682,25 грн.

Відповідно до розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2022 рік по об`єкту (тип об`єкту комплекс), який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 464,50 кв. м. та який належить ОСОБА_1 , ГУ ДПС у Дніпропетровській області нараховано позивачеві ставка податку за 1 кв.м. 97,5 грн. (1,5% *6500,00 грн.(мін. з/п станом на 01.01.2022 року)* 464,50 кв.м =45288,75 грн. або 3774,06 грн щомісячно.

Відповідно до розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік по об`єкту (тип об`єкту комплекс), який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 464,50 кв. м. та який належить ОСОБА_1 , ГУ ДПС у Дніпропетровській області нараховано позивачеві ставка податку за 1 кв.м. 100,5 грн. (1,5% *6700,00 грн.(мін. з/п станом на 01.01.2022 року)* 464,50 кв.м =46682,25 грн. або 3890,19 грн щомісячно.

07.10.2024 представником позивача адвокатом Котович М.О. на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровський області було направлено адвокатський запит №1, в якому, зокрема, останній просив надати інформацію згідно яких даних була нарахована загальна площа квадратних метрів (464,50 кв.м.) за податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачені фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за податковий період 2022-2023 роки за адресою розташування об`єкта нежитлової нерухомості: АДРЕСА_1 ., а також надати документальне підтвердження визначення площі зазначеного об`єкта нежитлової нерухомості.

Листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 15.10.2024 №71870/6/04-36-24-07-08, було повідомлено, що згідно інформаційно - комунікаційних систем Державної податкової служби України ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС (Соборний район м. Дніпра), як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є власником, зокрема комплексу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно даних Державної реєстраційної служби, які внесені до інформаційно - комунікаційних систем Державної податкової служби України 06.04.2024, загальна площа складає 464,50 кв. метрів. Відповідно пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПКУ, ГУ ДПС, ОСОБА_1 сформовані, в автоматизованому режимі, відповідні податкові повідомлення - рішення форми «Ф» (далі - ППР) з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період 2022- 2023 роки, а саме: за 2022 рік - від 25.06.2024 № 1-0463- UA043499 на суму 45288,75 грн, за 2023 рік від 25.06.2024 № 1-0463- UA0043499 на суму 46682,25 грн, які вручено ОСОБА_1 особисто 28.06.2024. У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове ППР.

Відповідно до Інформації з Державного peєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вищевказаний запис про право власності в Реєстрі прав на нерухоме майно погашено 02.08.2024 17:36:02 на підставі п. 45 порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141, за заявою про виправлення технічної помилки, відомостей у Державному реєстрі прав особи, записи про яку в реєстрі прав власності на нерухоме майно залишилися без проставлення відмітки про погашення (заява № 62303936).

Отже, ОСОБА_1 був співвласником 1/100 частки комплексу, база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (реєстраційний номер майна 985409), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . у період часу з 06.10.2011 року (дата прийняття рішення про державну реєстрацію та внесення запису до Державного peєстру речових прав на нерухоме майно 13.12.2011) по 02.08.2024 (погашення запису про право власності в Реєстрі прав на нерухоме майно), а отже на підставі ст. 266 Податкового кодексу України у період часу 2022-2023 роки позивач був платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за вказаний об`єкт нежитлової нерухомості. При цьому комплекс (база відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») (реєстраційний номер майна 985409), розташований за адресою: АДРЕСА_1 не відноситься до об`єктів, які не є об`єктом оподаткування та визначені пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України.

В контексті наведеного колегія суддів враховує наступне.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Втім, колегія суддів звертає увагу, що підпункт 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України передбачає, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо:

об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

У постанові від 29 червня 2023 року (справа № 520/342/21), ухваленій у подібних до цієї справи правовідносинах, Верховний Суд, застосовуючи наведену вище норму податкового законодавства, виснував, що платник податків не позбавлений можливості надати до податкового органу уточнюючі документи щодо характеристик оподатковуваних будівель для правильного розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, шляхом застосування відповідних коефіцієнтів для обчислення такого податку.

Суд також зазначив, що у випадку нереалізації платником податків права на проведення звірки даних відсутні підстави для посилань в подальшому на відомості, що можуть мати вплив або на віднесення належного йому нерухомого майна до об`єкта оподаткування взагалі, або ж на розмір ставки податку. Подібний підхід Верховний Суд застосував у постанові від 09 серпня 2022 року (справа №819/1339/16).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2024 року у справі № 520/27906/21.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався до податкового органу із заявою в порядку підпункту 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України, що відповідно спростовує покликання скаржника в даній частині.

На підставі вищенаведеного колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко