Справа № 300/3018/25
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" серпня 2025 р. справа № 300/3018/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Чуприни О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Електроавтотранс" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №094671 від 01.04.2025, -
Комунальне підприємство "Електроавтотранс" (надалі по тексту також позивач, КП "Електроавтотранс", підприємство), в інтересах якого діє адвокат Маланюк Олег Ярославович (надалі по тексту також представник позивача), звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі по тексту також відповідач, контролюючий орган, Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №094671 від 01.04.2025 (надалі по тексту також оскаржувана постанова).
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно, з порушенням норм матеріального права, правової процедури та невірного встановлення фактичних обставин, 01.04.2025 прийнято постанову №094671 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000,00 гривень. За змістом такої, позивачем допущено відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 за №2344-ІІІ (надалі по тексту також Закон №2344-ІІІ), а саме індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_1 або копії графіку змінності водіїв.
В обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови, представник позивача зазначає, що у акті перевірки вказано про порушення статті 34 Закону №2344-ІІІ, в той час як у постанові зазначено про статтю 39 цього Закону.
Звертаючись до приписів "Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі)", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (надалі по тексту також Порядок №1567), зауважено про не здійснення посадовою особою Укртрансбезпеки запису у дорожньому (шляховому) листі, а також про відсутність підстав виносити оскаржувану постанову замість припису.
Окрім того, протиправність постанови за №094671 від 01.04.2025 аргументована порушенням строків надсилання такої позивачу. Щодо суті встановленого порушення наголошено на відсутності у статтях 34 та 39 Закону №2344-ІІІ обов`язку мати при собі графік змінності чи індивідуальну контрольну книжку.
З наведених підстав просили позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Одночасно судом, разом із витребуванням у сторін письмових пояснень та доказів, необхідних для розгляду даної адміністративної справи (а.с.14-15).
На виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження від 07.05.2025 відповідачем подано до суду заяву про долучення доказів та пояснень від 21.05.2025, котра разом із витребуваними матеріалами надійшла та зареєстрована канцелярією суду 26.05.2025 (а.с.17-32).
Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті скористалася правом подання відзиву від 21.05.2025, який разом з витребуваними матеріалами надійшов на адресу суду 26.05.2025 (а.с.33-60). З доводами позивача, викладеними у позовній заяві, відповідач не погоджується, вказує на безпредметність заявленого позову й відтак просить суд відмовити у його задоволенні, виходячи з наступного.
Заперечуючи проти доводів позивача, зауважено про не вичерпний перелік документів, обов`язкових для регулярних пасажирських перевезень, у свою чергу пунктом 6.3 "Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів", затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 за №340 передбачено, що водій транспортного засобу на автобусних маршрутах протяжністю до 50 км включно, веде індивідуальну контрольну книжку водія або повинен мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф.
Окрім того, водій не був зобов`язаний мати і пред`являти дорожній (шляховий) лист на вимогу посадових осіб Відділу, а ті відповідно не зобов`язані робити в ньому запис чи вимагати його для надання під час перевірки, а також вносити дані щодо нього в акт проведення перевірки. Натомість, якщо у водія наявний такий лист, то відсутність запису у нього щодо перевірки не впливає на наявність чи відсутність порушення законодавства про автомобільний транспорт.
У частині обґрунтувань про порушенням строків надсилання оскаржуваної постанови позивачу, скерування такої засобами поштового зв`язку пізніше трьох днів від складення не спростовує встановленого у такому порушення.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, вивчивши зміст позовної заяви та відзиву на позов, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , транспортний засіб марки БОГДАН, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , такий належить на праві власності КП "Електроавтотранс" (а.с.50-51).
Вищезгаданим транспортним засобом керував водій ОСОБА_1 , на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_4 , виданого 15.06.2013 (а.с.50-51).
За результатами перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено акт за №АР076571 від 12.02.2025 (а.с.44), в якому зафіксовано про виявлені порушення статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 за №2344-ІІІ, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 вказаного Закону, а саме "відсутність на момент проведення перевірки документів, перелік яких визначений статтею 39 цього Закону".
В межах коментованого акту перевірку зазначено про наступні обставини: "під час здійснення пасажирських перевезень, міських перевезень маршрутом №40 "Каскад с. Крихівці" перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме копією графіку змінності чи індивідуальною контрольною книжкою водія" (а.с.44).
У свою чергу, зазначено про відмову водія ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення зі змістом акту від 12.02.2025 та давати додаткові пояснення, вказане засвідчене підписом посадової особи Відділу, що здійснювала перевірку (а.с.44).
За результатами розгляду справи 01.04.2025 про порушення законодавства про автомобільний транспорт в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Укртрансбезпеки Самарою К.В. прийнято постанову №094671, якою на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до КП "Електроавтотранс" застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000,00 гривень за допущену "відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_1 або копії графіку змінності водіїв (акт №076571)" (а.с.47).
Вважаючи, що Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті протиправно, з порушенням норм матеріального права, правової процедури та невірного встановлення фактичних обставин прийнято оскаржувану постанову, КП "Електроавтотранс" звернулися до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 за №2344-ІІІ, "Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі)", затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006, "Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів", затверджене наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 за №340, а також затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 за №385 "Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті".
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 за №2344-III (надалі по тексту також Закон №2344-ІІІ).
Відповідно до частини 12 статті 6 Закону №2344-ІІІ, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
В силу частини 7 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт", центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за дотриманням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах.
Приписами частини 14 статті 6 Закону України №2344-ІІІ визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Згідно із частинами 17-20 статті 6 коментованого Закону, рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.
Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.
Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.
Змістом абзацу 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 за №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.
Пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 за №103 (надалі по тексту також Положення №103), визначено, що Державна служба України з безпеки на транспорті (надалі по тексту також Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Укртрансбезпека в силу вимог підпунктів 2, 19 пункту 5 Положення №103 відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.
Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 8 Положення №103).
Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.
Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (стаття 1 Закону України "Про автомобільний транспорт").
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначена "Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 за №1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (надалі по тексту також Порядок №1567).
За приписами пункту 14 Порядку №1567, рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.
Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка, а також проводиться у строк, зазначений у направленні на перевірку (пункти 12, 19 Порядку №1567).
Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 цього Порядку. Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму (пункт 20 Порядку №1567).
Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис (пункт 22 Порядку №1567).
Відповідно до пункту 25 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктами 26, 27 Порядку №1567 встановлено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Частиною 5 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", передбачено, що розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.
Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі автомобільного перевізника під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням (пункт 29 Порядку №1657).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , транспортний засіб марки БОГДАН, державний номерний знак НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , такий належить на праві власності КП "Електроавтотранс" (а.с.50-51).
Вищезгаданим транспортним засобом керував водій ОСОБА_1 , на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_4 , виданого 15.06.2013 (а.с.50-51).
За результатами перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом складено акт за №АР076571 від 12.02.2025 (а.с.44), в якому зафіксовано про виявлені порушення статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 за №2344-ІІІ, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 вказаного Закону, а саме "відсутність на момент проведення перевірки документів, перелік яких визначений статтею 39 цього Закону".
В межах коментованого акту перевірку зазначено про наступні обставини: "під час здійснення пасажирських перевезень, міських перевезень маршрутом №40 "Каскад с. Крихівці" перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме копією графіку змінності чи індивідуальною контрольною книжкою водія" (а.с.44).
У свою чергу, зазначено про відмову водія ОСОБА_1 від підпису про ознайомлення зі змістом акту від 12.02.2025 та давати додаткові пояснення, вказане засвідчене підписом посадової особи Відділу, що здійснювала перевірку (а.с.44).
За результатами розгляду справи 01.04.2025 про порушення законодавства про автомобільний транспорт в.о. начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Укртрансбезпеки Самарою К.В. прийнято постанову №094671, якою на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" до КП "Електроавтотранс" застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000,00 гривень за допущену "відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_1 або копії графіку змінності водіїв (акт №076571)" (а.с.47).
Досліджуючи питання правомірності накладення адміністративно-господарського стягнення на КП "Електроавтотранс" на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" з врахуванням встановлених обставин справи та чинним на момент спірних правовідносин нормативно-правовим регулюванням, суд виходить з наступного.
Автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах (частина 1 статті 29 Закону №2344-ІІІ).
Так, згідно статті 35 вказаного Закону, послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення. Послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні.
Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.
Автобусні маршрути за видами сполучень поділяються на: міські, приміські, міжміські, міжнародні. Автобусні маршрути за видами перевезень поділяються на: загального користування, спеціальних перевезень, нерегулярних перевезень.
На приміських та міських маршрутах дозволяється перевозити стоячих пасажирів автобусами, які за своєю конструкцією мають місця для стоячих пасажирів, у кількості, передбаченій технічною характеристикою транспортного засобу та визначеній у реєстраційних документах на цей транспортний засіб.
У спірному випадку, 12.02.2025 здійснено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів транспортного засобу марки БОГДАН, державний номерний знак НОМЕР_1 , належного КП "Електроавтотранс", котрий згідно матеріалів справи здійснював автобусний маршрут регулярних міських перевезень №40 "Каскад с. Крихівці", що засвідчується паспортом такого та схемою перевезення (а.с.52-53). Вказана обставина сторонами не заперечується.
У силу вимог статті 18 Закону України "Про автомобільний транспорт", з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Більше того, частиною 1 статті 34 вказаного Закону, якими встановлено вимоги до автомобільного перевізника, передбачено імперативну вимогу до останнього забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Відповідно до частини 1 статті 39 Закону №2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Частиною 2 статті 39 Закону "Про автомобільний транспорт" визначено перелік документів для регулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.
Отже, перелік документів, наведений у частині 2 статті 39 Закону №2344-ІІІ, не є вичерпним.
До обов`язків водія автобуса, встановлених частиною 2 статті 40 Закону №2344-ІІІ, серед іншого, належить мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством.
Як слідує також зі змісту абзацу 7 пункту 4 "Порядку
зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 за №422, чинним на момент проведення рейдової перевірки транспортного засобу позивача, водій транспортного засобу зобов`язаний надавати на час перевірки посадовій особі документи, на підставі яких здійснюється перевезення, виконувати вимоги посадової особи, передбачені законодавством, та розпочинати рух лише з дозволу посадової особи.
Особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку визначений "Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів", затвердженим наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 за №340 (надалі по тексту також Положення №340) у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Пунктом 6.1 Положення №340 встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Поряд із цим, згідно пункту 6.3 Положення №340, водій, що керує транспортним засобом, на автобусних маршрутах протяжністю до 50 км включно, вантажними автомобілями з повною масою до 3,5 тонн включно, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф.
Облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія (додаток 2), у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни (пункт 6.2 Положення №340).
У свою чергу, порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів передбачений "Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті", затвердженою наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 за №385 (надалі по тексту також Інструкція №385), котра поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі) (тут і надалі по тексту також у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Так, контрольний пристрій (тахограф) обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв; картка картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі (пункт 1.4 Інструкції №385).
Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.
Тож, наведеними законодавчими та підзаконними нормативними правовими актами встановлено, що автомобільні перевізники мають обов`язок забезпечити, а водії пред`явити особам, які здійснюють контроль за дотриманням законодавства про автомобільний транспорт, документи, на підставі яких здійснюються регулярні пасажирські перевезення.
Слід відзначити, що у розумінні статті 18 Закону №2344-ІІІ, контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем (перевізником) незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин. Водночас, чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.
До того ж, на водіїв, що керують транспортними засобами на автобусних маршрутах покладається обов`язок мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством, зокрема індивідуальну контрольну книжку водія або копію графіка змінності водіїв у разі, якщо таким не використовується діючий та повірений тахограф.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.03.2020 у справі №823/1199/17, від 19.08.2019 у справі №823/5035/15, від 06.06.2024 у справі №440/5921/23, від 15.08.2024 у справі №440/6438/23
Суть встановленого посадовими особами Укртрансбезпеки порушення, зафіксованого у акті перевірки за №АР076571 від 12.02.2025, зводиться до того, що при здійсненні пасажирських перевезень, міських перевезень маршрутом №40 "Каскад с. Крихівці" перевізник не забезпечив водія ОСОБА_1 необхідними документами, а саме копією графіку змінності чи індивідуальною контрольною книжкою водія (а.с.44).
Вказане, на переконання відповідача, слід трактувати як допущену "відсутність на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_1 або копії графіку змінності водіїв (акт №076571)" що і було відображено у якості фактичної підстави в межах оскаржуваної постанови.
Так, Укртрансбезпекою до відзиву на адміністративний позов долучені наступні матеріали справи, що засвідчує обставину перебування відомостей таких у віданні відповідача станом на час проведення рейдової перевірки, а саме посвідчення водія ОСОБА_1 серії № НОМЕР_4 , видане 15.06.2023 (а.с.50-51), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки БОГДАН, державний номерний знак НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , який належить на праві власності КП "Електроавтотранс" (а.с.50-51), Паспорт автобусного маршруту регулярних міських перевезень №40 "Каскад с. Крихівці", котрий включає схему коментованого маршруту (а.с.52-53), розкладу руху маршруту №40 (а.с.54), фотознімок транспортного засобу із державним номерним знаком НОМЕР_1 із відображенням найменування маршруту (а.с.55).
Водночас, всупереч вимогам пункту 6.3 Положення №340, індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_1 або копії графіку змінності водіїв у матеріалах справи не міститься, отже така останнім до перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки не надавалася.
Обставини не застосування у транспортному засобі позивача, щодо котрого проведено перевірку, діючого та повіреного тахографа, а також відсутності вищезгаданих документів на час здійснення такої позивачем не заперечується, проте останнім наголошується на відсутності у статтях 34 та 39 Закону №2344-ІІІ обов`язку мати при собі коментовані документи.
Вище по тексту судового рішення вже сформовано висновок про те, що частиною 1 статті 34 вказаного Закону передбачено імперативну вимогу до автомобільного перевізника забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів, разом із тим, перелік документів, наведений у частині 2 статті 39 Закону №2344-ІІІ, не є вичерпним.
В частині доводів представника позивача щодо відмінності номеру статті Закону України "Про автомобільний транспорт" стосовно якої встановлено порушення, суд зазначає, що як і в акті перевірки від 12.02.2025, так і в постанові від 01.04.2025, такою є стаття 39 вказаного Закону, натомість вказане твердження побудоване на суб`єктивному сприйнятті представника щодо рукописно введеного номеру статті.
З приводу обґрунтувань про не здійснення посадовою особою Укртрансбезпеки запису у дорожньому (шляховому) листі водія КП "Електроавтотранс" по завершенню перевірки, а також про відсутність підстав виносити оскаржувану постанову замість припису, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень" за №3565-VІ від 05.07.2011 внесено зміни до Закону України "Про автомобільний транспорт", якими у тексті Закону слова "дорожній лист" виключено.
З огляду на вказане, станом на момент виникнення спірних правовідносин та проведення перевірки, дорожній лист не перебував у переліку обов`язкових документів для водія автобуса.
Поруч із цим, згідно абзацу 2 пункту 21 Порядку №1657 визначено, що про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
До матеріалів адміністративного позову представником позивача долучено шляховий лист за №340889 від 12.02.2025, у якому відсутня відмітка посадової особи Уктрансбезпеки.
Суд зазначає, що у спірному випадку, недоліки в оформленні документів, як-от відсутність запису у дорожньому (шляховому) листі, не впливають на наявність чи відсутність порушення законодавства про перевезення пасажирів автомобільного транспорту, оскільки не відсутність коментованого документу покладено у вину КП "Електроавтотранс" згідно змісту оскаржуваної постанови.
Доводи представника позивача у іншій частині суд відхиляє з огляду на те, що абзацом 3 частиною 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ за встановлене щодо перевізника порушення передбачене застосування саме адміністративно-господарського штрафу, а не припис щодо усунення порушень законодавства про автомобільний транспорт.
Копія постанови видається не пізніше ніж протягом трьох днів після її винесення уповноваженій особі автомобільного перевізника під розписку чи надсилається рекомендованим листом із повідомленням (пункт 29 Порядку №1657).
Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.05.2022 року у справі №400/1510/19, від 05.07.2022 року у справі №522/3740/20, від 27.09.2022 року у справі №320/1510/20, від 03.10.2022 року у справі №400/1510/19, від 01.11.2022 року у справі №640/6452/19 та від 18.01.2023 року у справі №500/26/22.
На переконання суду, порушення строків надсилання постанови не спричинило суттєвих негативних наслідків для позивача, враховуючи наступне: по-перше, таке порушення не впливає та не могло вплинути на зміст прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення та не може мати наслідком його скасування, адже у разі дотримання цих строків таке рішення не могло бути іншим, ніж те, яке прийняте; по-друге, незалежно від пропущення контролюючим органом законодавчо встановлених строків надсилання постанови, за КП "Електроавтотранс" зберігається можливість подати скаргу до Укртрансбезпеки протягом 10 днів після її отримання (абзац 2 пункту 32 Порядку №1567).
Проаналізувавши законодавчі положення, які регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку, що у цій справі контролюючий орган вірно кваліфікував порушення перевізника саме за абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Так, коментований припис визначає, що перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, тягне за собою штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Оскільки на час проведення перевірки у водія позивача були відсутні індивідуальна контрольна книжки або копія графіку змінності водіїв, контролюючим органом правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за порушення абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відтак відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Комунальним підприємством "Електроавтотранс" не доведено протиправності постанови Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №094671 від 01.04.2025.
За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.
За відомостями Автоматизованої системи документообігу Івано-Франківського окружного адміністративного суду за даним платіжним документом до бюджету проведено зарахування судового збору в сумі 2 422,40 гривень.
Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову в силу вимог статті 139 КАС України не підлягає стягненню із відповідача суб`єкта владних повноважень судові витрати, понесені у зв`язку з розглядом адміністративної справи №300/3018/25, зокрема судові витрати по сплаті судового збору.
На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач комунальне підприємство "Електроавтотранс" Івано-Франківської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 00432426), вул. Тролейбусна, 40, м. Івано-Франківськ, 76008;

представник позивача Маланюк Олег Ярославович (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , ордер на надання правничої допомоги серії АТ №1018873 від 01.05.2025), вул. Галицька, буд. 41, літ. А, м. Івано-Франківськ, 76000;

відповідач Державна служби України з безпеки на транспорті (ідентифікаційний код юридичної особи 39816845; вул. Антоновича, буд. 51, м. Київ, 03150) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Тополина, 3, с. Угорники, Івано-Франківськ місто, Івано-Франківська область, 76492).

Суддя Чуприна О.В.