Справа № 489/5002/25
Суддя: Костюченко Г. С.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/5002/25
Провадження № 2-а/489/134/25
РІШЕННЯ

Іменем України

07 серпня 2025 року м. Миколаїв

Інгульский районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Костюченка Г.С.,

розглянувши в залі суду в місті Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕНА № 5009621 від 18 червня 2025,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 5009621 від 18 червня 2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 18 червня 2025 відносно нього інспектором поліції Управління патрульної поліції в Миколаївській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи т/з " CROSSER POWER ", без державного номерного знаку не мав права керування таким транспортним засобом, оскільки не отримував посвідчення водія відповідної категорії. В дійсності жодних порушень Правил дорожнього руху ним допущено не було.

Згідно інструкції користувача до т/з " CROSSER POWER " потужність двигуна даного електроскутера даної моделі становить 800 Ват, тобто 0,8 кВт. Пунктом 2.1а ПДР передбачено, що посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорї поивнен мати при собі водій механічного транспортного засобу, а згідно п. 1.10 ПДР транспортні засоби з потужністю двигуна до 3000 Ват не є механічними транспортними засобами.

Ухвалою від 30 червня 2025 позовну заяву суд прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі та призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, визначеними ст. 268, 269, 286 КАС України для окремих категорій термінових справ, без повідомлення (виклику) сторін.

04 липня 2025 суд отримав відзив на позовну заяву, в якому представник Департаменту патрульної поліції просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечення проти позову мотивує тим, що позивач керував транспортним засобом " CROSSER POWER " не маючи права керування таким транспортним засобом, оскільки не отримував посвідчення водія відповідної категорії, та керував транспортним засобом, та без мотошолому, чим порушив п. 2.3г ПДР та статтю 15 Закону України "Про дорожній рух", чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Розгляд справи проводився в порядку, передбаченому ст. 279 КУпАП, позивача було повідомлено про розгляд справи, ознайомлено зі ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Згідно п. 1ю10 ПДР транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. У ПДР України відсутнє визначення електросамокату або самокату, разом з тим, аналізуючи визначення "транспортний засіб", можна дійти висновку, що електросамокат відповідає поняттю транспортний засіб, оскільки призначений для перевезення людей, а позивачка використовувала його саме з цією метою. Зважаючи на те, що електроскутер використовувався як транспортний засіб, останній, згідно вимог Правил дорожнього руху повинен був керувати транспортним засобом, що зареєстрований у встановленому законом порядку, з наявністю посвідчення водія відповідної категорії. Зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі винесена щодо позивачки в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Факт порушення зафіксовано портативним відеореєстратором поліцейського № 471637, що є належним та допустимим доказом у справі про адміністративне правпорушення.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Суд встановив, що 18 червня 2025 інспектором батальйону 1, 1 роти 1 взводу Управління патрульної поліції в Миколаївській області рядовим поліції Пилипенко В.Є. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5009621 , якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що 18 червня 2025 о 15 год. 00 хв. у м. Миколаєві по вул. Космонавтів, 120 водій, керував т/з "CROSSER POWER" не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.1.а. ПДР та ст. 15 ЗУ "Про дорожній рух" - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

При цьому, суд звертає увагу, що оспорювана постанова складена в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв.

Відповідно до ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2ст. 2 КАС Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина друга статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до вимог ст. 14 Закону України "Про дорожній рух " учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України "Про дорожній рух" визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу, серед яких передбачено обов`язок водія мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" N 3353 від 30 червня 1993 року встановлюють Правила дорожнього руху, затвердженіпостановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10 жовтня 2001 року (із змінами та доповненнями).

Пунктом 2.1а Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

За правилами п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України.

Згідно з наведеним у п. 1.10 ПДР України визначенням терміну "транспортний засіб" це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. "Механічний транспортний засіб" - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Таким чином, Правилами дорожнього руху України розмежовані поняття "механічний транспортний засіб" та "транспортний засіб" та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.

Відповідно до п. 3 розділу "Загальні положення" Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 340 від 8 травня 1993 року (зі змінами), транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії. Зокрема, до категорії А1 належать мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Відповідно до п.п. 2.13 ПДР України категорія А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Відповідно до п.п.1.10 ПДР України транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів .

Відповідно до ч. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1993 р. № 340: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні (триколісні) транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт. Також відповідно до ст. 1 Закону України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» від 24.02.2023 року: електричний колісний транспортний засіб - дво- і більше колісний транспортний засіб, оснащений виключно електричними тяговими двигунами (одним чи декількома) та системою акумулювання електричної енергії (акумуляторною батареєю), яка має технічні можливості заряджатися від зовнішнього джерела електричної енергії.

Відповідно до п.1.10 ПДР України транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів; механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Пункт 10.1 Правил дорожнього руху, окрім іншого, містить поняття механічного транспортного засобу. Згідно даного визначення - це транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт. Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.

Будь-який транспортний засіб, який приводиться в рух за допомогою двигуна, незалежно від його робочого об`єму, належить до механічних транспортних засобів. Крім того, в оскаржуваній постанові вказується, що зазначений транспортний засіб підпадає під категорію «електровелосипед», а не «мопед/мотоцикл».

В постанові Верховного суду України від 15.03.2023 у справі № 127/5920/22 вказано, що використання електросамоката чи іншого подібного засобу (моноколеса, сабвея тощо) для переміщення особи як учасника дорожнього руху є джерелом підвищеної безпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, якщо в конкретному випадку такий засіб проводився в рух за допомогою встановленого на ньому електричного двигуна; для кваліфікації діяльності, пов`язаної з використанням електричного самоката, характеристика самоката як механічного транспортного засобу з урахуванням потужності електродвигуна, встановленого на ньому, значення не має. Пунктом 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою КМУ від 8 травня 1993 року № 340 (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Таким чином, електровелосипед CROSSER POWER, який обладнаний електродвигуном потужністю 800 Вт, хоча і не може бути класифікований як механічний транспортний засіб у розумінні ПДР, однак є транспортним засобом категорії А1, а відтак, особа, яка керує ним, вважається водієм та є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Відтак, посилання Позивача на те, що електровелосипед не є механічним транспортним засобом, не може слугувати підставою для звільнення особи від відповідальності за протиправну поведінку, оскільки це, хоча і є недоліком юридичної техніки при написанні нормативного акта, однак, зважаючи на зміст вказаних вище норм в сукупності, такий недолік не може вважатись настільки суттєвим, щоб ставити під сумнів правомірність складеної поліцейським постанови. Аналізуючи вищевикладене, зазначаємо, що електровелосипед , яким керував ОСОБА_1 , є транспортним засобом.

Відповідно, водій такого транспортного засобу зобов`язаний дотримуватись Правил дорожнього руху України та мати посвідчення водія категорії А1. Оскільки електровелосипед має потужність 800 Вт, він підлягає класифікації як транспортний засіб.

Таким чином, особа, яка керує ним без відповідного посвідчення водія, є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин постанова серії ЕНА № 5009621 від 18 червня 2025 є законною та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.2, 5-9, 72-77, 90, 241-243, 245-246, 250, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕНА № 5009621 від 18 червня 2025 відмовити.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 250 КАС України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суддя Інгульського районного

суду міста Миколаєва Г.С. Костюченко

Повний текст судового рішення складено 07.08.2025.