Справа № 523/5294/25
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 523/5294/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2025 року (суддя Середа І.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 16.05.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

31.03.2025 до Суворовського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, в якому позивачка просила скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії ОДП №1183081 від 18.02.2025, якою за порушення правил паркування транспортного засобу на позивачку накладено штрафу в розмірі 600 грн за ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2025 року у задоволені її позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням позивачка подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що чинне законодавство чітко, недвозначно передбачає певні вимоги щодо облаштування майданчиків для платного паркування технічними засобами як в України, так і, зокрема, в м. Одесі, які не були виконані утримувачем майданчику для платного паркування , розташованого за адресою вул. Буніна,33, м. Одеса. Незабезпечення оператором належного функціонування засобів сплати вартості зазначених послуг відповідно до вимог цих Правил щодо обладнання таких майданчиків є підставою для несплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування (п. 29 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1342.

Крім того, позбавлення користувачів паркувальних майданчиків можливості вибирати спосіб оплати вартості послуг на власний розсуд є порушенням статті 17 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції справа була розглянута в порядку, передбаченому ст. 268 КАС України.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 18.02.2025 року на підставі постанови серія ОДП №1183081 позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил паркування транспортного заcобу RENAULT CLIO SYMBOL, номерний знак НОМЕР_1 , за те, що 10 лютого 2025 року о 11 годині 19 хвилин в м. Одесі за адресою: вул. Буніна, 33 не сплачено вартість послуг користування майданчиком з платного паркування, відповідно до повідомлення ОДУ2288566 від 10 лютого 2025 року. Накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 грн. відповідно до ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

Не погодившись з правомірністю зазначеної постанови, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом про її скасування.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що притягнення позивачки до адміністративної відповідальності відповідає вимогам законодавства, яке регулює данні правовідносини. Доводи позовної заяви не знайшли свого підтвердження, а вимоги не ґрунтуються на нормах закону.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з наступного.

Так, відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, пункту 1 частини другої статті 2 та частини першої статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи повинен керуватися принципом законності, відповідно до якого має перевіряти чи діяли органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 9 КУпАП визнано, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до частини першої статті 152-1 КУпАП порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування тим майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1, 279-4 цього Кодексу.

Крім цього, ч. 1 ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року №1342, користувач зобов`язаний сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Оплата вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування, на яких не запроваджено автоматизовану систему, здійснюється у безготівковій формі за такими способами: придбання паркувального талона з визначеною тривалістю паркування; через паркувальний автомат або платіжний пристрій з введенням реєстраційного номера транспортного засобу; через автоматичний в`їзний та виїзний термінали.

Факт оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування підтверджується відповідним документом із зазначенням в ньому реєстраційного номера транспортного засобу, що розміщується під лобовим склом транспортного засобу, за винятком випадків оплати вартості послуг за допомогою засобів мобільного зв`язку, коли факт такої оплати підтверджується захищеною комп`ютеризованою системою, або випадків паркування на майданчиках, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата (перевірка оплати) здійснюється під час виїзду з такого майданчика.

Паркувальні автомати, платіжні пристрої, за допомогою яких здійснюється оплата вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування, на яких запроваджено автоматизовану систему, повинні бути інтегровані в автоматизовану систему та передбачати наявність технічної можливості введення реєстраційного номера транспортного засобу.

Сплата вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування не здійснюється у разі незабезпечення оператором належного функціонування засобів сплати вартості зазначених послуг відповідно до вимог цих Правил щодо обладнання таких майданчиків.

Несплата користувачем вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Таким чином диспозиція статті передбачає відповідальність за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплати вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.

При цьому, Правила паркування транспортних засобів передбачають настання відповідальності у разі як порушень правил паркування транспортних засобів, так і несплати користувачем вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Крім цього, відповідно до статті 52-2 Закону України «Про дорожній рух» при розміщенні транспортних засобів на майданчику для платного паркування особи, які розміщують транспортні засоби на такому майданчику, оплачують вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортного засобу згідно з тарифом, встановленим органом місцевого самоврядування відповідно до порядку формування тарифів на послуги з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Особи, які розміщують транспортні засоби на майданчику для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджено автоматизованої системи контролю оплати паркування, але фіксація обставин порушення правил паркування транспортних засобів здійснюється інспекторами з паркування в режимі фотозйомки (відеозапису), зобов`язані сплачувати вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортного засобу та залишати на час паркування під лобовим склом транспортного засобу відповідний документ про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування.

Як встановлено судом та не заперечується апелянтом, 10.02.2025 о 11 годині 19 хвилин в м. Одесі за адресою: вул. Буніна, 33 позивачкою не сплачено вартість послуг користування майданчиком з платного паркування.

Матеріалами фотофіксації та схеми розміщення майданчика підтверджується факт розміщення 10 лютого 2025 року о 11 годині 19 хвилин в м. Одесі за адресою: вул. Ніни Строкатої (попередня назва Буніна), 33 на майданчику облаштованого дорожніми знаками 5.43 (зона стоянки) та 5.44 (кінець зони стоянки) з інформацією на табличці 7.14 про спосіб оплати вартості послуги паркування, транспортного засобу RENAULT CLIO SYMBOL, номерний знак НОМЕР_1 .

Відтак, наявність в діях ознак правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною першою статті 152-1 КУпАП є доведеним.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позовних вимог є правильним.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на незабезпечення оператором належного функціонування засобів сплати вартості послуг з огляду на приписи пункту 14 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 року № 1342 (далі Правила), якими встановлено, що відведені майданчики для платного паркування повинні обов`язково бути обладнані паркувальними автоматами, платіжними пристроями та/або інформаційними знаками про способи та порядок оплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування.

Тобто, з цього випливає, що нормативними актами передбачена альтернатива, згідно з якою відведені майданчики для платного паркування повинні бути обладнані паркувальними автоматами, платіжними пристроями або інформаційними знаками про способи та порядок оплати вартості послуг.

Розміщення на табличці 7.14 з інформації про спосіб оплати вартості послуги паркування позивачкою не заперечується

Посилання апелянта про порушення оператором п. 16 Правил є неаргументованими, оскільки приписи згаданого пункту стосуються спеціально обладнаних майданчиків.

За визначенням абзацу чотирнадцятого пункту 4 Правил, спеціально обладнані майданчики для паркування - майданчики для паркування, розміщені поза межами проїзної частини вулиці або дороги та обладнані відповідно до вимог цих Правил і Правил дорожнього руху.

В даному випадку автомобіль позивачки був припаркований в межах проїзної частини вулиці, тобто на відведеному майданчику для паркування, а не на спеціально обладнаному майданчику.

Також є безпідставним посилання апелянта на порушення оператором Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки воно не входить до предмета судового доказування. Предметом даного спору є законність притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за порушення правил паркування транспортного засобу.

Таким чином доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанцій було порушено норми матеріального права. Суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивачки задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 272, 286, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов