Справа № 200/5183/25
Суддя: Шинкарьова І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

07 серпня 2025 року Справа №200/5183/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Шинкарьової І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до відповідача: Дружківського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: 84207, Україна, Донецька обл., місто Дружківка, вулиця Олега Кошового, будинок, 27; адреса для листування: 37600, Полтавська обл., м. Миргород, вул. Гоголя, 96/9, а/с №14, Код ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Дружківського відділу Державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просив суд:

визнати протиправною бездіяльність Дружківського ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного МУ Міністерства юстиції служби щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 , накладеного у межах виконавчого провадження № 33377016, яке було закінчено 01.07.2025;

зобов`язати Дружківський відділ державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вчинити дії щодо зняття арешту з усього майна, що належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного в рамках виконавчого провадження №33377016.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що у відповідача перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/0516/606, виданого 05.07.2021 Дружківським міським судом Донецької області, про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 . Вказує, що у межах зазначеного виконавчого провадження на майно було накладено арешт. ІНФОРМАЦІЯ_1 стягувач, ОСОБА_2 , померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . У зв`язку з цим, 11.06.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю стягувача та просив зняти всі арешти з майна. Постановою державного виконавця від 01.07.2025 виконавче провадження № 33377016 було закінчено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону №1404. Однак, у листі від 30.06.2025 № 29420/1959/23/2025 відповідач фактично відмовив у знятті арешту, мотивуючи це наявністю заборгованості зі сплати аліментів, нарахованого штрафу та несплатою виконавчого збору. Позивач вважає таку бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з майна протиправною.

На думку позивача, після смерті стягувача та закінчення виконавчого провадження у державного виконавця відсутні правові підстави для вчинення будь-яких дій, спрямованих на стягнення аліментів чи штрафів у межах цього, вже закритого, провадження. Обов`язок зі сплати аліментів є особистим і нерозривно пов`язаним з особою стягувача. Зі смертю стягувача припинилося і право на отримання цих коштів. Відповідно, утримання арешту для забезпечення сплати цих сум є неправомірним.

Ухвалою суду від 21.07.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, з врахуванням особливостей, встановлених ст. 287 КАС України.

29.07.2021 до суду засобами електронного зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що з викладених вимог заяви від 11.06.2025, державному виконавцю став відомий факт смерті стягувача, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ). Отже, виконавче провадження підлягає закінченню на підставі п.п.3 ч.1 ст.39 Закону. Враховуючи, що станом на 01.07.2025 у відділі відсутні документи, що підтверджують сплату аліментів чи скасування рішення суду про їх стягнення з ОСОБА_1 , а також той факт, що смерть стягувача не припиняє обов`язок боржника сплачувати аліменти, станом на 30.06.2025 за боржником ОСОБА_1 заборгованість зі сплати аліментів складає 203110,91 грн.

Додатково повідомлено, що відповідно до ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавцем винесено постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків заборгованості зі сплати аліментів. Розмір заборгованості боржника зі сплати аліментів на 30.06.2025 згідно розрахунку складає 203110,91 грн. /50% від суми заборгованості складає 101 555,45 грн. Суми штрафів, передбачених цією статтею стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Також відповідно до ч.4 ст.27 Закону державним виконавцем виноситься постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 10% від суми заборгованості, а саме 20311,09 грн.

Отже, за наявної заборгованості зі сплати аліментів, унеможливлюється зняття арешту та скасування заходів примусового виконання.

Крім того, вказує, що підстави для зняття арешту з майна врегульовано ст. 59 Закону, у інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 05.07.2012 справа 2/0516/606/2012 ухвалено стягнути щомісяця з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини його доходу, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття починаючи з 14.06.2012.

10.07.2012 державним виконавцем відділу ДВС Дружківського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП №33377016 з примусового виконання виконавчого листа №20/0516/606, виданого 05.07.2012 Дружківський міський суд Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 (боржник у ВП №33377016 та позивач у даній справі) на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/6 ч. на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, 02.03.2018 постановою державним виконавцем накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

11.06.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю стягувача та просив зняти всі арешти з майна.

13.01.2023 стягувач, ОСОБА_2 , померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Постановою державного виконавця від 01.07.2025 виконавче провадження № 33377016 було закінчено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, 30.06.2025 постановою державним виконавцем накладено арешт на кошти боржника, що належить боржнику ОСОБА_1 , з підстав наявності заборгованості зі сплати аліментів.

У листі від 30.06.2025 № 29420/1959/23/2025 відповідач фактично відмовив у знятті арешту, мотивуючи це наявністю заборгованості зі сплати аліментів, нарахованого штрафу та несплатою виконавчого збору.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача щодо не зняття арешту з майна протиправною, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Відповідно до п.1 та 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Водночас, визначальними ознаками приватноправових відносин є, зокрема, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Положеннями ч.1 ст.287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 та 2 ст.74 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що виконавчий лист був виданий саме Дружківським міським судом Донецької області.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Серед підстав звернення до суду із позовною заявою зазначено, зокрема, що державним виконавцем не було здійснено покладених на нього обов`язків, а саме щодо зняття арешту з майна.

При цьому, судом встановлено, що постанови про арешт майна боржника, якими відповідно було накладено арешт на майно позивача, позивачем не оскаржувалися в судовому порядку.

Згідно матеріалів справи, предметом позовної заяви визначено не постанови державного виконавця, якими відповідно накладено арешт на майно боржника, а вирішення адміністративним судом питання про зняття арешту з усього майна боржника у виконавчих провадженнях з виконання виконавчих листів, виданих на виконання рішень місцевих судів у цивільних справах.

Згідно із ч.3 - 5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, зняття арешту з майна здійснюється шляхом винесення виконавцем постанови. Така постанова може бути винесена на підставі постанови начальника відповідного відділу державної виконавчої служби лише у разі порушення порядку накладення арешту, в усіх інших випадках - виключно на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що підставою цього позову позивач визначив наявність арешту, накладеного на майно, що порушує одну із правомочностей власника, а саме право розпоряджатися своїм майном.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у цій справі порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а тому у цьому випадку порушено його цивільні права.

Таким чином, оскільки, позивач був відповідачем у цивільній справі та є боржником у виконавчих провадженнях (за виконавчими листами у цивільних справах) з примусового виконання вказаних рішень, то справа щодо зняття арешту з майна боржника, який накладено під час здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо виконання таких судових рішень, ухвалених в порядку цивільного судочинства, також підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27.07.2023 у справі № 521/11400/21 (провадження №К/990/22189/23).

У ч.2 ст.239 КАС України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З урахуванням встановлених вище обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже наявні підстави для закриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 238 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №200/5183/25 за позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до відповідача: Дружківського відділу державної виконавчої служби у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (адреса: 84207, Україна, Донецька обл., місто Дружківка, вулиця Олега Кошового, будинок, 27; адреса для листування: 37600, Полтавська обл., м. Миргород, вул. Гоголя, 96/9, а/с №14, Код ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - закрити.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 Кодексу адміністративного судочинства України, роз`яснити позивачу, що розгляд даної позовної заяви відноситься до юрисдикції місцевого суду, який видав виконавчий документ в порядку та у строки передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 КАС України. Ухвала може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Шинкарьова