Справа № 480/6129/25
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
06 серпня 2025 року Справа № 480/6129/25
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., розглянувши матеріали позову Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-інвестиційна компанія "Номак-Інвест" про застосування тимчасового обмеження керівника юридичної особи у праві виїзду за межі України,
В С Т А Н О В И В:
В обґрунтування позову вказано, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансово-інвестиційна компанія "Номак-Інвест" не сплачено податковий борг у розмірі 2 507 007, 11 грн. протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, у зв`язку з чим Головне управління ДПС у Сумській області звернулося до суду з цим позовом у порядку ст.289-2 КАС України.
На підставі розпорядження в.о. керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду від 04.08.2025 №99 призначено повторний автоматизований розподіл позовної заяви Головного управління ДПС у Сумській області та комп`ютерною програмою "Діловодство спеціалізованого суду" вказану позовну заяву 04.08.2025 об 11:44год. було розподілено судді Шевченко І.Г. згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Матеріали позовної заяви фактично передано до розгляду судді Шевченко І.Г. 04.08.2025 о 12:00год.
Ухвалою суду від 04.08.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову до 12:00год. 05.08.2025. Зокрема, позивача зобов`язано надати суду:
- позовної заяви, приведеної у відповідність до вимог до ч.1 ст.160 та п.4 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, в частині зазначенням змісту позовних вимог та їх обґрунтування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-інвестиційна компанія "Номак-Інвест", з доказами направлення такої позовної заяви відповідачам,
- належним чином завірених копій доказів на підтвердження дати встановлення обставин, що зумовили звернення податкового органу до суду із заявою про обмеження виїзду керівника юридичної особи за кордон України.
У визначений ухвалою суду від 04.08.2025 строк, представник позивача подала до суду уточнення позовних вимог та пояснення, в яких стосовно заявлення відповідачем Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-інвестиційна компанія "Номак-Інвест" зазначила, що ТОВ ФІК Номак-Інвест визначено відповідачем у зв`язку з тим, що підставою позову слугувало виникнення у підприємства податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень (2 507 007,11 грн.), який не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги. Тимчасове обмеження керівника юридичної особи у праві виїзду за межі України стосується призначеного керівника підприємства, який формально відповідає за виконання грошових (податкових) зобов`язань. Позовна вимога щодо тимчасового обмеження керівника ТОВ ФІК Номак-Інвест у праві виїзду за межі України встановлюється також до моменту погашення податкового боргу юридичною особою ТОВ ФІК Номак-Інвест, а відповідно стосується не тільки відповідача 1, а й відповідача 2 та пов`язана з його діями по погашенню податкового боргу (та в інтересах відповідача 2).
Щодо строків звернення з позовом відмітила, що норми ст. 289-2 КАС України не встановлюють строків звернення до суду, а визначають лише необхідність дотримання 240 календарних днів несплати податкового боргу з дня вручення платнику податків податкової вимоги як необхідний запобіжник, який дозволяє уникнути передчасному зверненню до суду контролюючого органу. з позовом про обмеження виїзду керівника юридичної особи-боржника, що має податковий борг у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, як одного із заходів забезпечення виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.
Додатково в уточненій позовній заяві та заяві на усунення недоліків з посиланням на постанови Верховного Суду від 31.03.2025 у справі №160/5655/22 та від 12.09.2024 №120/2322/24 наголосила, що Головне управління ДПС у Сумській області звернулося до суду з цією позовною заявою у загальному порядку відповідно до статей 122, 160, 289-2 КАС України, при цьому, норми статті 289-2 КАС України не встановлюють строків звернення до суду, а визначають лише строк розгляду судом справи протягом 48годин.
З урахуванням уточненої позовної заяви, в якій представник позивача наголосила на подання позовної заяви у загальному порядку, в ухвалі від 05.08.2025, суд дійшов висновку, що у такому випадку до спірних правовідносин застосовуються загальні строки звернення до суду визначені статтею 122 КАС України, а саме для суб`єкта владних повноважень - 3 місяця. Поряд з цим, враховуючи, що на виконання вимог ухвали суду від 04.08.2025 представником позивача не було надано доказів на підтвердження дати встановлення обставин, що зумовили звернення податкового органу до суду із заявою про обмеження виїзду керівника юридичної особи за кордон України, вказане позбавило суд можливості перевірити дотримання позивачем строків звернення з цим позовом до суду.
З огляду на вказане, суд ухвалою від 05.08.2025 продовжив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху від 04.08.2025, та, з у рахуванням ухвали від 06.08.2025 про виправлення описки, надав Головному управлінню ДПС у м. Сумській області строк для усунення недоліків позовної заяви до 11:00 год. 06.08.2025 шляхом надання суду доказів на підтвердження дати виникнення податкового боргу у розмірі більше 1 мільйон гривень, а також, у випадку пропуску строку на звернення з цим позовом до суду - заяви про поновлення пропущеного строку звернення із зазначенням підстав для його поновлення за весь період його пропуску, а також доказів поважності причин такого пропуску.
У встановлений ухвалою суду від 05.08.2025 строк Головним управлінням ДПС у Сумській області було надано заяву на усунення недоліків та доповнення до неї, в яких представник вказала, що відповідно до розрахунку податкової заборгованості, сформованого на підставі ІКПП ITC Податковий блок, у ТОВ ФІК Номак - Інвест наявний податковий борг на загальну суму 2 507 007,11 грн., який виник у період з 06.11.2014 року по 11.07.2018, про що відображено в даному розрахунку та наданих до позовної заяви витягах з ІКПП.
Верховний Суд у постанові від 09.11.2023 по справі № 160/5655/22 зазначає, що системний аналіз положень п.87.13 ст.87 ПК України та ч.1 ст. 2892 КАС України дає підстави для висновку, що у контролюючого органу виникає право на звернення до адміністративного суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи боржника за межі України після спливу 240 календарних днів з дня вручення такому платнику податків податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень.
Представник наголосив, що Головне управління ДПС у Сумській області звернулось до суду з позовною заявою до відповідачів без пропуску строку звернення та відповідно до ст. ст.122, 160, 161, 2892 КАС України просило суд встановити тимчасове обмеження керівнику ТОВ ФІК Номак-Інвест у праві виїзду за межі України до моменту погашення податкового боргу загальною сумою 2 507 007,11 грн., або у разі внесення інформації до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про зміну керівника ТОВ ФІК Номак-Інвест, або у разі початку судових процедур у справах про банкрутство щодо ТОВ ФІК Номак-Інвест.
У доповненні до заяви про усунення недоліків представник позивача наголосила на тому, що відлік 3 місячного строку необхідно обліковувати від дати повернення платіжних інструкцій без виконання в 2025році, через відсутність коштів на рахунках відповідача у банку, оскільки саме вказане свідчить про неможливість відповідачем погасити податковий борг. Окремо звернула увагу на те, що податкова вимога була направлена в 2014 році, а стаття 289-2 КАС України доповнена Законом №1914, який діє в цій частині з 01 січня 2022року.
Оцінюючи вказані доводи, суд вказує наступне.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 5 Кодексу адміністративно судочинства України (далі - КАС України) установлено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Стаття 118 КАС України визначає, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Отже, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
У постанові Верховного Суду від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 колегія суддів зазначила, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20.11.2019 у справі №9901/405/19 вказала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
За таких обставин, КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного процесуального строку лише у разі його пропуску з поважних причин. Причини пропуску строку є поважними, якщо обставини які зумовили такі причини є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Подібні висновки виклав Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 у справі №420/1782/23, де вказав, що при вирішенні питання про поновлення строку, в межах кожної конкретної справи, суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку із: тривалістю строку, який пропущений; поведінкою сторони протягом цього строку; діями, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності.
Так, ч. 2 ст. 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
За змістом п. 7 ч. 5 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень №1914-IX від 30.11.2021 внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України та параграф 2 глави 11 розділу II доповнено статтею 288-2 Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу тимчасового обмеження права громадян України на виїзд за межі території України. Закон набрав чинності 01 січня 2022року.
Так, згідно з положеннями ч. 1 вказаної статті КАС України визначено, що у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.
У свою чергу, підпунктом 20.1.35-2 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівників юридичних осіб або постійних представництв нерезидентів-боржників за межі України у разі невиконання податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу.
Право контролюючого органу на звернення до суду з відповідними позовними вимогами встановлене п.87.13 ст.87 ПК України, відповідно до якого, у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.
Тимчасове обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України встановлюється як забезпечувальний захід виконання судового рішення або рішення керівника контролюючого органу про стягнення суми податкового боргу.
Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.
Отже, безумовним є право застосування обмежень задля спонукання виконання обов`язку, водночас, реалізація такого права має відбуватись у порядок та спосіб, а також із дотриманням строків, визначених статтею 122 КАС України.
Суддя не погоджується із доводами податкового органу про те, що до спірних правовідносин не розповсюджуються будь які строки звернення до суду, оскільки такі доводи не ґрунтуються на нормах закону. Ні у ПК України, ні в КАС України не містить випадки, коли строки звернення до суду у позовах податкового органу не застосовуються.
У постанові від 12.09.2024 у справі №120/2322/24 Верховний Суд сформував правовий висновок про те, що норми ст.289-2 КАС України не встановлюють строків звернення до суду, не визначають інших вимог до позовної заяви, відмінних від тих, які передбачені загальними нормами КАС України, як і не встановлюють іншої, особливої процедури розгляду таких заяв, що свідчить про те, що звернення в порядку ст. 289-2 КАС України з позовною заявою про обмеження виїзду керівника платника податків за кордон відбувається в загальному порядку.
Отже, позовні заяви повинні відповідати вимогам, які передбачені загальними нормами КАС України.
Таким чином, хоча податковий орган може стверджувати про відсутність строків звернення до суду, це не ґрунтується на нормах закону, оскільки законодавство чітко встановлює строки для звернення до суду, і податкові органи також повинні їх дотримуватися.
У цій справі податковий орган звертається з позовом у порядку статті 289-2 КАС України, у зв`язку з не сплатою Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансово-інвестиційна компанія "Номак-Інвест" податкового боргу у розмірі 2 507 007,11грн. протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги.
Відповідно до пунктів 59.1, 59.5 статті 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Також представник позивача наголошує на тому, що податковий орган звертався з позовами про стягнення податкового боргу в судовому порядку. Зокрема:
1) постановою Сумського окружного адміністративного суду від 27.01.2015 у справі №818/3711/14 за позовом Заступника прокурора Сумської області - прокурора м. Суми в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Номак-Інвест" про стягнення податкової заборгованості у загальному розмірі 419289,16грн.;
З урахуванням викладеного, позивачу принаймні ще у 2015 році було відомо про наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-інвестиційна компанія "Номак-Інвест" податкового боргу, що перевищив 1 000 000, 00грн.
Отже, оскільки позивачу було відомо про наявність податкового боргу у відповідача понад 1000000 грн ще у 2015 році, а 240 календарних днів (після набрання чинності відповідними змінами до КАС України, внесеними Законом №1914-IX від 30.11.2021, на який також посилається представник позивача у доповненнях до заяви про усунення недоліків), для його сплати завершилися ще у 2022 році, звернення до суду із цією позовною заявою 01.08.2025 відбулося з істотним порушенням строку, визначеного абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України.
Посилання представника позивача на повернення банком платіжних інструкцій в 2025 році не змінює обставину, з якою КАС України встановлює початок перебігу строку на звернення з цим позовом до суду, а саме закінчення 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги. У цьому випадку, враховуючи, що податкова вимога була надіслана в 2014 році і податковий борг не переривався, а зміни до КАС України, якими законодавець передбачив право податкового органу на звернення з такими позовами, набрали чинності 01 січня 2022року, контролюючий орган мав звернутися з цим позовом протягом трьох місяців після закінчення 240 календарних днів, з дня набрання чинності цими змінами. Надіслання такої вимоги ще в 2014році, не свідчить про не застосування у цій справі строків через не направлення нової вимоги після набрання чинності змін до КАС України, внесених Законом №1914-IX від 30.11.2021.
При цьому, будь-які інші обставини, у тому числі встановлення дати відсутності коштів на рахунках, що підтверджується поверненими без виконання платіжними інструкціями, на чому у доповненнях до заяви наголошує представник позивача, чинним законодавством не передбачено.
Суд також оцінює критично посилання представника позивача у заяві, поданій 06.08.2025 у порядку усунення недоліків, на висновки Верховного Суду у постанові від 09.11.2023 у справі № 160/5655/22 щодо того, що згідно положень п.87.13 ст.87 ПК України та ч.1 ст. 289-2 КАС України у системному зв`язку, у контролюючого органу виникає право на звернення до адміністративного суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи боржника за межі України після спливу 240 календарних днів з дня вручення такому платнику податків податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень. Зокрема, вказаними висновками, на які послався представник ГУ ДПС у Сумській області, підтверджується виключно право контролюючого органу звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи боржника за межі України після спливу 240 календарних днів з дня вручення такому платнику податків податкової вимоги на суму податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень.
Судом у цій справі такі висновки не заперечуються. Втім, суд наголошує, що наявність права у контролюючого органу подати такий позов до суду має бути здійснено у строки, встановлені абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України.
Крім того, висновки Верховного Суду у постанові від 09.11.2023 у справі №160/5655/22 не стосувалися питання строків звернення контролюючого органу до суду з таким позовом, а стосувалися виключно розгляду касаційної скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2022 року у справі за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Футбольний клуб Дніпро про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України.
Тому така постанова не є правозастосовчою до обставин цієї справи, де наразі спірним є питання щодо строку звернення ГУ ДПС у Сумській області до суду з таким позовом поза межами строків, встановлених абз. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України.
Доводи представника позивача про неможливість своєчасного виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху, з огляду на те, що з початку робочого дня 06.08.2024 станом на 08:00 год. (початок робочого дня Головного управління) в електронному кабінеті Головного управління ДПС у Сумській області підсистеми Електронний Суд вже знаходилась значна кількість нових повідомлень, які необхідно було опрацювати, суд першої інстанції встановив занадто короткий проміжок часу для виконання вимог ухвали, суд вважає безпідставними, оскільки ще ухвалою суду від 04.08.2025 судом вказувалось на необхідність надання доказів на підтвердження дати встановлення обставин, що зумовили звернення податкового органу до суду із заявою про обмеження виїзду керівника юридичною особи за кордон України. Ухвалою суду від 05.08.2025, з урахуванням ухвали від 06.08.2025, зміст якої було повідомлено представника позивача засобами телефонного дзвінка о 9годині 35хвилин, цей строк було продовжено до 11 години 06.08.2025. Цей строк є більш ніж достатній, з урахуванням скорочених строків розгляду таких справ. Неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб є суто суб`єктивною причиною, а можливі негативні наслідки, у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо реалізації свого права на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху. Більше того, на виконання вимог ухвали представником позивача були надані як заява на усунення недоліків, у тому числі через систему Електронний суд, так і доповнення до такої заяви. Доводам, викладених у цих заявах, судом було надано оцінку у цій ухвалі.
Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).
У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії ЄСПЛ зазначив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).
Отже, позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку та не надавши належним чином обґрунтованої заяви про його поновлення.
Відповідно до статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, б е з з а я в и п р о поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Податковий орган із заявою про поновлення строків звернення до суду не звертався.
Положення частини 2 статті 123 КАС України кореспондують приписам пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, якими передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Відтак, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду з цим позовом, а заяви про поновлення строків звернення до суду податковим органом не надано, тому позовну заяву слід повернути на підставі ч.2 ст.123, п.9 ч.4 ст.169 КАС України.
Суддя зауважує, що позивач не позбавлений права повторного звернення до суду із даним позовом при наявності інших поважних підстав пропуску строку.
Керуючись ст.ст.122, 123, 169, 248, 256, 289-2, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У Х В А Л И В:
Позовну заяву Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансово-інвестиційна компанія "Номак-Інвест" про застосування тимчасового обмеження керівника юридичної особи у праві виїзду за межі України - повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти з дня прийняття ухвали.

Суддя І.Г. Шевченко