Справа № 757/56646/16-а
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Мєзєнцева Є.І.,

при секретарі судового засідання Харечко Ю.В.,

за участі представника позивача - Мельник Т.М.,

представника відповідача - Глущенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції у місті Києві про стягнення одноразової грошової допомоги,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову МВС України у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу 3-ої групи інвалідності;

- визнати протиправною відмову ГУ НП у м. Києві у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу 3-ої групи інвалідності;

- стягнути із ГУ НП у м. Києві одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням позивачу 3-ої групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ № 850 від 21.10.2015 року у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: на 18.03.2016 року.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що йому, як працівнику поліції встановлена 3 група інвалідності, внаслідок чого, відповідно до Постанови № 850 має право на отримання одноразової грошової допомоги. Проте, йому вказана допомога не виплачена, відмова у виплаті допомоги, оформлена листом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 26.05.2016, є протиправною.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції у місті Києві про стягнення одноразової грошової допомоги задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у місті Києві щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 3-ої групи інвалідності.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням 3-ої групи інвалідності, відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850 у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме, на 18.03.2016 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції у м. Києві звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми права, що призвело до порушення норм матеріального права, а саме статті 97 Закону України «Про Національну поліцію».

Апелянт стверджує, що судом не враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 21.05.2020 у справі №822/359/17, від 21.05.2020 у справі №357/4048/17, від 12.03.2020 у справі №804/5345/16, від 14.02.2019 у справі №822/764/18, від 12.03.2019 у справі №822/1667/16, від 16.04.2019 у справі №333/6465/16-а.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2025 та від 02.06.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання з`явилися сторони, їхні представники, учасники процесу надали свої пояснення та аргументи, обмінялися питаннями.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 з 29.11.2004 року до 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року до 31.12.2015 року - в Національній поліції України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 10-12).

Військово-лікарською комісією позивачу 28.12.2015 видано свідоцтво про хворобу № 203/у від 28.12.2015, відповідно до якого позивач не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, внаслідок отримання 04.09.2015 травми, захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві № 131 о/с від 31.12.2015 позивач звільнений зі служби в поліції згідно з пп.2 (через хворобу) п.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно виписки та довідки медико-соціальної експертної комісії позивачу з 18.03.2016 встановлена 3 група інвалідності, захворювання пов`язано з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

ОСОБА_1 07.04.2016 звернувся до Головного управління МВС України в м. Києві із заявою та відповідними документами про виплату йому одноразової грошової допомоги.

Згідно висновку Головного управління МВС України в м. Києві позивачу з призначено одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України від 20.12.1990 «Про міліцію» у розмірі 206700 гривень.

У вказаному висновку Головного управління МВС України в м. Києві зазначено, що підлягає виплата одноразової грошової допомоги на підставі підпункту 3.2 Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

В подальшому, МВС України повернуло без розгляду матеріали на призначення одноразової грошової допомоги та повідомило, що призначення вказаної допомоги повинно проводитись за останнім місцем служби поліцейського.

Головне управління Національної поліції у м. Києві листом від 26.05.2016 №769Ва/125/30/01-2016 повідомило позивача про те, що матеріали щодо виплати одноразової грошової допомоги повернуті з МВС України без задоволення. Причиною відмови стало, те, що позивач звільнений зі служби в Національній поліції і виплата повинна проводитися за останнім місцем служби.

Не погоджуючись із вказаною відмовою у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу 3-ої групи інвалідності, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Оскільки відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволених позовних вимог, то саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 07 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону № 565-ХІІ та Порядком № 850.

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21 жовтня 2015 року затвердив «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Дана постанова набрала законної сили 31 жовтня 2015 року.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150 - кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон № 565-XII.

Разом з тим, за змістом пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

Згідно частини першої статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті працівника поліції внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Частиною другою статті 97 Закону № 580-VIII встановлено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97- 101 Закону № 580-VIII, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 4).

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку № 4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

За правилами пункту 1 розділу IV Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймає керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції), у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 2 розділу IV Порядку № 4).

Таким чином, як Порядком № 850, так і Порядком № 4 регламентовано, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності подається за останнім місцем служби, виплата такої допомоги також проводиться за останнім місцем служби.

При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане, відповідно до Порядку № 850 - з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а відповідно до Порядку № 4 - з проходженням служби в поліції.

Разом з тим, в законодавстві була наявна прогалина щодо нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, оскільки не було визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги особам, які після звільнення з органів внутрішніх справ продовжили службу в Національній поліції та яким інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, але під час служби в органах поліції або після звільнення з цих органів.

Вирішуючи питання визначення порядку та належного органу, до компетенції якого входить призначення та виплата одноразової грошової допомоги поліцейському, якому інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, суд, виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, якими визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності виникає з дати встановлення втрати працездатності за довідкою МСЕК, а реалізація цього права здійснюється за останнім місцем служби особи, робить висновок, що виплата такої допомоги має здійснюватися органами Національної поліції на підставі норм Закону України «Про Національну поліцію» та у відповідності до Порядку № 4.

Про обґрунтованість такого висновку суду свідчать і подальші зміни в законодавстві, що регулює спірні правовідносини.

Так, Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ № 916 від 12.09.2016 року «Про внесення зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», яким пункт 5 розділу I Порядку № 4 доповнено підпунктом 4 стосовно випадків, за яких призначається одноразова грошова допомога. За його змістом встановлення інвалідності поліцейському внаслідок захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, є також обставиною, за якої поліцейському призначається одноразова грошова допомога.

Крім того, задля усунення прогалини в законодавстві 08.06.2017 року було прийнято Закон України № 2097 «Про внесення змін до статті 97 Закону України «Про Національну поліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги поліцейському», яким право на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності розповсюдили також на поліцейських, у яких втрата працездатності настала внаслідок захворювання або поранення, отриманого внаслідок виконання завдань міліції або під час проходження служби в органах внутрішніх справ. Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного закону, який набрав чинності 12.07.2017 року, установлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності мають поліцейські з числа осіб, зазначених у пунктах 3-6 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», які визнані інвалідами або отримали поранення до набрання чинності цим Законом.

Поліцейський, який проходить службу в поліції, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про національну поліцію», виплата якої здійснюється відповідним підрозділом Національної поліції за останнім місцем служби поліцейського на підставі Порядку № 4.

Натомість, Міністерство внутрішніх справ України не мало повноважень розглядати та приймати рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Наведені висновки узгоджуються з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.02.2019 року у справі № 822/764/18.

Згідно матеріалів справи, позивача звільнено зі служби в поліції наказом Головного управління Національної поліції у місті Києві № 131 о/с від 31.12.2015 року на підставі п. 2 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу), а тому на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України «Про Національну поліцію», а механізм та умови призначення одноразової грошової допомоги урегульовано Порядком № 4.

Отже належним органом, до якого позивач мав звернутися з заявою (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги, є Головне управління Національної поліції в м. Києві.

Судова колегія встановила, що в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 24.03.2016, яка подана заступнику голови Національної поліції України - начальнику ГУНП у м. Києві полковнику поліції Крищенку А.Є.

Зі змісту вказаної заяви вбачається, що позивач просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги. Повідомив, що станом на 24.03.2016 йому не нараховано зазначену грошову допомогу, хоча він неодноразового звертався до фінансового підрозділу Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо термінів виплати, але будь-якої інформації не отримав.

Крім того, в матеріалах справи міститься лист Головного управління Національної поліції в м. Києві від 30.03.2015 №М-98/125/30/02-2016, в якому зазначено, що Управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції розглянуто заяву ОСОБА_1 з приводу виплати одноразової грошової допомоги при звільненні через хворобу. Повідомлено, що з метою правильного застосування законодавства, недопущення нецільового витрачання бюджетних коштів та керуючись нормами постанови КМУ від 26.11.2008 №1040 «Про затвердження Загального положення про юридичну службу міністерства, іншого органу виконавчої влади, державного підприємства, установи та організації» ДФЗБО Національної поліції України звернулося до Департаменту правового забезпечення НПУ, з приводу надання роз`яснень щодо законності (правомірності) здійснення нарахування та виплати (після 12.03.2016) одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби поліцейським, які звільнені із служби в поліції у період з 07.11.2015 по 27.12.2015 та з 28.12.2015 по 11.03.2016 поліції за станом здоров`я, за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, за власним бажанням, через сімейні обставини та з інших поважних причин та чи законним буде застосування відносно них норм вищезазначених закону та постанови, що вступили в дію та набрали чинності після їхнього звільнення. Зазначено, що питання щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні буде вирішуватися відповідно до наданих роз`яснень.

Виходячи із зазначеного, оскільки позивача звільнено зі служби в поліції наказом Головного управління Національної поліції у місті Києві № 131 о/с від 31.12.2015 року на підставі п. 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу), а тому на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України «Про національну поліцію», а механізм та умови призначення одноразової грошової допомоги урегульовано Порядком № 4.

В судовому засіданні представник відповідача наголосив на тому, що суд першої інстанції в мотивувальній частині судового рішення дійшов правильного висновку щодо права позивача на отримання одноразової грошової допомоги згідно Порядку №4, однак в резолютивній частині судового рішення протиправно стягнув вищевказану допомогу згідно Порядку №850, який не поширюється на позивача.

З цього приводу судова колегія зазначає, що в свою чергу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо стягнення з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, оскільки Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою КМУ від 21 жовтня 2015 року №850, як і Закон України «Про міліцію», на дані правовідносини не розповсюджується.

Крім того, судова колегія встановила, що із копії листа №М-98/125/30/02-2016 від 30.03.2015 вбачається, що відповідач повідомив позивача про те, що питання щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнення буде вирішуватися відповідно до наданих роз`яснень Департаментом правового забезпечення НПУ.

Таким чином, враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що питання про призначення одноразової грошової допомоги відповідачем по суті не вирішене, тому позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною відмови ГУ НП у м. Києві у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу 3-ої групи інвалідності та стягнення із ГУ НП у м. Києві одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу 3-ої групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ № 850 від 21.10.2015 року у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: на 18.03.2016 року є передчасними і не підлягають до задоволення.

Разом з тим, не вирішивши питання по суті, відповідач вчинив стосовно позивача протиправну бездіяльність, оскільки він не наділений правом відкладати розгляд заяви позивача, або залишати її без розгляду не вирішуючи питання по суті, що суперечить встановленому Законом України «Про Національну поліцію» та Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 року № 4 Порядку.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно висновку, зробленого Верховним Судом України, що міститься у постанові суду від 18.03.2014 року, справа № 21-11а14 в разі якщо звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не розглянув, та відповідного рішення не прийняв, то суд повинен зобов`язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

Таким чином, з метою ефективного захисту порушених прав позивача спричинених бездіяльністю відповідача на підставі частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог, визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо невирішення питання про призначення позивачу одноразової грошової допомоги та зобов`язати відповідача розглянути питання про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги, у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» за його заявою від 24.03.2016, яка подана заступнику голови Національної поліції України - начальнику Головного управління НП у м. Києві Крищенку А.Є. та прийняти відповідне рішення.

Так, відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що принцип диспозитивності в адміністративному процесі має своє специфічне змістове наповнення, що пов`язано з публічно-правовим характером спірних відносин та активною участю суду в процесі розгляду адміністративних справ, тому адміністративний суд може і зобов`язаний в окремих випадках вийти за межі позовних вимог, якщо спосіб захисту, який обрав позивач, є недостатнім для захисту його прав, свобод і законних інтересів, порушення яких встановлено судом.

Наведені вище обставини є підставою для зміни судового рішення у резолютивній частині.

Відповідно до п. 2 частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року у справі №757/56646/16-а - змінити, виклавши абзаци другий і третій його резолютивної частини в наступній редакції:

«Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо невирішення питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням позивачу 3-ої групи інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві розглянути питання про призначення і виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за його заявою та прийняти відповідне рішення у порядку чинного законодавства».

В іншій частині рішення Печерського районного суду міста Києва від 03 серпня 2020 року у справі №757/56646/16-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

Є.І.Мєзєнцев