Справа № 639/5034/25
Суддя: Борисенко О. О.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 639/5034/25
Провадження № 2-а/639/168/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Борисенка О.О.,

секретаря судового засідання Яременко В.В.,

за участю представника позивача адвоката Букіна О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, справу № 639/5034/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

установив:

До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просив: визнати протиправною та скасувати постанову № 2377 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 02.07.2025 щодо ОСОБА_1 , складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000,00 грн; закрити провадження у справі.

Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» та підписані представником позивача адвокатом Букіним Олексієм Сергійовичем, який діє на підставі ордеру (а.с.7).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 02.07.2025 позивач у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав оскаржувану постанову, за змістом якої ОСОБА_1 не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом № 3633-ІХ (в період 18.05.2024 16.07.2024) свої персональні дані, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Сторона позивача вважає цю постанову протиправною, а наведені в ній обставини такими, що не відповідають дійсності. Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю другої групи, страждає на важке захворювання з 2016 року, проходив численні лікування. ОСОБА_1 призовною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_2 визнаний 11.11.1993 непридатним до військовому служби з виключенням з військового обліку. Відповідно, на позивача не може бути покладений обов`язок щодо оновлення військово-облікових даних. 02.07.2025 о 14-30 годині позивач був затриманий працівниками поліції та протиправно утримувався у закритому приміщенні метрополітену майже до 19 години. О 20 годині позивача конвоювали до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , де протягом декількох годин без його згоди та правомірної підстави утримували. ОСОБА_1 прохав відкласти розгляд справи, враховуючи стан здоров`я та відсутність необхідних документів та необхідність залучення адвоката. Проте, медична та юридична допомога позивачу не буда забезпечена. Будь-якого розгляду справи не відбулося, після тривалого очікування позивача змусили розписатися за отримання оскаржуваної постанови та відпустили. Питання щодо можливості відкладення розгляду справи, з урахуванням стану здоров`я позивача, не було вирішено.

В зв`язку з наведеним позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом за судовим захистом його прав та інтересів.

21.07.2025 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання; у порядку ч. 3 ст. 80 КАС України витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за наслідками розгляду якої начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_3 виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення № 2377 від 02.07.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення (а.с.46).

У встановлений судом строк до 28.07.2025 та станом на час розгляду справи 07.08.2025 відповідач витребувані судом копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення не надав, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у судове засідання не з`явився. Представник позивача брав участь у справі в режимі відеоконференції, позов підтримав, посилаючись на аргументи які викладені у позові.

Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання представник відповідача не з`явився.

За положеннями ч. 3 ст. 268 КАСУ неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, заслухавши представника позивача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалася сторона позивача, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов такого висновку.

Суд установив, що згідно з довідкою № 115 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 призовною комісією визнаний 11.11.1993 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с.28).

Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання функціонування особи № 169/25/3498/В від 24.06.2025, ОСОБА_1 з 01.05.2025 встановлена друга група інвалідності, дата повторного оцінювання 01.05.2027 (а.с.12-15).

02.07.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_3 виніс постанову № 2377 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. (а.с.29).

Відповідно до змісту вказаної постанови, встановлено, що 02.07.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлено факт порушення законодавства громадянином ОСОБА_1 . Громадянин ОСОБА_1 , який перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 під час дії особливого періоду (який настав з моменту оприлюднення Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 і діє до теперішнього часу), в порушення вимог абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзаців 4-6, підпункту 1, пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3633-ІХ, абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом № 3633-ІХ (в період 18.05.2024 16.07.2024) свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 35, 34 КУпАП, не виявлено. Вказана постанова не містить підпису особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.

За змістом ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Адміністративна відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період і тягне накладення штрафу у розмірі від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За змістом ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого наразі не скасовано.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оборону України», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

За змістом ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно з абз.4 п.1 ч.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (№3633-ІХ) громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Постановою КМУ від 11.04.2025 № 556 Про внесення зміни до Порядку реалізації експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів доповнено Порядок пунктом 17-1 такого змісту:

17-1. Стосовно громадян України чоловічої статі віком від 16 до 60 років ДМС одноразово формує перелік відомостей, зазначених у підпунктах 1 - 11 пункту 5 цього Порядку, та передає їх Міноборони для внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в установленому законодавством порядку з використанням засобів захисту інформації, що мають сертифікат відповідності або позитивний експертний висновок за результатами державної експертизи у сфері захисту інформації, з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних.

Подальше внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів і взяття на військовий облік громадян України чоловічої статі віком від 25 до 60 років, які на такому обліку не перебувають, здійснюється шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного демографічного реєстру, відомчої інформаційної системи ДМС, інших інформаційних систем, реєстрів та баз (банків) даних відповідно до статті 14 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів та Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з використанням засобів системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів Трембіта.

На підставі відомостей, отриманих Міноборони відповідно до абзацу першого і другого цього пункту, здійснюється автоматичне взяття зазначених осіб на військовий облік.

Взяття на військовий облік громадян України, зазначених в абзаці першому і другому цього пункту, здійснюється за зареєстрованим/задекларованим їх місцем проживання, а у разі, коли місце проживання не зареєстровано/не задекларовано, - територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, визначеними Генеральним штабом Збройних Сил.

Взяття на військовий облік зазначених осіб проводиться без направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Суд, проаналізувавши положення статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» зазначає, що поняття «знятий з військового обліку» та «виключений з військового обліку» відрізняються за змістом, підставами та правовими наслідками. Так, особа втрачає статус військовозобов`язаного у тому випадку, коли ця особа виключена з військового обліку. Однією з підстав виключення з військового обліку, відповідно до п.п.3 ч.6 зазначеної вище статті, є визнання особи непридатною до військової служби.

Відповідно до описаної вище довідки №115 від 11.11.1993 позивач визнаний не придатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що свідчить про втрату позивачем статусу військовозобов`язаної особи.

Будь яких доказів про перебування на військовому обліку позивача відповідач не надав та не спростував факт виключення позивача з військового обліку, що дає суду об`єктивні підстави вважати, що позивач не є військовозобов`язаною особою. А тому й не мав обов`язку у передбачений законодавством термін оновлювати свої військово-облікові дані.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Отже, з наявних у справі доказів, суд не вбачає підстав для притягнення до адміністративної відповідальності позивача за не уточнення його персональних даних, оскільки відсутній суб`єкт (військовозобов`язаний) правопорушення, що є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зауважує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Належить також зазначити, що Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої воно винесено. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що перебувають в нерівному становищі щодо суб`єкта владних повноважень.

Крім того, в п.30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

У цій справі суд вбачає порушення приписів п. 3, 5 ч.2 ст.2 КАС України, тобто порушені принципи добросовісності та розсудливості, оскільки владна посадова особа, під час розгляду справи не перевірила та не надала належної оцінки доводам (та наявним у позивача доказам) щодо його виключення з військового обліку, що призвело до порушення принципу, викладеному у ч.2 ст.19 Конституції України.

Позивач зазначав аргумент про те, що під час складання оскаржуваної постанови, його права, зокрема на медичну та правову допомогу були порушені. З цього приводу суд зазначає, що у справі відсутні будь-які докази на підтвердження цього висловлювання. Тому суд не може, навіть з мінімальною долею вірогідності, припустити наявність такого факту. Отже, цей аргумент є безпідставним і суд його до уваги не бере.

Відтак, суд доходить висновку, що відповідач з порушеннями розглянув справу про адміністративне правопорушення щодо позивача та за результатом такого розгляду прийняв не законну та не обґрунтовану постанову №2377 від 02.07.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення слід задовольнити.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн (а.с.6).

За змістом ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.03.2020 року, у справах щодо накладення адміністративного стягнення за подання позовної заяви судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2025 становить 605,60 грн.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, розмір судового збору за цим позовом становить 484 грн 48 коп.

Враховуючи результат розгляду справи (задоволення позову), відповідно до ст. 139 КАС України суд стягує за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 484 грн 48 коп. Водночас позивач не позбавлений можливості додатково клопотати перед судом про повернення йому надмірно сплаченої частини судового збору.

Керуючись ст. 6, 7, 9, 11, 44, 48, 73-78, 90, 139, 241-246, 268, 269, 271, 273-277, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 2377 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 02.07.2025, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 07.08.2025.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО