Справа № 320/5714/19
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 року Київ справа №320/5714/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

встановив:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , в якому позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 заборгованість в сумі 28167,00 гривень за шкоду, заподіяну державі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом командира військової частини (по стройовій частині) від 5 березня 2019 року № 68 майора ОСОБА_1 , заступника командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільнено наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 25 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «й» (як такий, який уклав контракт на строк до закінчення особового періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужив не менше 24 місяців військової служби за контрактом, якщо він не висловив бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2018 № 2905 з майора ОСОБА_1 стягнуто грошові в сумі 28 167,00 грн за втрачене майно.

Втім, станом на жовтень 2019 року відповідачем вказану суму матеріальних збитків не відшкодовано.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019 року провадження у адміністративній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач не скористався визначеним статтею 162 КАС України правом на подачу відзиву на позову заяву.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР (далі - Положення) визначено, що відповідно до Конституції України та інших актів законодавства України військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані зобов`язані бережливо ставитися до довірених їм озброєння, техніки та іншого військового майна, вживати заходів до запобігання шкоді.

За змістом пунктів 2, 14, 31 Положення, військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами.

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.04.2018 №91 капітана ОСОБА_1 командира 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону, призначеного наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 22.03.2018 № 57 на посаду заступника командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення. З 16.04.2018 ОСОБА_1 вважається таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов?язків.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2018 №2289 заступником командира НОМЕР_2 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 проведено розслідування за фактом втрати військового майна виявленого при передачі посади командира 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону.

В ході проведення розслідування встановлено, що 10.04.2018 в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 відбувся прийом-передачі посади командира 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону майором ОСОБА_1 лейтенанту ОСОБА_3 в присутності голови комісії майора ОСОБА_4 , членів комісії майора ОСОБА_5 , старшого лейтенанта ОСОБА_6 . За результатами прийому посади командира 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_1 та результатами роботи призначеної комісії на чолі з головою комісії командира 2-го механізованого батальйону складено акти прийому-передачі посади командира 4 механізованої роти за видами служб тилу та забезпечення, в результаті прийму вищевказаної посади складено відомості кількісного та якісного стану майна служб, що рахуються за 4 механізованою ротою на 10.04.2018, з яких стало відомо про факт нестачі майна, про що лейтенант ОСОБА_3 доповів рапортом командиру військової частини НОМЕР_1 . Відсутнє майно 4 механізованої роти, а саме: речова служба:

- плащ-намет солдатський (179 штук) на суму 537,00 грн.;

- палатка УСТ 56 (1 штука) на суму 564,00 грн.;

Служба КЕС:

- стіл для чистки зброї (1 штука) на суму 75,70 грн.;

- шафа платена (1 штука) на 323,55 грн.;

- шафа настільна для фурнітури (1 штука) на суму 45,50 грн.;

- ліжко типу П (5 штук) на суму 2 545,85 грн.;

- підставка лампи Кажан (2 штуки) на суму 29,04 грн.;

- шафа металева велика (1 штука) на суму 165,45 грн.;

- лавка розкладна (4 штуки) на суму 178,35 грн. Всього на сум 3 363,38 грн.

Продовольча служба:

- термоз ТВН 12 (2 штуки) на суму 1 541,75 грн.

Інженерна служба:

- маскувальний комплект оптичний ЛІС (1 штука) на суму 22 087,27 грн.;

- комплект інженерний КРЕ (1 штука) на суму 73,75 грн. Всього нестача на загальну суму 28 167,16 грн.

Майор ОСОБА_1 в пояснені зазначив, що під час передачі посади командира 4 механізованої роти 2 механізованого батальйону лейтенанту ОСОБА_3 була виявлена нестача майна, яке знаходилося в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), однак значну частину бракуючого майна було ним здано на склади відповідних служб. Майно, яке на даний час відсутнє не було викрадено чи привласнено з метою незаконного збагачення, та було втрачене його попередником командиром 4 механізованої роти капітаном ОСОБА_7 .

Так в ході розслідування комісією встановлено, що майор ОСОБА_1 по службі характеризується з позитивної сторони, стягнень немає, свою вину не визнає, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, під час розслідування заперечення, заяви та клопотання не надавав. Обставин, що обтяжують відповідальність немає. Отже вищевказане військове майно до комісійного прийому-передачі посади командира 4 механізованої роти було втрачено майором ОСОБА_1 внаслідок безконтрольності, особистої недисциплінованості та безвідповідальності.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.08.2018 № 2905 Про результати розслідування за фактом нестачі під час прийому-передачі посади командира 4 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , за порушення вимог абз 6 ст. 11, ст. 119, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України з майора ОСОБА_1 стягнуто вартість втраченого майна на загальну суму 28 167,00 грн.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій службі) майор ОСОБА_1 , заступник командира зенітного ракетно-артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командувача військ оперативного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій службі) від 11 лютого 2019 року № 27 у запас відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу за підпунктом й, виключено з 5 березня 2019 року зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначає, що загальна сума, що підлягає відшкодуванню військовій частині НОМЕР_1 відповідачем становить 28 167,00 грн.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

За положенням статті 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Так, відповідно до частини другої статті 65 Конституції України, громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Проходження військової служби в Збройних Силах України, врегульовано Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення № 1153), Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170.

Відповідно до статтей 1, 3 Закону України Про правовий режим майна у Збройних Силах України, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.

Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державні, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95ВР, яке було чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначає підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов?язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами.

Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або заниженням його цінності, що спричинило додаткової витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:

а) заподіяння прямої дійсної шкоди;

б) протиправної їх поведінки;

в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;

г) вини у заподіянні шкоди.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.

Залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі:

умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій;

приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах;

заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані;

дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину;

недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності

таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який

визначається Міністерством економіки України.

Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.

Командири підрозділів та інші посадові особи про наявні факти заподіяння матеріальної шкоди зобов`язані негайно подати рапорт командиру (начальнику) військової частини.

У разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди командир (начальник) військової частини призначає розслідування для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня виявлення шкоди. У необхідних випадках цей термін може бути продовжено вищим за підлеглістю командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Матеріальна відповідальність не настає у випадках: коли заподіяна шкода є наслідком дії непереборної сили; невстановлення винної особи; смерті винної особи; коли шкоду заподіяно внаслідок виконання наказу старшого начальника, або виправданого в конкретних умовах службового ризику, або правомірних дій.

За фактом заподіяння шкоди у випадках, передбачених пунктом 37 цього Положення, командир (начальник) військової частини призначає розслідування, що проводиться відповідно до пунктів 17-23 Положення. За результатами розслідування видається наказ про списання суми заподіяної шкоди.

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. За необхідності виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, у відношенні військовослужбовців ст. 11 Статуту встановлюється ряд обов`язків, в тому числі і обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Згідно частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пунктом 28 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 Про окремі питання юрисдикції адміністративних суді визначено, що у разі умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій військовослужбовці та призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі.

У разі якщо до прийняття рішення про стягнення матеріальної шкоди винну в її заподіянні особу було звільнено в запас чи у відставку або така особа вибула з військової частини, командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

Отже, спір з приводу відшкодування матеріальної шкоди, завданої особою державі під час проходження військової служби, є публічно - правовим, а тому підлягає розгляду в порядку, передбаченому КАС України.

Крім цього, згідно статті 1 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Міністерство оборони України відповідно до покладених на нього завдань звітує перед Кабінетом Міністрів України про використання виділених коштів, здійснює в установленому порядку у межах своїх повноважень функції з управління об`єктами державної власності, що належать до сфери управління Міністерства, здійснює управління військовим майном і майном підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, забезпечує в установленому порядку здійснення господарської діяльності, керує економічною і фінансовою роботою у Збройних Силах, виконує інші функції, пов`язані з реалізацією покладених на Міноборони України завдань.

Відповідно до Закону України Про Збройні Сили України, організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, об`єднань, з?єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Військова частина НОМЕР_1 є органом військового управління в системі Збройних Сил України, має самостійний баланс та печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та є юридичною особою.

Командир військової частини НОМЕР_1 , являючись військовослужбовцем ЗС України, несе повну відповідальність за діяльність військової частини, за стан і ефективне використання закріпленого за нею державного майна, за витрачання грошових коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості №880 від 02.11.1995 затверджено перелік військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості.

Відповідно до змісту Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 року №880, передбачено випадки застосування десятикратності, п`ятикратності, трикратності, двократності співвідношення до заподіяної шкоди, яка відшкодовується винними особами.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, для притягнення військовослужбовця до матеріальної відповідальності обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності, що призвело до заподіяння шкоди державі, якими одночасно встановлено з якою метою завдано шкоду або збитки.

Матеріалами службового розслідування по факту нестачі майна під час прийому-передачі посади командира 4 механізації роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 встановлено, в діях майора ОСОБА_1 порушення вимог ст. 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. В результату чого державі було завдано збитків на загальну суму 28 167, 00 грн (втрата/нестача майна).

Отже, позивачем доведена правомірність обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача завданої матеріальної шкоди у розмірі 28 167,00 грн., натомість відповідачем не надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому адміністративному позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми боргу на момент розгляду справи.

Судом не встановлено підстав, відповідно до яких, в даному випадку, матеріальна відповідальність військовослужбовця за шкоду, заподіяну державі не настає.

Згідно вимог частини третьої статті 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Позивачем було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Позивачем не надано суду доказів понесення витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз під час розгляду справи.

Керуючись статтями 2, 6-11, 14, 77, 139, 243 - 246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) заборгованість в сумі 28 167,00 (двадцять вісім сто шістдесят сім гривен) грн., за шкоду, заподіяну державі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.