Справа № 500/7535/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7535/24

06 серпня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В. за

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», при обчисленні в період з серпня 2022 року по грудень 2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 , а саме невизначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,14 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести ОСОБА_1 перерахунок та доплатити за період з серпня 2022 року по грудень 2023 року включно належних сум грошового забезпечення, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток у зв`язку зі звільненням з військової служби, одноразової грошової допомоги, обчисливши їх із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» в редакції чинній з 29.01.2020 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 02.12.2021 №1928-ІХ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022 та встановленого Законом України від 03.11.2022 №2710-ІХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач встановив та виплачував грошове забезпечення в період з серпня 2022 року по грудень 2023 року з врахуванням прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2018, що призвело до виплати грошового забезпечення, а також виплаченої грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток у зв`язку зі звільненням з військової служби, одноразової грошової допомоги у значно меншому розмірі.

Ухвалою суду від 24.12.2024 позовну заяву залишено без руху, та у встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху.

Ухвалою суду від 31.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем подано відзив на позов, відповідно до змісту якого заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що грошове забезпечення позивачу було нараховано та виплачено у межах чинного законодавства.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому підтримав позовні вимоги, просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2025 року зупинено провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі №460/21394/23.

Ухвалою суду від 28.04.2025 постановлено поновити провадження в адміністративній справі, витребувати у Військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії документів, щодо ознайомлення позивача з інформацією про обсяг і характер виплачених ОСОБА_1 сум грошового забезпечення (грошового атестата чи іншого письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні/вибутті), у зв`язку із виключенням зі списків особового складу та зняттям з усіх видів забезпечення.

На виконання вказаної ухвали суду від відповідача надійшла заява разом з долученими доказами. Зокрема, відповідач вказує, що при звільненні ОСОБА_1 з військової служби з Військової частини НОМЕР_2 , з ним проведено розрахунок всіх належних до виплати сум; з рапортом щодо неправильного нарахування грошового забезпечення (в тому числі недоплат) протягом проходження військової служби та при звільненні ОСОБА_1 не звертався; наказ на звільнення (виключення із списків військової частини) видавався командиром військової частини НОМЕР_2 . Крім цього, зазначає, що з інформацію про виплачені йому усіх видів грошового забезпечення, ОСОБА_1 був ознайомлений, шляхом щомісячного зарахування на його картковий рахунок грошових коштів та відповідно отримання їх ним. Також, при звільненні позивачем подавався рапорт, у якому зазначено, що претензій до Військової частини НОМЕР_2 , останній не має. Водночас, просить врахувати, що військовослужбовець ОСОБА_1 звільнявся з військової частини НОМЕР_2 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 339 від 05.12.2023, тому грошовий атестат в даному випадку військовослужбовцю військовою частиною НОМЕР_1 не видавався і не міг не видаватися.

Від позивача на адресу суду надійшли додаткові пояснення, в яких позивач звертає увагу суду на те, що Військова частина НОМЕР_1 не інформувала ОСОБА_1 про нараховані та виплачені суми , в тому числі, відповідач не повідомляв позивача про розмір прожиткового мінімуму, взятого для обчислення розмірів посадового окладу та окладу за військове звання. Крім цього, вказує, що з серпня 2022 року Військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , яка нараховувала та виплачувала грошове забезпечення військовослужбовцям (в тому числі і позивачу), і саме тому, на думку позивача, у даній справі №500/7535/24, військова частина НОМЕР_1 є належним відповідачем, до якої представлені відповідні позовні вимоги щодо вчинення зобов`язальних дій та про що засвідчує практика Верховного Суду.

Дослідивши письмові докази судом встановлено наступне.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 .

Позивач у спірний період проходив службу у Військовій частини НОМЕР_2 .

У відповідності до Наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №339 від 05.12.2023, позивача з 05.12.2023 виключено зі списків особового складу та знято з усіх видів забезпечення.

Як слідує з матеріалів справи, Військова частина НОМЕР_2 (окремий батальйон територіальної оборони Збройних сил України) є структурним підрозділом, знаходиться у прямому підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні у Військової частини НОМЕР_1 (окрема бригада територіальної оборони Збройних сил України).

Відповідач листом від 11.11.2024 відмовив позивачу у перерахунку грошового забезпечення, зазначивши, що перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за спірний період шляхом застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі іншому, ніж станом на 01.01.2018, здійснений не буде, оскільки така вимога суперечить чинному законодавству щодо виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України.

Вирішуючи спір, суд враховує наступні норми права.

Положення статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачають, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою № 704, яка набрала чинності 01.03.2018, затверджені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пункт 4 Постанови № 704 (в редакції до 24.02.2018) встановлює, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Однак, Постановою № 103 до Постанови № 704 внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 викладений у новій редакції:

"4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Отже, з 01.03.2018 Уряд України запровадив одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме: розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установлений законом на 1 січня 2018 року.

Разом із тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, визнаний протиправним та скасований пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким, зокрема, в пункт 4 Постанови № 704 були внесені зміни.

Отже, відповідно до редакції пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток додатку 1 та пункту Примітки додатку 14 до Постанови № 704, розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

З наведеного суд дійшов висновку, що саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №826/6453/18 - діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.

Тобто з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01.01.2018.

Отже, з 29.01.2020, тобто з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 виникають підстави для розрахунку грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 відповідно до вимог статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Як встановлено судом, що відповідач у період з 01.08.2022 по 05.12.2023 (по день виключення з списків особового складу та зняття з усіх видів грошового забезпечення) обчислював та виплачував позивачу грошове забезпечення без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", 01.01.2023 Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", що, з огляду на викладене вище, є неправомірним.

Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо обчислення і виплати позивачеві, грошового забезпечення за періоди з 01.08.2022 по 05.12.2023 (по день виключення з списків особового складу та зняття з усіх видів грошового забезпечення), а також виплачених за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток у зв`язку зі звільненням з військової служби, одноразової грошової допомоги, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, 01.01.2023 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відтак, похідні вимоги щодо зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачеві, грошове забезпечення за період з 01.08.2022 по 05.12.2023, а також виплачених за вказаний період: виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації невикористаної щорічної основної відпустки, одноразової грошової допомоги при звільнені, премії, з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, 01.01.2023 також підлягає задоволенню.

Частиною першою статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду строк звернення до суду у справах даної категорії регулюється статтею 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП).

Норма статті 233 КЗпП є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Вказана норма поширює свою дію на всіх працівників та службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.

Так, відповідно до положень статті 233 КЗпП працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Домашній працівник має право звернутися до суду із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Оскільки у цій справі позовні вимоги позивача стосуються нарахування та виплати належного грошового забезпечення, на спірні правовідносини розповсюджуються приписи частини першої статті 233 КЗпП в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, якою тримісячний строк звернення до суду обраховується з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2024 року у справі №500/7140/23.

У цій справі позивач вказує, що Військова частина НОМЕР_1 , у якої на фінансовому забезпеченні перебуває Військова частина НОМЕР_2 , не інформувала ОСОБА_1 про нараховані та виплачені суми , в тому числі, відповідач не повідомляв позивача про розмір прожиткового мінімуму, взятого для обчислення розмірів посадового окладу та окладу за військове звання.

Разом із цим, зі змісту відзиву на позовну заяву, письмових поясненнях вх.№3499/25 від 06.05.2025 не вбачається, що при проходженні військової служби у Військовій частині НОМЕР_2 , а також при виключенні 05.12.2023 зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, позивачу доводилась інформація про нарахування та виплату його грошового забезпечення з розшифровкою за видами виплат.

Також, відповідач не надає суду жодних доказів, які б підтверджували факт ознайомлення позивача із зазначеною інформацією.

У письмових поясненнях за вх.№3499/25 від 06.05.2025 представник Військової частини вказує, що представнику позивача надано картку особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 із вказанням усіх здійснених виплат по основних та додаткових виплатах грошового забезпечення за період служби з серпня 2022 р. по грудень 2023 р., які розраховувалися бухгалтерською службою саме військової частини НОМЕР_2 .

Разом з тим, матеріали даної справи містять повідомлення про суми грошового забезпечення позивача, що надані разом з листом Військової частини НОМЕР_2 та датовані 11.11.2024.

При цьому, суд вважає, що оскільки Військова частина НОМЕР_2 (окремий батальйон територіальної оборони Збройних сил України) є структурним підрозділом, знаходиться у прямому підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні у Військової частини НОМЕР_1 (окрема бригада територіальної оборони Збройних сил України), то у Військової частини НОМЕР_1 була наявна інформація про звільнення позивача та щодо сум, які належить виплатити позивачу при звільненні.

Інших доказів повідомлення позивача про суми грошового забезпечення позивача у період з 01.08.2022 по 05.12.2023 відповідачем суду не подано та судом таких доказів не здобуто.

Відтак, матеріали справи не містять доказів щодо повідомлення позивача під час проходження служби та на дату виключення зі списків особового складу про розмір прожиткового мінімуму, який був застосований при обчисленні його грошового забезпечення у спірний період.

Враховуючи вищезазначені норми та доводи позивача про дотримання ним строку звернення до суду із цим позовом, суд вважає їх достатніми, та висновує, що позивачем дотримано строк звернення до суду.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 01 серпня 2022 року по 05 грудня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток у зв`язку зі звільненням з військової служби, одноразової грошової допомоги, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 р., на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 01 серпня 2022 року по 05 грудня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової компенсації за невикористані дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток у зв`язку зі звільненням з військової служби, одноразової грошової допомоги, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 р., на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 06 серпня 2025 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ),

відповідач - Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.