Справа № 160/5142/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 160/5142/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року (суддя В.М. Олійник)

у справі № 160/5142/21

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації вартості за не отримане речове майно;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача грошову компенсацію за не отримане під час проходження військової служби речове майно в сумі 13 435,89 грн;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплата компенсації за речове майно) на користь позивача за період з 04 грудня 2020 року по день ухвалення судового рішення за цим адміністративним позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року у справі № 160/5142/21 адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації вартості за не отримане речове майно;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за не отримане під час проходження військової служби речове майно;

- стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача грошову компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі суми, яка дорівнює грошовій компенсації за не отримане під час проходження військової служби речове майно.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

27 березня 2025 року позивач подав до Дніпропетровського окружного адміністративного суду заяву про ухвалення додаткового рішення у цій справі, в якій позивач просив:

ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача грошову компенсацію за не отримане під час проходження військової служби речове майно в сумі 14688,85 грн.;

ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача грошову компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільнені у розмірі суми, яка дорівнює грошові компенсації за не отримане під час проходження військової служби речове майно, в сумі 14688,85 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі № 160/5142/21 в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі №160/5142/21 відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що у судовому рішенні встановлені належні обставини та вирішені всі питання, передбачені вимогами КАС України, у зв`язку з чим відсутня необхідність винесення додаткового рішення у справі. У рішенні суду зазначено, що оскільки грошову компенсацію за не отримане речове майно позивачу не було виплачено, то відповідно, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за не отримане під час проходження військової служби речове майно та стягнути компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі суми за не отримане під час проходження військової служби речове майно, а отже оцінка доводам стосовно суми компенсації була надана судом.

Суд також звернув увагу, що надана у відповідь на адвокатський запит військовою частиною довідка №5 від 15.01.2025 про вартість речового майна, що належить до видачі позивачу, з зазначенням суми вартості речового майна - 14688,85 грн., видана саме на виконання рішення суду у справі №160/5142/21, таким чином, можливе зазначення конкретної суми в додатковому рішенні виходить за межі задоволених позовних вимог.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги позивача задовольнити.

Скаржник вказує, що суд у рішенні не визначив конкретної суми грошової компенсації за неотримане позивачем під час проходження військової служби речове майно, хоча позивач просив суд стягнути конкретну суму. Представник позивача звертає увагу, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року у справі № 160/5142/21 не виконано, протягом двох років виконавчі документи перебувають на примусовому виконанні, а виконання рішення є частиною права на справедливий суд.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін як законну та обґрунтовану.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Положеннями ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, наведена норма визначає вичерпний перелік обставин, за наявності яких суд може ухвалити додаткове рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує, що Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях, зокрема у справі № 280/4264/21, звертав увагу на те, що судове рішення має містити відповіді на всі заявлені позивачем (третьою особою) вимоги, а також вирішувати питання про негайне виконання та про судові витрати (вимога повноти рішення). Процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням цієї вимоги. Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

При цьому, додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Дослідивши позовні вимоги позивача та зміст рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року у справі № 160/5142/21, суд апеляційної інстанції встановив, що ухвалюючи рішення, суд вирішив усі заявлені позивачем позовні вимоги та визначив спосіб виконання рішення.

Суд у рішенні № 160/5142/21 за встановлених у справі обставин дійшов висновку, що відповідач допустив протиправні дії щодо не нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно особистого користування, чим порушив права позивача, тому суд визнав за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за не отримане під час проходження військової служби речове майно та стягнути компенсацію за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі суми за не отримане під час проходження військової служби речове майно.

Часткове задоволення позовних вимог, а саме: без визначення конкретної суми грошової компенсації за неотримане позивачем під час проходження військової служби речове майно, не є свідченням того, що після ухвалення рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 червня 2021 року у справі № 160/5142/21 залишились позовні вимоги, щодо яких не ухвалено рішення, а спосіб виконання рішення є невизначеним.

Норми діючого процесуального законодавства України не визначають фактичну незгоду учасника справи із висновками суду першої інстанції щодо пред`явлених позовних вимог в якості підстави для ухвалення судом додаткового рішення в порядку ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі № 160/5142/21.

Відповідно до положень ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі № 160/5142/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров