Справа № 240/16978/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/16978/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 26.07.2024 №56 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначенні йому пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити і виплачувати йому з 19.07.2024 пенсію відповідно до положень пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зарахувавши періоди роботи з 15.01.1999 по 06.06.2002, з 13.06.2002 по 19.03.2004, з 25.03.2004 по 30.07.2022 та з 05.07.2022 по 19.07.2024.

На думку позивача, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також - відповідач 1, Пенсійний фонд) підлягає визнанню протиправним та скасуванню, оскільки до його пільгового стажу безпідставно та з формальних підстав не зараховано періоди роботи згідно з довідкою Приватного акціонерного товариства "Коростенський машинобудівний завод" №80 від 14.06.2024. Вважає, що документи долучені до заяви про призначення пенсійного забезпечення у сукупності з раніше поданими, які містяться у матеріалах пенсійної справи є достатніми для зарахування до його страхового стажу періодів роботи у вказаній компанії, як спеціального стажу на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

08.10.2024 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. За твердженнями Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 26.07.2024 пільговий стаж в позивача відсутній, а страховий складає 32 роки 7 місяців 5 днів. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 25.03.2004 по 30.07.2022 за довідкою від 14.06.2024 №80, оскільки відповідно до наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці право на пільгову пенсію підтверджено електрозварникам ручного зварювання. Відповідно до довідки позивач працював електрозварником, зайнятим зварюванням у середовищі вуглекислого газу, на роботах із застосуванням флюсів, що містять шкідливі речовини нижче 3 класу небезпеки. У такій довідці підпис директора та головного бухгалтера проведений однією і тією ж особою. Документи, що підтверджують право підпису не надані. Крім того зазначає, що правомірно не зараховано до пільгового стажу період роботи позивача з 15.01.1999 по 06.06.2002, з 13.06.2002 по 19.03.2004, з 31.07.2022 по 19.07.2024, оскільки уточнюючу довідку за вказаний період відповідно до пункту 20 Порядку № 637 позивач не надав. Вважає оскаржуване рішення таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

16.10.2024 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач 2, Управління) до суду надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність, оскільки оскаржуване рішення є правомірним. Пояснив, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності, згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 04.01.1990, з 01.07.1998 по 15.12.1998, з 15.01.1999 по 06.06.2002, оскільки в записі про прийняття на роботу відсутня назва підприємства.

Крім того, за доданими документами до пільгового стажу не зараховано періоди роботи, згідно довідки від 14.06.2024 №80, виданої ПАТ "Коростенський машинобудівний завод", з 25.03.2004 по 30.07.2022, оскільки відповідно до наказів про результати атестації робочих місць за умовами праці посада, яка атестована не відповідає посаді, зазначеній в довідці та відсутні документи, що підтверджують право підпису відповідних документів в.о.директора та головного бухгалтера в одній особі.

Положенням ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне вказати наступне.

ОСОБА_1 19.07.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 2 ч. 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

За принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області розглянуто заяву та за результатами розгляду якої прийнято рішення №56 від 26.07.2024 про відмову у перерахунку пенсії відповідно до ч.4 ст.42 Закону №1058-IV, з підстав відсутності пільгового стажу.

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням про відмову у призначенні йому пенсії на пільгових умовах, а тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України передбачає, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV).

Стаття 1 Закону №1058-IV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 114 Закону №1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом 1 статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом 1 пункту 1 частини 2 цієї статті.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1).

Згідно з пунктом 1.1 Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Пунктом 4.1 Порядку №22-1 визначено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Відповідно до абзацу 13 пункту 4.2 вказаного порядку після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.3 Порядку № 22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до пункту 4.10 Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що за результатом розгляду заяви про призначення/перерахунок пенсії керівником органу, що призначає пенсію приймається відповідне рішення.

Згідно з вимогами статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637)

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 10 Порядку про застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі Порядок №383) передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Також, згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (за висновками Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: у постанові від 18.11.2022 у справі №560/3734/22).

Як свідчать матеріали справи позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 2 ч. 2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV), за результатами розгляду якої отримав рішення відповідача 2 про відмову у її задоволенні, яка мотивована відсутністю необхідного страхового стажу.

За змістом оскаржуваного рішення за доданими до заяви про призначення пільгової пенсії документами, до страхового стажу роботи не враховані періоди трудової діяльності з з 01.07.1998 по 15.12.1998 та з 15.01.1999 по 06.06.2002, оскільки в записі про прийняття на роботу відсутня назва підприємства (частково зараховано з 01.01.2000 по 31.03.2000 відповідно до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування).

У той час, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки або інших бухгалтерських документів.

В даному випадку, за трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_2 позивач:

- з 01.07.1998 на підстава наказу №282 от 01.07.1998 прийнятий слюсарем металоконструкції III розряда Закритого акціонерного товариства "Атек" (запис №8 від 01.07.1998) та відповідно до наказу №325 від 15.12.1998 з 15.12.1998 звільнений за власним бажанням (запис №10). Під час трудової діяльності позивачу з 20.09.1998 присвоєно IV розряд слюсаря металоконструкції на підстава наказу №301 від 20.09.1998 (запис №9);

- з 15.01.1999 прийнятий газоелектрозварювальником III розряда Закритого акціонерного товариства "Атек" відповідно до наказу №330 від 15.01.1999 (запис №11) та з 06.06.2002 на підставі наказу №345 звільнений за власним бажанням (запис №13). За вказаний період трудової діяльності позивачу присвоєно IV разряд газоелектрозварювальника з 21.02.2002 (запис №12, наказ №336 від 15.0.2002);

- принятий на работу газоелектрозварювальником Будівельного управління Адміністрації Президента України державного управління справами 4 разряда з 21.02.2002 на підставі наказу №127 від 12.06.2002 (запис 11) та відповідно до наказу №49 від 18.03.2004 звільнений за власним бажанням (запис №13);

- прийнятий на роботу ВАТ "Коростенський машинобудівний завод" в механо-складальну дільницю з місячним строком випробування електрозварником 4 розряду, 25.03.2004 на підставі наказу №35к від 25.03.2004 (запис 16). З 07.06.2007 переведений в слюсарно-складальну дільницю на підставі наказу №107 від 07.06.2007. Встановлений позивачу 5 розряд електрозварника з 05.05.2010 на підставі наказу №57 від 06.05.2010. Звільнений за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України 30.07.2022 на підставі наказу №34/к від 29.07.2022 (запис за №23);

- прийнятий на посаду електрозварника ручного зварювання ТОВ "Хіммашнафтогаз" з 05.08.2022 на підставі наказу №04/08/22-1 від 04.08.2022 (запис 24).

Записи трудової книжки засвідчені відповідними печатками підприємств, зроблено чітко, зрозуміло, відсутні ознаки підчисток та підробок, у зв`язку з чим відсутність назви підприємства у записах в трудовій книжці, на якому працював позивач, не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду роботи до стажу, оскільки така містить відповідні печатки підприємств на яких працював позивач. Допущене виправлення під час вчинення запису 22, наступним записом за №23 визнано недійсним та вчинено запис враховуючи виправлені неточності.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи у рішенні про відмову не вказано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

У свою чергу, матеріали справи містять копії:

- довідки про атестацію робочих місць №81 від 14.06.2024, якою Адміністрація ПрАТ "Коростенський машинобудівний завод" повідомляє, що перша атестація робочих місць на підприємстві за професією електрозварник проводилась в 1995 році (наказ №193 від 02.10.1995, наказ №250 від 25.12.1995);

- протоколи фотографії робочого дня, місця електрозварювальника, затвердженого 12.12.2003 головним інженером ПАТ "Коростенський машинобудівний завод";

- довідки про перейменування підприємств на яких працював позивач,

- довідки щодо ритмічності роботи №82 від 14.06.2024,

- карти умов трудової діяльності, підписаних членами атестаційної комісії;

- висновки по результатам експертизи якості атестації робочого місця №10-298 від 23.12.2003, №10-48 від 18.02.2011, №10-104 від 10.06.2015;

- довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової діяльності або відповідних записів у ній №80 від 14.06.2024,

- перелік робочих місць електрозварників ручного зварювання з несприятливими умовами праці у 2015 році.

Враховуючи досліджені документи, які наявні в матеріалах справи, суд вважає, що такі документи підтверджують трудову діяльність на посадах, які відносяться за посад за Списком №2.

У той час, суд враховує, що спірним у даних правовідносинах є лише формальні неточності допущені посадовими особами роботодавця під час заповнення трудової книжки позивача, відсутність найменування підприємства в записах, що не може слугувати належною підставою для позбавлення позивача на призначення пенсійного забезпечення на пільгових умовах.

Щодо призначення пенсії відповідно до положень пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.2 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, суд вказує наступне.

Розгляд заяв щодо призначення пенсійного забезпечення та прийняття рішення належить до повноважень відповідачів. Суд повинен уникати безпідставних втручань у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень. Натомість, суд наділений повноваженнями здійснювати перевірку правильності таких рішень у контексті застосування нормативно - правових приписів, що регулюють спірні правовідносини.

Застосовуючи механізм захисту права, порушеного суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача щодо призначенні пенсії та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки обставинам та викладених висновків суду.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №6-рп/2007 від 09.07.2007 зазначив, що невиконання державою взятих на себе соціальних зобов`язань порушує принцип соціальної, правової держави. Встановлення певних соціальних пільг, компенсацій та гарантій є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 ст. 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що відповідач, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень.

За матеріалами справи відслідковується, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії відповідно до положень пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, слугували формальні неточності у записах трудової книжки, на думку відповідачів, у позивача відсутній пільговий стаж для призначення пільгової пенсії, однак суд за результатами розгляду спірних правовідносин дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до пільгового стажу по Списку №2 спірної трудової діяльності позивача.

Враховуючи викладене, на думку суду, під час прийняття спірного рішення відповідач 2, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах, не враховано усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для вказаних спірних правовідносин, як наслідок, відповідач 2 допустив неналежний розгляд поданої позивачем заяви від 19.07.2024.

З огляду на що, порушене право позивачки на даному етапі, підлягає захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розгляду подану заяву з урахуванням викладених судом висновків.

Відтак, відповідно статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Христов проти України" (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04, рішення від 19.02.2009 року, п. 33) повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 вказаного Кодексу).

За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору вирішується судом відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 263 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м.Житомир, 10003. ), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул.П`ятницька, 83а, м.Чернігів, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 26.07.2024 №56 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.07.2024 про призначення пенсії відповідно до положень пункту "б" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п.2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, зарахувавши періоди роботи з 15.01.1999 по 06.06.2002, з 13.06.2002 по 19.03.2004, з 25.03.2004 по 30.07.2022 та з 05.08.2022 по 19.07.2024 з урахуванням викладених судом висновків.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 302 (триста два) грн 80 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 302 (триста два) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 06 серпня 2025 р.

06.08.25