Справа № 340/5917/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 340/5917/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 січня 2025 року в адміністративній справі №340/5917/24 (головуючий суддя першої інстанції - Брегей Р.І.) за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними і скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 08.09.2024 року звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій №902, №902 від 12.07.2024 року.

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що оскаржувані рішення прийняті відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України, оскільки, ліцензія на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку. В свою чергу, позивач дізналась про анулювання ліцензій лише під час вилучення 18.05.2024 року акцизних товарів поліцейськими та реалізацію підакцизних товарів не здійснювала.

Зазначає, що винесеними податковим органом рішеннями, позивача двічі притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що суперечить вимогам статті 61 Конституції України.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 січня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 12 липня 2024 року про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у сумі 17000 грн. за роздрібну торгівлю тютюновими виробами без наявності ліцензії.

Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області від 12 липня 2024 року про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у сумі 17000 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом неправильно встановлено обставини у справі, оскільки на дату складання рішень про застосування фінансових санкцій від 12.07.2024 року №902, №902 документів, які б спростували факт адміністративного правопорушення, зафіксованого у протоколі про адміністративне правопорушення, до відповідача не надходили. Вважає, що вказані податкові повідомлення-рішення є законними, обґрунтованими та такими, що не підлягають скасуванню.

Позивач відзив на скаргу не подала, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 11.03.2025 року по 20.03.20205 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному. У період з 26.05.2025 року по 09.06.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. та суддя-член колегії Білак С.В. перебували у відпустці. У період з 26.05.2025 року по 13.06.2025 року суддя-член колегії Чабаненко С.В. перебувала у відпустці. У період з 24.06.2025 року по 27.06.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є фізичною особою-підприємцем, реєстрація з 25.03.1994 року. Основним видом діяльності є роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами (код 47.81), перебуває на податковому обліку в органах ДПС України.

Відповідач - Головне управління ДПС у Кіровоградській області є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах здійснює контроль та реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.05.2024 року о 08 год. 40 хв. працівники поліції прибули до кіоску, розташованого в АДРЕСА_1 , за місцем торгівлі ФОП ОСОБА_1 , де відносно позивача було складено протокол серії ВАВ №242905 від 18.05.2024 року про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 164 КУпАП.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи ФОП ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність, а саме роздрібну торгівлю тютюнових виробів та алкогольних напоїв без ліцензії на право провадження даного виду господарської діяльності, чим порушила вимоги статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та пункту 7 частини першої статті 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

02.08.2024 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області провадження в справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, за частиною першою статті 164 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ №242905 від 18.05.2024 року), закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу вказаного адміністративного правопорушення (відсутність доказів).

Новоукраїнський РВП ГУНП в Кіровоградській області листом №7044/113-2024 від 27.05.2024 року направив до Головного управління ДПС у Кіровоградській області для розгляду матеріали адміністративної справи про здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 без ліцензування, а саме роздрібну торгівлю тютюновими виробами та алкогольними напоями.

За результатами розгляду вказаних адміністративних матеріалів, контролюючим органом 12.07.2024 року прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №902, яким за порушення вимог абз.7 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР (роздрібна торгівля тютюновими виробами без наявності ліцензії) до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 17000 грн.;

- №902, яким за порушення вимог абз.7 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР (роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії) до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 17000 грн..

Не погоджуючись із вказаними рішеннями податкового органу про застосування штрафних санкцій, позивач оскаржила такі рішення до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено право контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації «яка свідчить про можливі порушення» - дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.

Повноваження відповідача, порядок проведення перевірки позивачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Приписами абзацу 7 частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР (в редакції на час спірних правовідносин) передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Частиною першою статті 164 КУпАП встановлено, що провадження господарської діяльності без державної реєстрації як суб`єкта господарювання або без подання повідомлення про початок здійснення господарської діяльності, якщо обов`язковість подання такого повідомлення передбачена законом, або без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону, або у період зупинення дії ліцензії, у разі якщо законодавством не передбачені умови провадження ліцензійної діяльності у період зупинення дії ліцензії, або без одержання документа дозвільного характеру, якщо його одержання передбачене законом (крім випадків застосування принципу мовчазної згоди), - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією виготовленої продукції, знарядь виробництва, сировини і грошей, одержаних внаслідок вчинення цього адміністративного правопорушення, чи без такої.

Як встановлено судом першої інстанції 18.05.2024 року представником поліції складено відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення за згаданою нормою КУпАП за фактом здійснення господарської діяльності без отримання ліцензії на її провадження (а.с.43-44).

Приписами частини 1-2 статті 241 ГК України визначено, що адміністративно-господарський штраф це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.

Отже, за одне і те саме порушення (реалізація підакцизних товарів без ліцензії) Національною поліцією відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення від 18.05.2024 року і 12 липня того ж року відповідач наклав адміністративно-господарські штрафи.

Якщо порушення допустила юридична особа, то до адміністративної відповідальності притягують її службову особу, а адміністративно-господарський штраф накладають на суб`єкта господарської діяльності (юридичну особу), що виключає подвійне притягнення особи до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме порушення.

Якщо суб`єкт господарської діяльності фізична особа-підприємець, то притягнення до адміністративної відповідальності і накладення адміністративно-господарського штрафу за одне і те саме порушення є подвійним притягненням особи до юридичної відповідальності одного виду.

Таке заборонено приписами частини першої статті 61 Конституції України.

Цією нормою права встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Законодавець акцентує увагу не на подвійному покаранні, а на подвійному притягненні до юридичної відповідальності одного виду.

Між початком і завершенням притягнення до юридичної відповідальності може бути значний час, упродовж якого особа несе певні обмеження.

Тому одночасно не може бути розпочато декілька процедур притягнення до юридичної відповідальності одного виду, як і не може бути розпочата друга процедура, якщо завершена перша.

Верховний Суд в постанові від 18.01.2024 року у справі №522/12566/18 визначив наступне:

«Статтею 254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються зокрема відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Водночас статтею 268 КУпАП регламентовані права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, за змістом наведених правових норм КУпАП притягнення до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Прийняття ж постанови за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення є вирішенням такої справи по суті, яка передбачає встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції, закриття справи, що відповідає положенням статті 284 КУпАП».

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що після притягнення позивача до адміністративної відповідальності (складання протоколу про адміністративне правопорушення) відповідачем притягнуто його і до адміністративно-господарської відповідальності за одні і ті самі дії, чим допустило порушення припису частини першої статті 61 Основного Закону.

Склавши протокол про адміністративне правопорушення, відповідач втратив право на прийняття рішення про застосування фінансових санкцій №902, №902 від 12.07.2024 року.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що рішення про застосування фінансових санкцій №902, №902 від 12.07.2024 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд погоджується із рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини першої статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 січня 2025 року в адміністративній справі №340/5917/24 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02 січня 2025 року в адміністративній справі №340/5917/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко