Справа № 240/12074/25
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/12074/25

категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Національної академії Національної гвардії України до ОСОБА_1 , третьої особи: Міністерства внутрішніх справ України про стягнення коштів,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулась Національна академія Національної гвардії України із позовом до ОСОБА_1 , третьої особи: Міністерства внутрішніх справ України, в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії Національної гвардії України суму заборгованості з відшкодування фактичних видатків, пов`язаних з його утриманням в Національної академії Національної гвардії України у період з 05.08.2024 по 04.04.2025 у розмірі 224 517,43 грн. (двісті двадцять чотири тисячі п`ятсот сімнадцять гривень 43 копійки).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 у добровільному порядку відповідачу витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії Національної гвардії України, не відшкодував, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 дану справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

22.05.2025 через систему "Електронний суд" представником Міністерством внутрішніх справ України подано письмові пояснення.

04.07.2025 через відділ документального забезпечення суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки 05.04.2025 його було зараховано до лав Збройних Сил України.

Відповідно до наказу Житомирського окружного адміністративного суду 01-63-в від 23 червня 2025 року головуюча суддя Попова Оксана Гнатівна у період з 09 липня по 24 липня 2025 року перебувала у щорічній відпустці.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами із прийняттям рішення відповідно до ч.5 ст.250 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між Міністерством внутрішніх справ України в особі начальника Національної академії Національної гвардії України генерал-лейтенанта ОСОБА_2 та відповідачем укладено контракт від 05.08.2024 про проходження військової служби (навчання) у Національній гвардії України курсантами Національної академії Національної гвардії України. Відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язувався проходити військову службу у Національній гвардії України протягом строку дії контракту.

25.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до начальника курсу №7 командно-штабного факультету із рапортом про відрахування його з навчального закладу через небажання продовжувати навчання (за власним бажання) на підставі ч.11 ст.25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

04.04.2025 на підставі наказу начальника Національної гвардії України №98 о/с від 28.03.2025 (по стройовій частині) відповідача відраховано з числа курсантів "через небажання продовжувати навчання".

Крім того, у вказаному наказі оголошено суму, яка підлягала відшкодуванню відповідачем за час його навчання у розмірі 224 517,43 грн.

03.04.2025 відповідач ознайомлений з сумою, яка підлягала відшкодуванню за витрати пов`язані з утриманням у даному вищому військовому навчальному закладі, однак відмовився відшкодовувати у добровільному порядку, про що свідчить його підпис у заяві-зобов`язані.

На момент звернення до суду із даним позовом, заборгованість відповідачем у добровільному порядку не погашена.

Як вказує представник позивача, наявна заборгованість по відшкодуванню витрат пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі позивача, завдає шкоду державному бюджету та тягне за собою порушення економічних та оборонних інтересів держави, а тому просить стягнути таку заборгованість з відповідача у примусовому порядку.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались у даному випадку між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон №2232-XII).

Частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним із видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів) (ч.6 ст.2 Закон №2232-XII).

Частиною 1 статті 25 Закону №2232-XII передбачено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань (ч.3 ст.25 Закон №2232-XII).

З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону (ч.5 ст.25 Закон №2232-XII).

При цьому, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності), в інших випадках, передбачених законом, та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб сержантського, старшинського або офіцерського складу після закінчення відповідно закладу фахової передвищої військової освіти, вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "з", "и" пункту 1, підпунктів "д", "е", "ж", "з" пункту 2 та підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі фахової передвищої військової освіти, вищому військовому навчальному закладі, військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти, відповідно до порядку та умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку (ч.10 ст.25 Закону №2232-XII).

Аналіз вищевикладених норм дає підстави для висновку, що дострокове розірвання контракту курсанта з Міністерством Збройних Сил України, тягне за собою обов`язок відшкодування Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрат пов`язаних з утриманням таких курсантів у вищому навчальному закладі.

Як свідчать матеріали справи, контракт від 05.08.2024 укладений між позивача з Міністерством внутрішніх справ достроково розірваний "через небажання продовжувати навчання".

Щодо порядку відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, слід вказати наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 №964 затверджено Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (далі - Порядок №964), який визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти (далі - витрати).

Витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ та Службі зовнішньої розвідки (п.2 Порядку №964).

У даному випадку витрати мають бути відшкодовані МВС.

Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом із Мінфіном, МВС, Управлінням державної охорони, СБУ та Службою зовнішньої розвідки (п.3 Порядку №964).

Розрахунок фактичних витрат здійснюється закладом вищої освіти згідно з нормами утримання курсантів (п.4 Порядку №964).

Пунктом 5 Порядку №964 передбачено, що витрати відшкодовуються у повному розмірі: курсантами, які вислужили встановлений законодавством строк строкової військової служби до вступу у заклад вищої освіти, курсантами жіночої статі - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлений законодавством строк строкової військової служби, - за період навчання, що перевищує цей строк; особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", - за весь період навчання.

При цьому, згідно з пунктом 6 Порядку №964 витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання; курсантами, які навчалися понад встановлені законодавством строки строкової військової служби, - за період навчання, який відповідає строку строкової військової служби.

У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку (п.7 Порядку 964).

Як свідчать матеріали справи, у добровільному порядку витрати відповідачем не відшкодовані, водночас у заяві-зобов`язанні від 03.04.2025 ОСОБА_1 , що ознайомлений із розрахунком фактичних видатків державного бюджету необхідних на його утримання у вищому навчальному закладі.

Відповідно до вимог пункту 3 Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року №964 (964-2006-п) "Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах" затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах затвердженим наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/ 537/219/534, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.07.2007 за №863/14130 (далі - Порядок розрахунку).

Згаданим Порядком врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання.

Зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання (п.1.2. Порядку розрахунку), що у свою чергу вбачається з укладеного відповідачем контракту про проходження служби (навчання) у Національній гвардії України від 26.07.2021.

У ході судового розгляду справи встановлено, що утримання відповідача у Національній академії Національної гвардії України у період з 24.087.2021 по 13.01.2025 здійснювалось шляхом виплати грошового забезпечення, видання предметів, матеріалів, обладнання та інвентарю, медикаментів та перев`язувальних матеріалів, продуктів харчування та оплатою комунальних послуг та енергоносіїв, що у загальному становило 1 453 366,75 грн, про що претензія №84/1-119 від 15.01.2025 про стягнення суми витрат, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти, яка наявна в матеріалах справи.

Таким чином, враховуючи викладені норми та небажання відповідача продовжувати навчання у Національній гвардії України він зобов`язаний компенсувати витрати, пов`язані з його утриманням у зазначеному навчальному закладі вищої освіти у вищевикладеному розмірі.

Щодо розміру витрат, пов`язаних з утриманням позивача у вищому навчальному закладі, слід зазначити наступне.

У разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.

Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу вищого навчального закладу.

У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до розрахунків на утримання коштів за навчання з позивача необхідно утримати повністю суму витрачених на відповідача у розмірі 1 453 366,75 грн. Відомості про відшкодування наявної у відповідача заборгованість, на момент розгляду справи у матеріалах справи відсутні.

При цьому, суд вважає за необхідне наголосити, що основним джерелом її фінансування є Державний бюджет України, а тому непогашена заборгованість відповідачем по відшкодуванню витрат на утримання у вищому навчальному закладі, яка виникла через небажання останнього продовжувати навчання у такому закладі, призводить до порушення ефективності витрачання бюджетних коштів.

Більш того, слід вказати, що заборгованість по відшкодуванню витрат на утримання у вищому навчальному закладі, відповідачем не оскаржувалась. При цьому, позивач ознайомлений із розміром коштів, які необхідно відшкодувати за його утримання, як курсанта вищого навчального закладу, про що свідчать матеріали справи.

Однак, станом на день звернення до суду відповідачем добровільно такі кошти не відшкодовано.

Разом з тим, у відзиві на позову заяву ОСОБА_1 зазначив, що не має обов`язку здійснювати відшкодування витрат на його утримання в навчальному закладі, оскільки 05.04.2024 він вступив до лав Збройних Сил України на військову службу.

Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача суд зазначає, що в ході розгляду справи безспірно встановлено, що підставою його відрахування з навчального закладу був його рапорт про звільнення за власним бажанням, а не призов на військову службу по мобілізації. Відтак, відрахування відповідача було обумовлене його власним волевиявленням на припинення проходження служби в органах Національної гвардії України.

Крім того, пунктом 9 Порядку №261 визначено, що стягнення суми витрат припиняється лише в разі: 1) поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу; 2) повторного прийняття особи на службу в поліцію.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на вищевикладені обставини та наявність заборгованості відповідача по відшкодуванню витрат на його утримання у вищому навчальному закладі, яка підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи та у добровільному порядку ним не сплачена, а тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволення у повному обсязі.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч. 2ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Тому понесені позивачем судові витрати йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Національної академії Національної гвардії України (майдан Захисників України, 3, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61001. РНОКПП/) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) , третя особа: Міністерство внутрішніх справ України (вул. Богомольця Академіка, 10, м. Київ, 01024. РНОКПП/), про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії Національної гвардії України витрати, пов`язані з утриманням у військовому навчальному підрозділі закладу вищої освіти за період з 05.08.2024 по 04.04.2025 (дата відрахування з навчального закладу) у розмірі 224 517 (двісті двадцять чотири тисячі п`ятсот сімнадцять) грн. 43 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

06 серпня 2025 р.

06.08.25