Справа № 990/70/25
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 серпня 2025 року

м. Київ

справа №990/70/25

адміністративне провадження №П/990/70/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Рибачука А.І.,

суддів: Бучик А.Ю., Берназюка Я.О., Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання протиправним та нечинним рішення, відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

24.02.2025 до Верховного Суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ВРП, в якій позивач просить суд:

визнати його право на належне виконання відповідачем зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України законослухняність суб`єкта владних повноважень);

визнати протиправним та нечинним (таким що містить дискримінаційні чинники та чинники, які порушують його право на незалежність суду) пункти 12, 13 та 14 Положення про Службу судової охорони, затвердженого рішенням ВРП від 04.04.2019 № 1051/0/15-19 із змінами згідно з рішенням ВРП від 03.12.2019 №3300/0/15-19 та рішенням ВРП від 18.01. 2022 №51/0/15-22;

визнати протиправним та нечинним в повному обсязі рішення ВРП від 04.04.2019 №1051/0/15-19 "Про затвердження Положення про Службу судової охорони" із змінами згідно з рішенням ВРП від 03.12.2019 № 3300/0/15-19 та рішенням ВРП від 18.01.2022 №51/0/15-22 як таке, яким введено в дію дискримінаційний акт;

визнати порушення діями ВРП його права на законослухняність ВРП та його права на рівні конституційні права і свободи та рівність перед законом (стаття 24 Конституції України) та незалежність суду (стаття 6 Конвенції);

визнати факт нанесення йому порушенням його прав з боку відповідача моральної шкоди;

стягнути з державного бюджету України на його користь грошову суму у розмірі 10000000 грн в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної порушенням його прав.

Ухвалою Верховного Суду від 27.02.2025 позивачу відмовлено у відкритті провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач звернувся до Великої Палати Верховного Суду з апеляційною скаргою на нього.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Верховного Суду від 27.02.2025 скасовано, а справу №990/70/25 направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 05.06.2025 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним та нечинним рішення, відшкодування моральної шкоди.

26.06.2025 до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, у якій позивач вказує на необхідність доповнення первісного позову такими вимогами:

визнати відсутність правосуб`єктності у ВРП з дня її створення через відсутність правосуб`єктності у Вищої Ради Юстиції (далі - ВРЮ);

визнати державну реєстрацію ВРП від 15.01.1998 незаконною та протиправною;

визнати запис у ЄДР від 15.03.2017, номер запису 0065915 щодо державної реєстрації ВРП незаконним та протиправним і скасувати його;

визнати відсутність правосуб`єктності у ВРЮ з дня її державної реєстрації;

визнати державну реєстрацію ВРЮ від 15.01.1998 незаконною та протиправною;

визнати запис у ЄДР від 30.05.2008, номер запису 0030117 щодо державної реєстрації ВРЮ незаконним та протиправним і скасувати його;

припинити юридичну особу - ВРП.

За наслідками перевірки заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно із пунктом 3 частини третьої статті 44 КАС України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до правил статті 47 КАС України позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно із частиною першою статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві зазначаються: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів - предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає в позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено відповідачем, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Предмет позову кореспондує із способами судового захисту права (змістом позову), які визначені статтею 5 КАС України, а тому зміна предмета позову означає зміну вимоги, що свідчить про обрання позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права або його доповнення, у межах спірних відносин.

Водночас, як збільшення або зменшення розміру позовних вимог треба розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшенням розміру позовних вимог не може бути заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені в тексті позовної заяви.

Так само і заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 657/1024/16-ц.

Частина перша статті 172 КАС України передбачає, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

При цьому похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Таке об`єднання позовних вимог можливе саме в одній позовній заяві при зверненні з позовом до суду, а не шляхом подання нового самостійного позову з додатковими вимогами після відкриття провадження у справі для його спільного розгляду з первісним позовом.

Проте всупереч вимогам статті 47 КАС України позивач не збільшив розмір позовних вимог, не змінив предмет або підстави позову, а фактично звернувся до суду із новими позовними вимогами про скасування державної реєстрації ВРП як юридичної особи, що по суті є окремими позовними вимогами, які повинні розглядатися в іншому, ніж відкритому у цій справі, провадженні.

Отже, наведені у заяві про збільшення позовних вимог нові доводи та позовні вимоги про скасування державної реєстрації ВРП як юридичної особи не перебувають у взаємному зв`язку з первісно заявленими вимогами, не є ані похідними від них, ані такими, що випливають із тієї ж самої підстави виникнення спору, а тому не можуть бути об`єднані в межах одного провадження, натомість такі вимоги можуть бути заявлені в окремому позові.

Вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення передбачені частиною першою статті 167 КАС України.

Частина друга статті 167 КАС України передбачає, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Перевіривши заяву позивача на відповідність вимогам вказаних норм права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для її прийняття, оскільки позовні вимоги, викладені в первісному позові та в цій заяві, не мають спільної правової основи та єдиного предмета доказування, тобто не пов`язані між собою у розумінні статті 172 КАС України.

З урахуванням викладеного Верховний Суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог слід повернути без розгляду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 167, 241, 248 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або після закінчення строку на апеляційне оскарження та може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття.

Суддя-доповідач А.І. Рибачук

судді А.Ю. Бучик

Я.О. Берназюк

В.М. Кравчук

О.П. Стародуб