Справа № 709/772/25
Суддя: Левченко В. В.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 709/772/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року селище Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В.Г.,

представника позивача - Солода В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач зазначив, що копію оскаржуваної постанови він отримав лише 06 травня 2025 року у першому відділі ДВС у м. Черкаси у зв`язку з чим просив поновити строк на оскарження постанови.

В обґрунтування позову зазначалося, що постановою налальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №276/М/2025 від 24 січня 2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в сумі 25500 грн. Відповідно постанови 17 січня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК.

Вважає, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 не мав права притягати його до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи.

Із Постановою позивач не погоджується, оскільки викладені обставини не відповідають дійсності. 17.01.2025 року його затримали працівники поліції і доставили до ІНФОРМАЦІЯ_2 , сказавши, що він перебуває у розшуку, хоча жодної повістки він не отримував. Там його стали в примусовому порядку направляти на проходження медкомісії, він пояснював що не проти її пройти та не зараз, так як в нього відсутні з собою будь які медичні документи і взяти десь їх в той час у нього не було можливості. Сам він проживає в

с. Лящівка Золотоніського району і стоїть на обліку і ІНФОРМАЦІЯ_3 і даний відділ його на ВЛК не направляв і жодних претензій до нього не заявляв. Він говорив про це працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 та вони не хотіли його навіть слухати. Проте, відповідачем не було надано йому ні рішення керівника районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, ні надано направлення для проходження ВЛК.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 19 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02 червня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача Солод В. М. в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в ньому.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідні їм правовідносини.

Позивачем зазначено, що про винесення постанови № 276/М/2025 від 24 січня 2025 року він дізнався коли помітив, що в нього заблоковані рахунки та 06 травня 2025 року, коли звернувся до ДВС в м. Черкаси, отримав копію оскаржуваної постанови, що підтверджується заявою ОСОБА_1 (а.с. 19), а тому строк на оскарження постанови позивачу підлягає поновленню.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення № 276/М/2025 від 24 січня 2025 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , 17 січня 2025 року о 16 год. 35 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 17 січня 2025 року о 16:35 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК. Дане діяння є порушенням вимог абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП позивачу було повідомлено та роз`яснено. Пояснення не надав. Клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, підписувати протокол відмовився. Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 14 год 00 хв 24.01.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет 302. Позивач був належним чином повідомлений про дату і час розгляду справи, у зазначений час не прибув, клопотань про перенесення розгляду справи не надав, на телефонні дзвінки не відповідає. В зв`язку з цим було прийнято рішення про розгляд справи за його відсутності.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон №3543-XII), Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі - Порядок №560).

Так, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У ст. 245 КУпАП закріплено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно із ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 2791-2798 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відповідно до п. 28 Порядку №560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Відповідно до п. 74 Порядку № 560 резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Отже, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення.

Суд зазначає, що диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Зазначена норма є бланкетною, тобто при її застосуванні необхідно застосовувати законодавчі акти, які визначають, зокрема, правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.

Так, у спірній постанові наявне посилання на конкретну норму права, зокрема Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: порушення абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону №3543-XII, оскільки 17 січня 2025 року позивач відмовився від проходження ВЛК.

Разом з тим, суд акцентує увагу на тому, що у відповідності до п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Втім, жодних належних та допустимих у контексті ст. 73-74 КАС України доказів того, що було видано направлення на ВЛК та таке направлення було вручено позивачу під особистий підпис, що є обов`язковою передумовою притягнення його до відповідальності за відмову від проходження медичного огляду, у матеріалах справи відсутні.

При цьому, суд відзначає, що згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, що не було зроблено відповідачем, а тому наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності - не доведена.

У позові позивач вказує, що 17 січня 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач пояснював, що не проти пройти ВЛК, але в нього відсутні з собою будь-які медичні документи. Сам він проживає в с. Лящівка Золотоніського району і стоїть на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 і даний відділ його на ВЛК не направляв.

Вказане дозволяє суду також стверджувати, що у діях позивача взагалі відсутній умисел на вчинення правопорушення, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Позаяк, надання медичної документації, яка відсутня в Електронній системі охорони здоров`я, навіть якщо з такої документації не вбачається наявність підстав для виключення особи з військового обліку, є обов`язком самого військовозобов`язаного який направляється на ВЛК згідно з абз. 2-3 п. 3.5 р. 3 Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008 року. Більш того, такий обов`язок обумовлений необхідністю детального дослідження стану здоров`я військовозобов`язаного з метою прийняття повного та обґрунтованого висновку щодо його придатності/непридатності до військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, закон покладає на відповідача обов`язок довести законність та обґрунтованість прийнятого ним рішення, направленого на переслідування особи позивача в порядку КУпАП.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 не доведений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до постанови № 276/М/2025, оскільки доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення, відповідачем не надано.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення №276/М/2025 від 24 січня 2025 року слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови №276/М/2025 від 24 січня 2025 року про накладення адміністративного стягнення.

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне

правопорушення- задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення від 24 січня 2025 року № 276/М/2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про застосування до ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП адміністративного стягнення у виді

штрафу - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Повні найменування сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В. В. Левченко