Справа № 320/10931/24
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року справа №320/10931/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УА МАКС ТРЕЙДИНГ» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «УА МАКС ТРЕЙДИНГ» до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100130/2023/000004/2 від 09.11.2023;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100130/2023/000222.

Ухвалою суду від 04.04.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю оскаржуваних рішень з огляду на відсутність у відповідача обґрунтованого сумніву щодо правомірності визначення позивачем митної вартості задекларованого до ввезення на митну територію України товару.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує на обґрунтованості прийнятих ним оскаржуваних рішень з огляду на відповідність вимогам чинного законодавства як самих рішень, так і дотримання визначеного законом порядку їх прийняття.

Такі доводи заперечені позивачем у наданій суду відповіді на відзив.

Відповідачем надано суду заперечення на відповідь на відзив.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 березня 2023 року між А.Н. Exports (Республіка Індія), як продавцем, та позивачем укладено контракт №21/03/23 (На придбання матеріально- технічних ресурсів) відповідно до пункту 1.1. якого Продавець зобов`язується передати, а Покупець - прийняти та сплачувати матеріали іменовані надані «Товари», зазначені у відповідних рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною Контракту та на умовах, передбачених цим Контрактом.

Згідно з пункту 2.1. цього Контракту кількість, номенклатура Товарів зазначаються у відповідних рахунках-фактурах до цього Контракту, що є його невід`ємною частиною (далі - «Інвойс»).

Відповідно до пункту 3.1. цього Контракту постачання Товару здійснюється видами транспорту, зазначеними в Інвойсах та/або Специфікаціях.

Постачальник зобов`язується поставити Товар на умовах постачання, зазначених в Інвойсах та/або Специфікаціях відповідно до міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» у редакції 2010 року.

Пунктом 3.2. цього Договору передбачено, що базовими умовами постачання є FОВ, Mundra.

Згідно пункту 4.1. цього Контракту постачання Товару здійснюється за цінами, які визначені відповідно до умов поставки, зазначеними в Інвойсах та/або у Специфікаціях і включають в себе всі податки, збори та інші обов`язкові платежі, митні витрати, мита, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати Постачальника, пов`язані з постачанням Товару.

Відповідно до пункту 6.1. цього Контракту місцем приймання Товару за якістю та кількістю є склад місцезнаходження Покупця.

Згідно пункту 6.3. цього Контракту Постачальник зобов`язаний надати Покупцю до початку приймання Товару такі документи

Інвойс (оригінал);

CMR та/або, коносамент (оригінал або копія);

пакувальні документи (копія);

сертифікат чи паспорт якості Продавця чи виробника (у разі якщо Продавець не є виробником) (копія);

сертифікат походження Товару (країни-виробника) (оригінал);

інші документи, зазначені у Контракті та/або Інвойсі.

02 червня 2023 року А.Н. Exports було виставлено Проформу Інвойс №105/062023. Позивачем було проведено попередню оплату за товар на суму 5 106,00 доларів США відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті №2 від 05 червня 2023 року (проведено банком 07 червня 2023 року).

07 вересня 2023 року А.Н. Exports було виставлено Експортний Інвойс №АНЕ/0506/23-24 з остаточною вартістю Товару на загальну суму 25 074,35 доларів США.

Позивачем було проведено оплату за товар на суму 19 968,35 доларів США відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті №6 від 03 жовтня 2023 року США (проведено банком 03 жовтня 2023 року).

Перевезення Товару з порту м. Мундра (Mundra), Республіка Індія до порту м. Констанца, Румунія, здійснювалась на підставі Договору №01/05/2023 від 01.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс Фаворит» та позивачем.

19 жовтня 2023 року ТОВ «Транс Фаворит» було виставлено рахунок на оплату №ТФ8 на суму 66 575,16 гривень, з яких:

міжнародне перевезення за єдиним перевізним документом Mundra-Constanta К-р: UACU3830930 на суму 64 575,16 гривень:

винагорода експедитора на суму 2 000,00 гривень.

Відповідно до калькуляції до рахунку №ТФ8 від 19 жовтня 2023 року послуги ТОВ «Транс Фаворит» складаються з:

навантажувально-розвантажувальних робіт в порту Constanta, та документації К-р: UACU3830930, сума з ПДВ - 25 369,79 гривень;

фрахт Mundra-Constanta К-p: UACU3830930 - 39 205,37 гривень;

винагорода експедитора - 2000,00 гривень.

20 жовтня 2023 року на підставі рахунку №ТФ8 від 19.10.2023 року ТОВ «УА Макс Трейдинг» сплатило ТОВ «Транс Фаворит» 66 575,16 гривень відповідно до платіжного доручення №121 від 20 жовтня 2023 року.

Для виконання своїх зобов`язань перед ТОВ «УА Макс Трейдинг» ТОВ «Транс Фаворит» залучено ТОВ «Дюк Актив» на підставі Договору надання агентських послуг №160119 від 16 січня 2019 року.

Відповідно до мультимодального транспортного документу Transmec (India) PVT. LTD. №87 перевезення Товару у контейнері 20 футів №UACU3830930 здійснювалось з м. Лудхіяна до порту Мундра (Індія) та в подальшому до м. Констанца (Румунія). Відповідно до правил Інкотермс за умовами поставки FOB покупець (тобто позивач) несе всі витрати та ризики з моменту завантаження Товару на борт судна у порту відправлення м. Мундра (Індія).

З метою доставки Товару з м. Констанца (Румунія) до м. Вишневе (Київська область, Україна) між позивачем, як Замовником та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , як Перевізником, укладено Договір-заявку №26/10/23 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 26 жовтня 2023 року.

В межах вказаного Контракту позивач заявив Товар до митного оформлення в у митному режимі «імпорт».

Митним органом декларанту було запропоновано надати наступні документи: 1) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 2) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (передбачені наказом МФУ від 24.05.2012 №599); 4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування належної якості; 5) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 6) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 7) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 8) виписку з бухгалтерської документації; 9) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 10) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання цього запиту Позивач надав Відповідачу лист вих. № 081123/01 від 08.11.2023 разом з витребуваними документами.

Рішенням Київської митниці Державної митної служби України від 09 листопада 2023 року № UA100130/2023/000004/2 скореговано митну вартість Товару.

за №1/1 - болти з шестигранною головкою з інших сталей (згідно з переліком у рішенні), оцинкованих, з межею міцності на розтягування менш як 800 МПа, стандарт DIN 933, міцність на розрив, Rm, 500МПа/хв (клас властивості 5.8) на загальну суму 32 242,00 доларів США;

за №2/1 - гайки з чорних металів, з різьбою з внутрішнім діаметром понад 12 мм, матеріал SAE 1018, стандарт DIN 934 (згідно з переліком у рішенні) на загальну суму 8 976,43 доларів США;

за №3/1 - гайки з чорних металів, з різьбою з внутрішнім не більш як 12 мм матеріал SAE 1018, стандарт DIN 934 (згідно з переліком у рішеннях) на загальну суму 2873,77 доларів США.

У зв`язку з наведеним, відповідачем прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100130/2023/000222.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Відповідно до положень статті 49 Митного кодексу України (далі МК України) (тут і далі по тесту всі нормативно-правові акти наведені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За правилами частини 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1-3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (частина 6 вказаної статті МК України).

Відповідно до частини 12 статті 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Згідно з частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (частина 7 статті 55 МК України).

Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Щодо визначених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, оформлені у додатковому повідомленні митного органу) підстав його прийняття, суд зазначає таке.

В оскаржуваному рішенні вказано, що до митного оформлення для підтвердження витрат на транспортування надано рахунок про транспортні витрати від 19.10.2023 № ТФ8, яка видана ТОВ «Транс Фаворит». Однак, згідно автотранспортної накладної CMR від 08.11.2023 перевізником товару є ФОП ОСОБА_1 . Отже, відбулося залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару.

Перевезення Товару здійснювалось у 20 футовому контейнері UACU3830930 по території Індії з пункту відправлення м. Лудхіяна до порту Мундра, звідки Товар морським транспортом було перевезено до порту Констанца. Для виконання перевезення товару з порту м. Мундра до м. Констанца позивачем було залучено ТОВ «Транс Фаворит».

В той же час, перевезення Товару автомобільним транспортом з м. Констанца до м. Вишневе здійснювалось ФОП ОСОБА_1 , відповідно до Договору-заявки №26/10/23 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 26 жовтня 2023 року.

Фактичне виконання послуг з перевезення підтверджується рахунком на оплату №17 від 08 листопада 2023 року та Актом надання послуг №17 від 08 листопада 2023 року.

У рішенні вказано, що для підтвердження такої складової митної вартості, як транспортні витрати, декларантом надано довідку про транспортні витрати від 03.11.2023 № 03/11-01, однак, відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», до документів, які підтверджують вартість транспортування можуть належати: договір про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг; заявки на перевезення; акт виконаних робіт по наданню послуг з перевезення; калькуляція транспортних витрат, що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості затверджених Наказом Міністерства фінансів від 24.05.2012 року №599 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів,-

банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури,-

калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.».

На підтвердження виконання послуг з перевезення Товару морським транспортом з порту м. Мундра до порту м. Констанца надано рахунок на оплату від 19 жовтня 2023 року №ТФ8 разом з калькуляцією, платіжну інструкцію №121 від 20 жовтня 2023 року про оплату цього рахунку, Договір надання агентських послуг №160119 від 16 січня 2019 року між TOB «Транс Фаворит» та ТОВ «Дюк Актив», мультимодальний транспортний документ Transmec (India) PVT. LTD. №87.

На підтвердження виконання послуг з перевезення Товару з м. Констанца до м. Вишневе надано Договір-заявку №26/10/23 на перевезення вантажу автомобільним транспортом від 26 жовтня 2023 року, рахунок на оплату №17 від 08 листопада 2023 року та Акт надання послуг №17 від 08 листопада 2023 року. Зазначені документи містять реквізити, суму та умови платежу.

В оскаржуваному рішенні вказано, що відповідно до інвойсу від 07.09.2023 №АНЕ/0506/23-24 оцінюваний товар поставляється на умовах FOB-Mundra (Індія).

Відповідно до Інкотермс, термін FOB (франко-борт) означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Відповідно до рахунку на оплату транспортних витрат від 19.10.2023 № ТФ8 імпортером включено до митної вартості товару включено «морський фрахт» та «внутрішній сбір». Однак відсутні такі складові митної вартості, передбачені умовами поставки FOB, як витрати на перевантаження в порту, вантажно-розвантажувальні роботи в порту, витрати на зберігання товару в порту, вартість транспортування оцінюваного товару з порту Constanta (Румунія) до кордону України.

На підтвердження таких витрат позивач надав митному органу калькуляцію до рахунку №ТФ8 від 19 жовтня 2023 року, де вказані навантажувально-розвантажувальні роботи в порту Constanta.

Вартість міжнародного автомобільного перевезення по маршруту м. Констанца (Румунія) до прикордонного переходу «Орлівка» сідловим тягачем RenaultPremium державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом BH6331XF у контейнері UACU3830930 становить 14 452,83 гривень, що підтверджується рахунком на оплату №17 від 08 листопада 2023 року та Актом надання послуг №17 від 08 листопада 2023 року, підписаним з ФОП ОСОБА_1 .

В оскаржуваному рішенні вказано, що прайс-лист від 21.03.2023 не містить терміну дії, умов поставки та всього асортименту продукції продавця, що є несумісним з положеннями статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ СОТ 1994).

Позивачем надано прайс-лист з вказаним терміном дії та умовами поставки.

З урахуванням приміток до статті VII та в цілях підтвердження сумісності з Генеральною угодою з тарифів і торгівлі в редакції від 15.04.1994 Позивачем у листі вих. №081123/01 від 08.11.2023 року, заначено, що:

- ТОВ «УА МАКС ТРЕЙДИНГ» надало підтвердження ціни закупівлі (EXPORT INVOICE АНЕ/0506/23-24 від 07.09.23) та виправдані витрати на транспортування (Рахунок на оплату № ТФ8 від 19 жовтня 2023 р., Рахунок на оплату № 17 від 08 листопада 2023 р.);

- ТОВ «УА МАКС ТРЕЙДИНГ» (Покупець) та А.Н. EXPORTS (Продавець) є незалежними один від одного і ціна є єдиним фактором прийняття рішення про співпрацю;

- ТОВ «УА МАКС ТРЕЙДИНГ» не є ексклюзивним агентом А.Н. EXPORTS та не має спеціальних знижок

При цьому, стаття VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі в редакції від 15.04.1994 не містить чітких вимог до прайс-листів.

В той же час отримана позивачем інформація стосовно вартості товару від постачальника А.Н. EXPORTS була розцінена як достатня щоб оцінити вартість товарів для митних цілей.

В оскаржуваному рішенні вказано, що Декларантом надано до митного оформлення копію декларації країни відправлення від 08.09.2023 № 23PCEG600, в якій зазначено PORT OF LOADING (порт вантаження) - INLDH6 (Ludhiana), але відповідно до товаросупровідних документів портом вантаження є Mundra. Відстань між місцем відправки та місцем вантаження становить 1241 км, тобто відсутні документи, що підтверджують переміщення оцінюваного товару з Ludhiana до Mundra. З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до Правил Інкотермс умови поставки FOB ("FreeOnboard", «Франко борт») [назва порту відвантаження] означають, що поставка відбулася в момент, коли товар потрапив на борт судна в названому порту відвантаження.

Продавець зобов`язаний: надати рахунок-фактуру за договором; доставити товар на борт судна у визначені договором терміни і місце; забезпечити покупця інформацією щодо правил перевезення; забезпечити експортне оформлення вантажу; упакувати і промаркувати вантаж; повідомити покупця про те, що товар завантажений на судно.

Покупець зобов`язаний: оплатити товар згідно з умовами договору; надати продавцю дані щодо судна (назва, порт); нести всі ризики за товар після його розміщення на борту судна до вивантаження на складі покупця; оформити й оплатити перевезення вантажу з порту вивантаження.

Умови поставки «Франко борт» означають, що вантаж вважається доставленим продавцем, коли його розташовано на борту судна, зазначеного покупцем у визначеному порту відправлення, або коли продавець надає вантаж, уже доставлений у такий спосіб. Ризик втрати або пошкодження вантажу переходить після того, як вантаж розміщено на борту судна, і з цього моменту всі витрати несе покупець.

Враховуючи зазначені умови поставки, позивач несе усі витрати на перевезення Товару з моменту поміщення його на борту судна у порту м. Мундра, а не з моменту його відправлення з м. Лудхіяна та на всьому шляху прямування до порту м. Мундра.

Пунктами 1-4 статті 1 Конвенції ООН «Про міжнародні змішані перевезення вантажів» 24 травня 1980 року передбачено, що "Міжнародне змішане перевезення" означає перевезення вантажів щонайменше двома різними видами транспорту на підставі договору змішаного перевезення з місця в одній країні, де вантажі поступають у ведення оператора змішаного перевезення, до обумовленого місця доставки в іншій країні. Операції по вивезенню і доставці вантажів, що здійснюються на виконання договору перевезення тільки одним видом транспорту, як визначено в такому договорі, не вважаються міжнародним змішаним перевезенням. "Оператор змішаного перевезення" означає будь-яку особу, яка від власного імені або через іншу дійову від її імені особу укладає договір змішаного перевезення і виступає як сторона договору, а не як агент, або від імені вантажовідправника або перевізників, що беруть участь в операціях змішаного перевезення, і переймає на себе відповідальність за виконання договору. "Договір змішаного перевезення" означає договір, на підставі якого оператор змішаного перевезення за сплату провізних платежів зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення міжнародного змішаного перевезення. "Документ змішаного перевезення" означає документ, що засвідчує договір змішаного перевезення, прийняття вантажу оператором змішаного перевезення у своє ведення, а також його зобов`язання доставити вантаж відповідно до умов цього договору.

Відповідно до статті 2 цієї Конвенції положення цієї Конвенції застосовуються до усіх договорів змішаного перевезення з одного місця в інше, які розташовані в двох державах, якщо:

a) вказане в договорі змішаного перевезення місце, в якому вантаж приймається оператором змішаного перевезення у своє ведення, знаходиться в одній з Договірних держав; чи

b) вказане в договорі змішаного перевезення місце доставки вантажу оператором змішаного перевезення знаходиться в одній з Договірних держав.

Відповідно до статті 5 цієї Конвенції коли вантажі приймаються оператором змішаного перевезення у своє ведення, він повинен видати документ змішаного перевезення, який по вибору вантажовідправника може бути оборотним або необоротним. Документ змішаного перевезення підписується оператором змішаного перевезення або уповноваженою їм особою. Підпис на документі змішаного перевезення може бути зроблений від руки, надрукований у виді факсиміле, перфорований, проставлений за допомогою штампу, у вигляді символів або за допомогою будь-яких інших механічних або електронних засобів, якщо це не суперечить закону країни, в якій видається документ змішаного перевезення. За згодою вантажовідправника необоротний документ змішаного перевезення може бути виданий шляхом використання будь-яких механічних або інших засобів, що зберігають запис про дані, які повинні міститися в документі змішаного перевезення згідно із статтею 8. В цьому випадку оператор змішаного перевезення після прийняття вантажу у своє ведення видає вантажовідправникові належно складений документ, що містить усі зафіксовані таким чином дані, і цей документ в цілях положень цієї Конвенції розглядається в якості документу змішаного перевезення.

Згідно пункту 1 ст. 8 цієї Конвенції документ змішаного перевезення повинен містити наступні дані:

a) загальний характер вантажу, основні марки, необхідні для ідентифікації вантажу, пряма вказівка, - у відповідних випадках - на небезпечний характер вантажу, число місць або предметів і вага вантажу брутто або його кількість, позначена іншим чином, причому усі ці дані вказуються так, як вони представлені вантажовідправником;

b) зовнішній стан вантажу;

c) найменування і місцезнаходження основного комерційного підприємства оператора змішаного перевезення;

d) найменування вантажовідправника;

е) найменування вантажоодержувача, якщо він вказаний вантажовідправником;

f) місце і дата прийняття оператором змішаного перевезення вантажу у своє ведення;

g) місце доставки вантажу;

h) дата або термін доставки вантажу в місце призначення, якщо вони прямо погоджені сторонами;

i) вказівка про те, чи є документ змішаного перевезення оборотним або необоротним;

j) місце і дата видачі документу змішаного перевезення;

k) підпис оператора змішаного перевезення або уповноваженої їм особи;

l) провізні платежі по кожному виду транспорту, якщо вони прямо погоджені сторонами, або провізні платежі, включаючи найменування валюти, що підлягають сплаті вантажоодержувачем, або інша вказівка на те, що провізні платежі сплачуються ЇМ;

m) передбачуваний маршрут перевезення, використовувані види транспорту і місця перевантаження вантажу, якщо вони відомі у момент видачі документу змішаного перевезення;

n) вказівка, згадана в пункті 3 статті 28;

o) будь-які інші дані, які сторони можуть домовитися включити в документ змішаного перевезення, якщо вони не суперечать законам країни, в якій видається документ змішаного перевезення.

Пунктом 2 цієї статті передбачено, що відсутність в документі змішаного перевезення яких-небудь даних, згаданих в пункті 1 цієї статті, не впливає на юридичний характер документу як документу змішаного перевезення, за умови, однак, що він задовольняє вимогам, що містяться в пункті 4 статті 1.

Позивач надав митному орану мультимодальний транспортний документ компанії Transmec (India) PVT. LTD. №87, що підтверджує перевезення Товару у контейнері 20 футів №UACU3830930 як по території Республіки Індія з м. Лудхіяна до м. Мундра, так і морським транспортом з м. Мундра до м. Констанца (Румунія).

За таких підстав та враховуючи, що вказані вище твердження відповідача спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, а будь-яких доведених підстав для коригування митної вартості товару оскаржуване рішення не містить, суд дійшов висновку, що подані декларантом документи, в даному випадку, слід вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною договору.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Така позиція суду узгоджується із обов`язковою для врахування практикою Верховного Суду, викладеною, зокрема у його постанові від 04 квітня 2018 року по справі № 826/27058/15 (№К/9901/35148/18).

Судом встановлено, що в рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, на наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору.

Більше того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.

Ненаведення митницею в рішеннях про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29 травня 2012 року у справі № 21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі № 21-127а15.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем разом з митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

Судом відхиляються посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

У рішеннях про коригування митної вартості також відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають визнанню протиправними та скасуванню.

Відповідно до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних дій та рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо питання розподілу судових витрат, необхідно зазначити наступне.

Позивачем було подано до суду клопотання про стягнення на його користь з відповідача понесені витрати не професійну правову допомогу у розмірі 20 000, 00 грн.

Так, до позовної заяви було додано договір про надання правничої допомоги, специфікації №1 до нього, рахунку на оплату та платіжного доручення, які підтверджують сплату позивачем 20 000, 00 грн за послуги з правничої допомоги, надані йому під час розгляду даної справи.

Відповідно до вимог статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Виходячи з системного тлумачення наведеного правового положення вбачається, що судовими витратами є виключно ті витрати сторони, які безпосередньо пов`язані з розглядом справи.

Відповідно до статі 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Беручи до уваги наведене вбачається наявність підстав для стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000, 00 грн.

Разом з тим, позивачем було додано до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору на загальну суму 9 399, 06 грн.

Згідно зі статтею 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 20 000, 00 грн (витрати на професійну правничу допомогу) та 9 399, 06 грн (судовий збір), що сукупно становить 29 399, 06 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «УА МАКС ТРЕЙДИНГ» (01135, місто Київ, вулиця Глібова, будинок 7; ) до Київської митниці (03124, місто Київ, бульвар Вацлава Гавела, будинок 8А; код ЄДРПОУ ВП 43997555) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100130/2023/000004/2 від 09.11.2023.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Київської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100130/2023/000222.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю «УА МАКС ТРЕЙДИНГ» понесені останнім судові витрати у розмірі 29 399, 06 грн (двадцять дев`ять тисяч триста дев`яносто дев`ять гривень шість копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.