Справа № 280/4095/25
Суддя: Прудивус Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 серпня 2025 року Справа № 280/4095/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Прудивуса О.В. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б)

про: визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

20.05.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії відповідно до наданої довідки УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві про його грошове забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до наданої довідки УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві про його грошове забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення із урахуванням раніше виплачених сум з 01.02.2023 без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що він перебуває на пенсійному обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 80% відповідних сум грошового забезпечення.

21.03.2025 позивач подав до відповідача заяву щодо здійснення відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» перерахунок пенсії з 01.02.2023 за довідкою УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві із обов`язковим врахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Листом відповідача від 14.04.2025 № 6034-5694/Ж-02/8-080025 позивача повідомлено про те, що змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» у частині збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військове звання, згідно оновлених довідок, до теперішнього часу не внесено. Стосовно виплати пенсії без обмеження максимальним розміром відповідач додатково зазначив, що законодавством передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсія за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, що мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (один прожитковий мінімум, установлений для осіб, які втратили працездатність з 01.03.2024 становить 2 361,00 грн.). На теперішній час позивач отримує пенсію у максимальному розмірі, а отже підстави для проведення відповідного перерахунку відсутні.

На думку позивача, така відмова відповідача за своїм змістом та правовою природою є безпідставною та суперечить положенням Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 26.05.2025 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем було усунуто недоліки позовної заяви у встановлений строк.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.06.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження).

19.06.2025 судом отримано відзив на позовну заяву (вх. № 30821 від 19.06.2025), в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки пенсія є періодичною виплатою, яка виплачується щомісяця, позивач про порушення свого права у відповідній сфері правовідносин мав змогу бути обізнаним щомісяця. Відтак, позивачем, на думку відповідача, пропущений строк звернення до суду з даною позовною заявою.

Також відповідач у відзиві зазначив, що пенсії, призначені відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та у розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Підвищення грошового забезпечення (встановлення нових додаткових видів грошового забезпечення) відбулося відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Натомість, станом на 01.01.2023 зростання розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб не відбулось.

Крім того, відповідач акцентує увагу на тому, що оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо виникнуть в майбутньому, позовні вимоги щодо виплати перерахованої пенсії без обмеження граничного розміру, на думку останнього, є передчасними. З огляду на викладені вище обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши матеріали і з`ясувавши обставини адміністративної справи, дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідача зареєстровано як юридичну особу орган державної влади 27.06.2002 (а.с.34).

Позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ), що підтверджується наявною у матеріалах справи копією пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 , виданого 05.10.2013 (а.с.12).

21.03.2025 позивач подав до відповідача заяву щодо здійснення відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII перерахунок пенсії з 01.02.2023 за довідкою УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві із обов`язковим врахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII (а.с.14-15).

Листом відповідача від 14.04.2025 № 6034-5694/Ж-02/8-080025 позивача повідомлено про те, що змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова КМУ від 30.08.2017 № 704) у частині збільшення розмірів посадових окладів та окладів за військове звання, згідно оновлених довідок, до теперішнього часу не внесено. Стосовно виплати пенсії без обмеження максимальним розміром відповідач додатково зазначив, що законодавством передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсія за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, що мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність (один прожитковий мінімум, установлений для осіб, які втратили працездатність з 01.03.2024 становить 2 361,00 грн.). На теперішній час позивач отримує пенсію у максимальному розмірі, а отже підстави для проведення відповідного перерахунку відсутні (а.с.16).

Оцінюючи правомірність бездіяльності відповідача щодо не здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії відповідно до наданої довідки УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві про його грошове забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, суд виходить із такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції Україні органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Кабінет Міністрів України Постановою від 13.02.2008 № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393» затвердив зазначений Порядок (далі Порядок).

Нормою п. 1 Порядку передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 1 п. 5 Порядку під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

При цьому, у Додатку 2 Порядку міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова КМУ від 21.02.2018 № 103) було викладено в новій редакції, в якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019, в адміністративній справі № 826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку. Відтак з 05.03.2019 (дати набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/3858/18) чинною є редакція додатку 2 Порядку, яка діяла до зазначених змін.

Водночас алгоритм дій, який повинні вчинити, зокрема, відповідач, у зв`язку із втратою чинності положеннями пунктів 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та змін до пункту 5 і додатку 2 Порядку, є актуальним.

При цьому, суд зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі Порядок № 3-1).

За приписами п. 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі ст. 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії (додаток 5). Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком, повідомляють пенсійний орган.

Аналогічний правозастосовний висновок міститься, зокрема у постанові Верховного Суду України від 22.04.2014 у справі № 21-484а13 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 38963288) та у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 553/3619/16-а (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 84855477).

Як зазначено вище, Кабінет Міністрів України прийняв Постанову від 30.08.2017 № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років. Пунктом 2 Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 регламентовано, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

При цьому, пп. 2 п. 5 Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Згідно з ч.ч. 2-3 ст. 51 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Тобто, до моменту отримання належної довідки у Пенсійного фонду не виникає обов`язку з перерахунку пенсії позивача.

Окремо слід зазначити, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постановах від 02.08.2022 по справі № 440/6017/21 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 105564668), від 31.08.2022 по справі № 120/8603/21-а (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 106017419), від 12.09.2022 по справі № 500/1813/21 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 106190671), від 14.09.2022 по справі № 500/1886/21 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 106264048), від 22.09.2022 по справі № 500/3840/21 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 106390328) виклав наступні правові позиції:

з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704 у частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою КМУ від 30.08.2017 № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;

через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом України від 15.12.2020 № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» (далі Закон України від 15.12.2020 № 1082-IX), у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 Порядку, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 Постанови КМУ від 30.08.2017 № 704, із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік);

встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ) обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року.

Також слід зазначити, що 01.10.2011 набрав чинності Закон України від 08.07.2011 № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі Закон України від 08.07.2011 № 3668-VI), відповідно до ст. 2 якого максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Положення ст. 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI кореспондуються з приписами ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (у редакції Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон України від 08.07.2011 № 3668-VI), відповідно до якої максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

20.12.2016 Конституційний Суд України прийняв рішення у справі № 1-38/2016 за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення ч. 7 ст. 43, першого речення ч. 1 ст. 54 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ, а саме: ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень; перше речення ч. 1 статті 54 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, відповідно до яких тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

Згідно з ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відтак, правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 у справі № 7-рп/2016, є втрата чинності з 20.12.2016 ч. 7 статті 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Конституційний Суд України при прийнятті рішення від 20.12.2016 № 7-рп/2016 виходив із того, що норми-принципи ч. 5 ст. 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені.

При цьому Конституційний Суд України наголосив, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI, яким внесено зміни у ст.43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, шляхом викладення її в редакції Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI.

Таким чином, положення ч. 7 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та положення ч. 1 ст. 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ) та є однаковими за змістом.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом України від 08.07.2011 № 3668-VI у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 77911136).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по зразковій справі № 822/524/18 сформульований висновок, за яким у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 80147824).

Вищезазначене відповідає також правовій позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постановах від 25.07.2022 у справі № 580/3451/21 (№в Єдиному державному реєстрі судових рішень 105422836), від 30.08.2022 у справі №440/994/20 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 105994871), від 17.03.2023 у справі № 340/3144/21 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 109635845) та від 21.04.2023 у справі №380/8024/21 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 110380316).

При цьому, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19 наголосив на протиправності обмеження органом Пенсійного фонду максимального розміру пенсії позивача, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, та зазначив, що у спірних відносинах підлягають застосуванню норми Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційним Судом України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, а не норми Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI.

Крім того, доводи відповідача про передчасність позовних вимог щодо виплати перерахованої пенсії без обмеження граничного розміру суд розцінює як безпідставні, оскільки позивач звертався до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром пенсії, а відповідач відмовив у такому перерахунку, а відтак передбачене законодавством право позивача на перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром пенсії було порушено.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, судом встановлено, що позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 , виданого 05.10.2013 (а.с.12).

Також суд встановив, що позивач 21.03.2025 подав до відповідача заяву щодо здійснення відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII перерахунок пенсії з 01.02.2023 за довідкою УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві із обов`язковим врахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII (а.с.14-15), однак листом відповідача від 14.04.2025 № 6034-5694/Ж-02/8-080025 позивачу було відмовлено у вчиненні відповідних дій (а.с.16).

З огляду на викладені вище обставини у їх сукупності, приймаючи до уваги той факт, що предмет спору стосується не компетенції УСБУ в Запорізькій області видавати військовослужбовцям довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 01.01.2023, а передусім правомірності бездіяльності відповідача щодо не здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії відповідно до наданої довідки УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві про його грошове забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, суд доходить висновку, що відповідач повинен був перерахувати та виплатити позивачу пенсію відповідно до вказаної довідки, однак протиправно не зробив цього.

Стосовно доводів відповідача про те, що позивач пропустив строк звернення до суду з даною позовною заявою суд зауважує, що на сьогодні не існує жодного строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку пенсіонер не отримував з вини держави в особі її компетентних органів. Отже, за таких обставин обмеження права пенсіонера на отримання належної йому пенсії певними строками є неприпустимим.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.05.2020 по справі № 815/1226/18 (№ в Єдиному державному реєстрі судових рішень 89819907) та знаходить своє практичне застосування у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (зокрема, у постанові від 16.03.2023 по справі № 420/7835/19, № в Єдиному державному реєстрі судових рішень 109601191).

Отже, положення ст.ст. 122, 123 КАС України не підлягають застосуванню до спорів, які виникли у зв`язку з виплатою пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку пенсіонер не отримував з вини держави в особі її компетентних органів.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії відповідно до наданої довідки УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві про його грошове забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оцінюючи наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до наданої довідки УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві про його грошове забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення із урахуванням раніше виплачених сум з 01.02.2023 без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, суд виходить із такого.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Так, визначаючи дату, з якої слід здійснити перерахунок пенсії, суд зауважує, що зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» відбувалось з 01.01.2023.

Відтак, із урахуванням обставин, встановлених під час надання правової оцінки бездіяльності відповідача щодо не здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії відповідно до наданої довідки УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві про його грошове забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, суд з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до наданої довідки УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві про його грошове забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення із урахуванням раніше виплачених сум з 01.02.2023 без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII.

Отже, позивач, на переконання суду, має право на отримання пенсії відповідно до чинної на час її призначення редакції Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ на підставі довідки УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру (підвищення розміру грошового забезпечення особам, що проходять службу), а саме з 01.02.2023 відповідно, з урахуванням раніше виплачених сум, без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII

Таким чином, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до наданої довідки УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві про його грошове забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення із урахуванням раніше виплачених сум з 01.02.2023 без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, є обґрунтованими та такими, що також підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем, на переконання суду, доведено протиправність бездіяльності відповідача щодо не здійснення перерахунку та виплати позивачу пенсії відповідно до наданої довідки УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві про його грошове забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII, а також обґрунтовано необхідність зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до наданої довідки УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві про його грошове забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення із урахуванням раніше виплачених сум з 01.02.2023 без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII.

У свою чергу, суд вважає, що відповідач не надав суду докази на спростування обставин, якими позивач обґрунтував свої позовні вимоги.

Таким чином, адміністративний позов, на переконання суду, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», підстави для вирішення питання щодо розподілу суми судового збору відсутні.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 10, 14, 90, 241 246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (, 69005, м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 158-Б) про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії відповідно до наданої довідки УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві про його грошове забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до наданої довідки УСБУ в Запорізькій області від 18.03.2025 № 59/4-1975ві про його грошове забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення із урахуванням раніше виплачених сум з 01.02.2023 без обмеження максимального розміру пенсії, передбаченого ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 06 серпня 2025 року.

Суддя О.В. Прудивус