Справа № 496/4971/24
Суддя: Пендюра Л. О.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 496/4971/24
Провадження № 2-а/496/13/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року Біляївський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Пендюри Л.О. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та просить визнати протиправною та скасувати постанову № 199696 від 27.06.2024 року, винесену начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України підполковником ОСОБА_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 202 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що він є батьком чотирьох дітей, а саме: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Позивач разом із сім`єю зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Також він являється співвласником фермерського господарства «Пейчева Г.І.» та працює на ньому. Фермерське господарство розташоване за адресою: м. Кілія, вул. Севастопольська, 24. 20 червня 2024 року рухаючись на автомобілі з с. Великий Дальник в сторону м. Кілія, на контрольно-пропускному пункті за селом Маяки позивач був зупинений прикордонником, який не пропустив його далі, щоб проїхати в напрямку м. Кілія. При цьому прикордонник посилався на те, що 8 км траси Одеса-Рені проходять фактично молдавською територією і транзитний проїзд військовозобов`язаних чоловіків з 2022 року там обмежений. Позивач надав прикордонникам: паспорт громадянина України на своє ім`я, свідоцтва про народження своїх чотирьох дітей, де він зазначений їхнім батьком, свідоцтво про шлюб з їх матір`ю, посвідчення багатодітної сім`ї № НОМЕР_2 , що свідчить про той факт, що він відповідно пункту 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, а також державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, що розташована в м. Кілія на своє ім`я. Крім того, позивач продемонстрував повістку ТЦК та СП про виклик, з відміткою про «оформлення відстрочки від мобілізації». Ціллю проїздки було обробляння своєї земельної ділянки разом з іншими земельними ділянками, за рахунок цього позивач забезпечує свою багатодітну родину. Іншої можливості потрапити на роботу, ніж проїхати по цій ділянці дороги у позивача нема, про що власне і так відомо прикордонникам. Позивача все одно не пропустили, розвернули і сказали, що він нікуди далі не проїде. На прохання позивача надати документ, на підставі якого йому відмовляють в проїзді, старшим офіцером оперативного відділу штабу НОМЕР_1 прикордонного загону капітаном ОСОБА_7 , було складено протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ №307202 від 20.06.2024 року, в якому зазначено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 202 КУпАП, а саме 20.06.2024 року о 22 год 20 хв. в районі мосту через р. Дністер, н.п. Маяки Одеського району Одеської області було виявлено ОСОБА_1 , який в`їхав у смугу місцевості, де діють додаткові тимчасові обмеження без підстав та без підтверджуючих документів, чим порушив прикордонний режим, а саме не виконав вимоги п.3 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону №447-АГ від 11.04.2022 року «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень», п. 5 Положення про прикордонний режим», ст. 24 Закону України «Про державний кордон України». При складанні протоколу про адмінправопорушення позивач попросив ознайомити його з Наказом НОМЕР_1 прикордонного загону №447-АГ від 11.04.2022 року «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень» та повідомити, які саме документи йому потрібно ще надати, крім вже наданих. При ознайомленні з зазначеним документом, позивач звернув увагу посадової особи, що він підпадає під пункт 5 цього наказу, а не під пункт 3, як ним зазначено в протоколі, оскільки в п.5 зазначено, що заборонений в`їзд (вхід) на ділянку автомобільної дороги ОДЕСА-РЕНІ на 48+600 та 60+300 км особам - громадянам України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, за винятком тих, що мають законні підстави для виїзду за кордон в пунктах пропуску. При цьому позивач має законні підстави для виїзду за кордон, як батько чотирьох дітей і не підлягає мобілізації на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». А також, крім того, має у власності земельну ділянку на території Кілійського району Одеської області, на яку іншої можливості, як перетнути цю ділянку дороги, потрапити не має змоги, як і потрапити на своє місце роботи у фермерське господарство. Також, як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення його повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 27 червня 2024 року о 13.00 год у приміщенні відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » АДРЕСА_2 , якраз в тому населеному пункті, куди прикордонниками заборонено проїзд. Тобто, прикордонники заздалегідь вибрали місце розгляду протоколу, щоб він не зміг туди потрапити та позбавили можливості надати свої пояснення та заперечення, про що ним зроблено зауваження при складанні протоколу про адмінправопорушення. 19.07.2024 року по місцю його проживання надійшла постанова №199696 про накладення адміністративного стягнення від 27.06.2024 року, яка прийнята в с. Удобне, тобто в населеному пункті, в який обмежений йому (позивачу) проїзд напередодні при складанні протоколу і лише тоді стало відомо про її існування. Відповідно до постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 202 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. З оскаржуваною постановою позивач не згоден та вважає її незаконною і необґрунтованою. Оскаржувана постанова була винесена необґрунтовано, безпідставно та у відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, і при розгляді адміністративної справи посадовими особами відповідача не були враховані усі обставини, визначені КУпАП, та допущені інші суттєві порушення. Насамперед справа розглядалась в населеному пункті с. Удобне, яке розташоване на ділянці дороги, на яку позивача не пропустили прикордонники, за що й склали протокол про адміністративне правопорушення, чим порушили його право бути присутнім при розгляді адміністративної справи. Постанова слово в слово дублює протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, в постанові зазначено, що позивач їхав без підстав та без підтверджуючих документів, що не відповідає дійсності, оскільки позивачем на спростування підстав притягнення його до адміністративної відповідальності було надані документи, а саме: 1) державний акт, який підтверджує право власності на земельну ділянку, яка розташована та території, на яку потрапити без пересування по місцевості з обмеженнями не можливо. 2) місце роботи, на яке потрапити аналогічно не можливо без перетину даної ділянки. 3) паспорт громадянина України, посвідчення батька багатодітної сім`ї, свідоцтва про народження дітей, що позивач має право виїзду навіть за кордон, не те щоб перетнути 8 км місцевості з обмеженнями. Зазначені документи підтверджують мету позивача перебування та підстави знаходження в смузі місцевості між державним кордоном по її типовій лінії в межах Одеського району у якій діють додаткові тимчасові режимні обмеження та дають право перетину державного кордону як особі, що має нерухомість в цій місцевості, місце роботи також в цій місцевості. Дані документи відповідачем взагалі не прийняті до уваги при розгляді адміністративної справи, при цьому жодного аргументу чому саме не прийняті до уваги надані позивачем документи та які саме ще необхідно було надати документа відповідачем не зазначено. Зазначена лише загальна фраза «необхідні документи». При цьому, ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в оскаржуваній постанові не зазначено жодного підтверджуючого документу, який позивач повинен був надати прикордоннику та який саме в нього був відсутній. Таким чином, при винесенні постанови, не прийняті до уваги всі обставини, що свідчить про формальний підхід до розгляду даної справи. Крім того, з тексту оскаржуваної постанови № 1999696 від 27.06.2024 року вбачається, що винесена вона начальником відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » підполковником ОСОБА_2 , однак заповнена тим самим почерком, що й протокол про адміністративне правопорушення від 20.06.2024 року №ПдРУ №3072020, складений старшим офіцером оперативного відділу штабу НОМЕР_1 прикордонного загону капітаном ОСОБА_7 .

В свою чергу, від представника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_3 ) на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечував щодо позову в повному обсязі та вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач під час в`їзду та перебування в смузі місцевості в межах Одеського району Одеської області не мав та не надав документів, які б могли свідчити про наявність у нього права на в`їзд у смугу місцевості, в якій діють додаткові тимчасові режимні обмеження, встановлені Наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 11 квітня 2022 року № 447-АГ «Про запровадження додаткових тимчасових обмежень», що і стало безпосередньою причиною для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Прикордонний наряд «Контрольний пост» організовує та несе службу в межах Одеського району в смузі дії додаткових тимчасових обмежень в межах Одеського району», саме на ділянці місцевості від 48 км. 500 м. до 48 км. 600 м. автодороги «Одеса-Рені» (М-15). Під час перевірки дотримання прикордонного режиму прикордонним нарядом «Контрольний пост» 20.06.2024 року було встановлено, що позивач не мав підстав для в`їзду у вказану вище смугу місцевості в межах Одеського району так як постійно або тимчасово не проживає чи працює в її межах; не являється власником (орендатором) земельних ділянок, які знаходяться у межах смуги, їх працівником; не прямував транзитом з пунктів пропуску через державний кордон в інші райони, згідно з адміністративно-територіальним поділом України; не мав письмового запрошення близьких родичів (установ, організацій тощо), посвідченого в порядку, визначеному Законом України «Про нотаріат»; особи, що постійно проживають (працюють) у смузі його особисто не зустрічали, в зв`язку з чим порушив прикордонний режим. Позивач під час в`їзду в смугу місцевості, в якій встановлені додаткові тимчасові режимні обмеження, та пересування в ній мав наступні документи: паспорт громадянина України, посвідчення багатодітного батька, повістку до ІНФОРМАЦІЯ_6 із відміткою про оформлення відстрочки, державний акт на землю, що знаходиться в м. Кілія, проте не належить позивачу, а зі слів входить в склад СФГ «Пейчев Г.І.», що встановлено під час складання протоколу про адміністративне правопорушення (пояснення позивача, що міститься в матеріалах справи, запис з відеореєстратора). Позивачем не представлено відповідних підтверджуючих документів власності (орендування) земельних ділянок, які знаходяться у межах смуги, в якій запроваджено додаткові тимчасові режимні обмеження в межах Одеського району Одеської області, натомість представлено державний акт на землю в межах Ізмаїльського району Одеської області, який навіть не належить позивачу, а належить його батьку - ОСОБА_8 . Будь-яких документів про спільну власність на вказану земельну ділянку, спільне ведення господарської діяльності на цій ділянці позивач не мав та надати не зміг, що підтверджується відеозаписом з відеореєстратора, наявним в матеріалах справи. Позивач, ОСОБА_1 мав при собі лише паспорт громадянина України, закордонного паспорту не мав, що підтверджується матеріалами справи (пояснення позивача та запис з відео-реєстратора). Отже, позивач підстав для виїзду з України не мав, оскільки паспорт громадянина України не дає права на виїзд з України згідно з Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (стаття 2), Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (пункт 2). Щодо посилання позивача на нібито наявність у нього підстав для виїзду з України згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57. Під час перевірки документів позивача 20 червня 2024 року, позивач не надав жодних документів, які б підтвердили право позивача на перетинання державного кордону під час дії правового режиму воєнного стану при оголошеній загальної мобілізації. Позивач не надав ані військово-обліковий документ, який б свідчив про наявність відстрочки від призову або зняття з військового обліку, ані будь-який інший підтверджуючий документ, який би міг свідчити про отримання відстрочки від мобілізації, а не наявності права на її отримання. Повістка виписана ІНФОРМАЦІЯ_7 підстав для виїзду з України не дає. Крім того, інформація про нібито вилучення військового квитка та оформлення відстрочки, яка виконана із зворотного боку повістки не завірена підписом жодної посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_6 , будь-якою печаткою. Отже, вказана інформація могла бути внесена будь-якою невідомою особою, яка взагалі не має відношення до органів ІНФОРМАЦІЯ_7 , та за відсутності вказаних вище реквізитів жодною юридичної сили не має. Будь-які інші документи, які містять інформацію про вилучення військового квитка у позивача та мають юридичну силу, містять підпис посадової особи організації, органу влади, печатку організації, органу влади у позивача відсутні. Із урахуванням вищевикладеного, твердження позивача на те, що він має законні підстави для виїзду з України (за кордон) є надуманими, безпідставними та такими, що не підтверджуються належними доказами. Відсутність у позивача таких документів підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення, пояснення позивача, відеозапис з відеореєстратора). Разом з тим, звертає увагу суду на те, що до позовної заяви позивач, незрозуміло з яких причин, додає копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 971058 про право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, якої під час подій 20.06.2024 року під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення він не мав, пред`явити не зміг, що знову ж таки підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення (протокол про адміністративне правопорушення, пояснення позивача, запис з відеореєстратора). Вказана дія проведена позивачем з метою уникнення від адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, було уповноважено особою надано оцінку доказам, а саме протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису з відеореєстратора, рапорту капітана ОСОБА_9 , що були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення від 20.06.2024 № 307202. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП відносно позивача процесуальних порушень, а саме невиконання та недотримання вимог щодо повідомлення про розгляд справи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також вимоги ст. 268 щодо обов`язкової участі особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення не допущено. Про дату та час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач, громадянин ОСОБА_1 був повідомлений під час складання протоколу про адміністративне правопорушення № 307202 від 20.06.2024 року, в якому наявна інформація й запис про розгляд справи 27 червня 2024 року о 13 год. 00 хв. Позивач, знаючи про дату та час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення на розгляд справи не прибув, жодних клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, навіть не намагався прибути на розгляд справи про адміністративні, що не заперечує у поданій позовній заяві. Доказів подання позивачем заяви про перенесення дати та часу розгляду справи про адміністративне правопорушення посадовим особам відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 », особі, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, особі, яка розглядала справу про адміністративне правопорушення позивачем не наведено. Відповідач вважає, що до ухилення від участі в засіданні слід також віднести пасивну поведінку особи, яка притягується до відповідальності, відносно своїх прав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. У позивача був час з`явитись на засідання, цілих 7 днів, протягом якого він міг вчинити всі необхідні процесуальні дії, пов`язані із розглядом справи, в тому числі і вирішити питання щодо своєї присутності на місці розгляду, з якого боку ділянки дороги воно б не знаходилось, в тому числі за допомогою конструктивного діалогу з представниками НОМЕР_1 прикордонного загону щодо можливості доставлення його до відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » саме з метою взяття участі в розгляді справи. Таким чином, із урахуванням вищевикладеного, під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності посадові особи НОМЕР_1 прикордонного загону діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, а тому оскаржувана постанова скасуванню не підлягає. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач вважає, що НОМЕР_1 прикордонним загоном належними та допустимими доказами доведено правомірність своїх дій, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, на відміну від позивача, який не навів жодного переконливого доказу протилежного. Отже, слід дійти обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, в зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Від позивача надійшла до суду відповідь на відзив, в якій він посилався на те, що твердження представника відповідача, що позивач не мав права в`їзду в прикордонну смугу є такими, що не відповідають дійсності. Відповідач свідомо надає неправдиву інформацію, перекручуючи факти та намагається маніпулювати законом, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідноч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП зобов`язує орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до частини першої статті 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (статті 202-203-1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204-2, 204-4).

Частиною першою статті 202 КУпАП передбачена відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду.

Судом встановлено, щостаршим офіцером оперативного відділу штабу ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення ПдРУ № 307202 від 20.06.2024 року про те, що 20.06.2024 року о 22 год 30 хв. в районі мосту через р. Дністер, н.п. Маяки Одеського району Одеської області було виявлено ОСОБА_1 , який в`їхав у смугу місцевості, де діють додаткові тимчасові обмеження без підстав та без підтверджуючих документів, чим порушив прикордонний режим, а саме не виконав вимоги п.3 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону №447-АГ від 11.04.2022 року «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень», п. 5 Положення «про прикордонний режим», ст. 24 Закону України «Про державний кордон України».

У відповідних графах зазначеного протоколу наявні підписи ОСОБА_1 про його ознайомлення з правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ч.1 ст.268 КУпАП; про відмову від послуг перекладача; про необхідність залучення захисника, яким позивач не скористався та захисника для свого захисту не залучив. Зазначено, що до протоколу додаються: рапорт прикордонного наряду, відеозапис з нагрудного регістратора, а також вказано про те, що розгляд справи про адмінправопорушення відбудеться 27.06.2024 року о 13 год 00 хв. у приміщенні відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». У відповідній графі наявний підпис від імені ОСОБА_1 про ознайомлення зі змістом протоколу та отримання його копії.

До протоколу долучено:

- письмові пояснення ОСОБА_1 від 20.06.2024 року, в яких він висловив свою незгоду із зазначеним протоколом;

- рапорт помічника старшого зміни прикордонних нарядів відділення прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - старшого прикордонного наряду «Контрольний пост» ОСОБА_10 від 20.06.2024 року;

- рапорт старшого зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) ОСОБА_11 від 21.06.2024 року;

- відеозапис фіксації події з нагрудного реєстратора S/NE2155493.

Постановою начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення № 199696 від 27.06.2024 року ОСОБА_1 визнано винним за вчинення правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 202 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 850 грн.

З дослідженого відеозапису з нагрудного відеореєстратору співробітника прикордонного служби України вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово повідомляв співробітникам прикордонної служби України, що він прямує транзитом (без виконання зупинок) через прикордонну смугу дорогою загального користування державного значення до м. Кілії, для оброблення земельних ділянок, які належать на праві власності йому та його батькові, надавши при цьому паспорт громадянина України та посвідчення видане на його ім`я про багатодітну сім`ю.

З долучених до адміністративного позову матеріалів вбачається, що позивач з 23 лютого 2008 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_12 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 та є багатодітним батьком, що підтверджується свідоцтвами про народження: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_5 ; ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_6 ; ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_7 ; ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_8 ; посвідченням № НОМЕР_2 багатодітної сім`ї.

Позивач зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_9 виданий 22 червня 2000 року Кілійським РВ УМВС України в Одеській області.

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №971038 вбачається, що ОСОБА_1 (позивачу) належить земельна ділянка площею 2,50 га, яка розташована на території Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області для ведення фермерського господарства.

Надаючи оцінку вказаним доказам та доводам учасників процесу, суд зазначає наступне:

Постановами Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147 «Про прикордонний режим», від 03.08.1998 № 1199 «Про контрольовані прикордонні райони» в прикордонній смузі та контрольованих прикордонних районах установлено прикордонний режим, а також затверджено «Положення про прикордонний режим».

Пунктом 5 «Положення про прикордонний режим», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147 встановлено, що контроль за додержанням прикордонного режиму у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі здійснює Державна прикордонна служба у взаємодії з органами Національної поліції. У необхідних випадках Державна прикордонна служба може запроваджувати додаткові тимчасові обмеження на в`їзд і провадження робіт у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі, які встановлюються наказом начальника органу охорони державного кордону, погодженим з місцевими державними адміністраціями, міськими радами міст обласного значення, територіальними органами Національної поліції, ДМС та регіональними органами СБУ.

Таким чином, виходячи з аналізу вищевказаних нормативно-правових актів орган охорони державного кордону ( НОМЕР_1 прикордонний загін) наділений повноваженнями запроваджувати додаткові тимчасові обмеження на в`їзд і провадження робіт у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі, які встановлюються наказом начальника органу охорони державного кордону.

Наказом НОМЕР_1 прикордонного загону від 11.04.2022 № 447-АГ «Про запровадження додаткових тимчасових обмежень» (далі Наказ), який діяв на момент вчинення адміністративного правопорушення, на період дії в країні правового режиму воєнного стану до особливого розпорядження, на ділянці НОМЕР_1 прикордонного загону в межах Одеського, Білгород-Дністровського та Болградського контрольованих прикордонних районів Одеської області запроваджено додаткові тимчасові обмеження на в`їзд, провадження робіт у прикордонній смузі, прикордонних контрольованих районах та плавання маломірних суден, інших плавзасобів у внутрішніх вод (акваторії водойм).

Згідно із п. 2 Наказу НОМЕР_1 прикордонного загону від 11.04.2022 № 447-АГ «Про запровадження додаткових тимчасових обмежень» тимчасові обмеження на в`їзд, провадження робіт встановлено у смузі місцевості між державним кордоном до її тилової лінії: в межах Одеського району (Додаток 1 «Смуга дії додаткових тимчасових обмежень в межах Одеського району»): розвилка польових доріг ЛИМАНСЬКЕ, ГРАДЕНИЦІ, насосна станція східна околиця ГРАДЕНИЦІ по дорозі сполученням ЯСЬКИ ЛИМАНСЬКЕ до перехрестя з вул. Степова по вулиці до міждержавного пункту пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення «Градениці» західна околиця ГРАДЕНИЦІ східний уріз берегової лінії озера Путрино західна околиця ТРОЇЦЬКЕ до понтонного моста через річку Турунчук східний берег річки Турунчук до річки Курудорова по середині річки Курудорова південно-західна околиця БІЛЯЇВКА північно-західна околиця МАЯКИ до моста через річку Дністер умовна пряма лінія, яка з`єднує міст в МАЯКИ через річку Дністер та поворот державного кордону в районі прикордонного знаку № 0608.

Пунктом 3 Наказу заборонено в`їзд осіб в смугу місцевості визначену в пункті 2 Наказу, за винятком:

осіб, які постійно або тимчасово проживають чи працюють в її межах, за умов наявності у них відповідних підтверджуючих документів;

власників (орендаторів) земельних ділянок, які знаходяться у межах смуги, за умов наявності у них відповідних підтверджуючих документів, їх працівників та задіяної техніки згідно завірених представниками органів місцевого самоврядування списків і наявності документів, що посвідчують особу;

осіб, що прямують транзитом з пунктів пропуску через державний кордон в інші райони, згідно з адміністративно-територіальним поділом України;

осіб, що надали письмове запрошення близьких родичів (установ, організацій тощо), посвідчені в порядку, визначеному Законом України «Про нотаріат» або, яких зустрічають особисто особи, що постійно проживають (працюють) у смузі.

Згідно до статті 24 Закону України «Про державний кордон України» дозвіл на в`їзд, перебування, проживання, провадження робіт і пропуск у прикордонну смугу надає і здійснює у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку відповідний орган Державної прикордонної служби України. За необхідності відповідні органи Державної прикордонної служби України можуть запроваджувати додаткові тимчасові режимні обмеження на в`їзд, перебування і провадження робіт у прикордонній смузі.

Відповідно до пунктів 7, 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147 «Про прикордонний режим», які діяли на момент вчинення адміністративного правопорушення, громадяни України, іноземці та особи без громадянства в`їжджають, перебувають, проживають, проваджують роботи і пропускаються у прикордонну смугу з дозволу відповідного органу Державної прикордонної служби, який безпосередньо виконує завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону у визначеній зоні відповідальності, за наявності документів, що посвідчують їх особу. Особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

Згідно до абз. 20 п. 47 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147 «Про прикордонний режим», яка діяла на момент події, право на в`їзд, перебування і пропуск у прикордонну смугу без дозволу мають: особи, рух яких починається та закінчується за межами прикордонної смуги, що рухаються автомобільним транспортом автомобільними дорогами загального користування державного значення, залізничним транспортом залізничними шляхами сполучення, частина яких проходить по ділянках місцевості, де встановлено прикордонну смугу, без виконання зупинок, виходу на залізничних станціях у прикордонній смузі.

З досліджених доказів та з аналізу вищезазначених норм можна дійти висновку, що в`їзд до прикордонної смуги, в якій встановлено додаткові режимні обмеження, не заборонено для осіб, які мають при собі документ, що посвідчують особу та рух яких починається, та закінчується за межами прикордонної смуги (транзитом), за умови, що вони переміщуються автомобільним транспортом автомобільними дорогами загального користування державного значення, частина яких проходить територією прикордонної смуги, без виконання зупинок у її межах, що саме позивач намагався здійснити, прямуючи до належної йому земельної ділянки, розташованої в м. Кілія, що підтверджується матеріалами справи.

У таких випадках, отримання окремого дозволу від відповідного органу Державної прикордонної служби України не вимагається, оскільки зазначені категорії осіб прямо віднесені до винятків, передбачених абзацом 20 пункту 47 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147 «Про прикордонний режим», яка діяла на момент події та абзацом 3 пункту 3 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону №447-АГ від 11.04.2022 року «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень», який діяв на момент зазначеної події.

Враховуючі вище викладене, такі дії позивача виключають порушення ним вимоги п.3 наказу НОМЕР_1 прикордонного загону №447-АГ від 11.04.2022 року «Про запровадження додаткових тимчасових режимних обмежень», який діяв на момент зазначеної події та ст. 24 Закону України «Про державний кордон України».

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Аналізуючи вище наведене суд вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП у зв`язки із чим постанова начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення № 199696 від 27.06.2024 року підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частини сьома статті 139 КАС України).

Матеріалами справи підтверджено, що, згідно з наявними в матеріалах справи квитанціями, ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання адміністративного позову у розмірі 1211 грн 20 к.

Керуючись статтею 139 КАС України, слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 1211 грн 20 к.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

Зважаючи на задоволення позовних вимог, предмет спору, заявлені позовні вимоги, зміст позовної заяви, складність справи, складність та обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений на надання послуг, значення справи для сторони, суд зазначає про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн., що є співмірним зі складністю справи та відповідає принципу справедливості.

Керуючись ст. ст. 7, 202, 251, 258, 280 КУпАП, ст. ст. 72-77, 90, 134, 139, 241-246 КАС України, Наказом НОМЕР_1 прикордонного загону від 11.04.2022 № 447-АГ «Про запровадження додаткових тимчасових обмежень», Постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998 № 1147 «Про прикордонний режим», Законом України «Про державний кордон України», суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 № 199696 від 27.06.2024 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 202 КУпАП.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 202 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (ЄДРПОУ: НОМЕР_10 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_11 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1211 грн 20 к. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 29.07.2025 року.

Виготовлення судового рішення поза межами строків, встановлених чинним законодавством на його виготовлення, обумовлено рядом причин, якими є, зокрема, велика завантаженість суддів Біляївського районного суду Одеської області, в тому числі судді Пендюри Л.О., в провадженні якого щороку перебуває близько одної тисячі дев`ятсот справ, недостатньої кількості суддів (з 2016 року кількість суддів у Біляївському районному суді Одеської області зменшилася з 11 до 6 (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ, що створює надмірне навантаження та виключає можливість виготовлення судових рішень у строки, встановлені чинним законодавством. Крім того, на робочий процес суттєво впливають чисельні повітряні тривоги через ракетні та безпілотні обстріли і необхідність перебування у цей момент суддів та працівників суду у безпечному місці, яким не є службовий кабінет, а також відсутність електроенергії.

Суддя Л.О. Пендюра