Справа № 400/2538/25
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/2538/25

Головуючий І інстанції: Брагар В.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту ухвали суду - 21.04.2025р.) про зупинення провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Міністерства соціальної політики України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

17.03.2025р. ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження максимального розміру його пенсії шляхом застосування з 01.01.2025р. понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025р. №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» при нарахуванні та виплаті пенсії

- зобов`язати відповідача здійснити з 01.01.2025р. нарахувати і виплатити пенсію із розрахунку 90% розміру грошового забезпечення без обмеження її максимального розміру без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025р. №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» з урахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою суду 1-ї інстанції від 19.03.2025р. відкрито провадження у справі за вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

03.04.2025р. ГУ ПФУ в Миколаївській області подало до суду першої інстанції клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання чинності рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/2229/25.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року (ухвалена в порядку письмового провадження) зупинено провадження у справі №400/2538/25 до набрання законної сили рішення Київського окружного адміністративного суду у справі №320/2229/25.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач 05.05.2025р. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.04.2025р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Доводи цієї апеляційної скарги ґрунтуються на відсутності підстав, які надають суду право зупинити провадження у справі відповідно до ст.236 КАС України, оскільки справа №320/2229/25 не є зразковою або типовою справою і не розглядається Верховним Судом, а також позовні вимоги у даній справі не є ідентичними позовним вимогам у справі №320/2229/25, а тому вказана справа №320/2229/25 не є типовою справою для справи №400/2538/25. У свою чергу, як зазначає позивач, положення ст.236 КАС України не передбачають можливості зупинення провадження у справі у зв`язку з розглядом іншим судом іншої справи, крім випадку розгляду Верховним Судом зразкової справи, або перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Ухвалою судді П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2025р. дану апеляційну скаргу - залишено без руху.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

02.06.2025р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідач, належним чином повідомленим про розгляд даної справи, правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 та ч.1 ст.312 КАС України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами (у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю).

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вирішення спору в даній справі неможливе без встановлення правомірності постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025р. №1.

Разом із тим, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

Пунктом 3 ч.1 ст.236 КАС України передбачено, що суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається, зокрема, в порядку адміністративного судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові від 12.12.2019р. у справі №826/25204/15 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду узагальнив основні підходи, які мають застосовуватися судами при вирішенні питання про зупинення провадження в адміністративній справі на підставі п.3 ч.1 ст.236 КАС України у разі об`єктивної неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.

У цій постанові об`єднана палата наголосила на тому, що, вирішуючи питання щодо зупинення провадження у справі з підстав визначених п.3 ч.1 ст.236 КАС України, суд з метою дотримання критеріїв законності і обґрунтованості судового рішення в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства повинен належним чином проаналізувати ймовірні наслідки ухвалення судом рішення за результатом розгляду справи, їхній взаємозв`язок із спірними правовідносинами, що є предметом розгляду в адміністративній справі, підставами позову, і відобразити відповідні висновки у своїй ухвалі щодо:

а) неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи;

б) наявності зв`язку між очікуваним рішенням суду, ухваленим в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського або ж кримінального судочинства та обставинами конкретної адміністративної справи.

Об`єднана палата вказала, що під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються у такій іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Предметом розгляду у справі №320/2229/25 є визнання протиправним та скасування абз.1 п.1 Постанови №1 в частині застосування до осіб, яким пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії, розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції не обґрунтував, які ж саме обставини не можуть бути встановлені в межах цієї справи, натомість можуть бути встановлені в межах справи №320/2229/25 і матимуть значення у цій справі.

Колегія суддів зазначає, враховуючи закріплені ч.2 ст.265 КАС України правила щодо втрати чинності нормативно-правовим актом (або його окремої частині) лише з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, рішення у справі №320/2229/25 взагалі не може вплинути на спірні правовідносини, які виникли у цій справі.

Більше того, Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019р. у справі №913/204/18, від 10.03.2020р. у справі №160/1088/19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022р. у справі №520/2098/19).

З огляду на вищевикладене, у випадку встановлення того, що положення Постанови №1 не відповідають нормам Конституції та законів України, на що позивач, серед іншого, і посилається в обґрунтування позовних вимог, суд вправі не застосовувати вказану вище Постанову навіть з урахуванням того, що станом на даний час вона є чинною, а отже відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судового рішення у справі №320/2229/25.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства, є зокрема, розумність строків розгляду справи судом.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відстрочення конкретної стадії провадження є можливим за умови, що загальна тривалість провадження не є надмірною (рішення ЄСПЛ від 08.12.1983р. у справі «Претто й інші проти Італії» (Pretto and Оthers v. Italy, заява №7984/77), а тривалі періоди затримання проваджень без будь-яких пояснень є неприйнятними (рішення ЄСПЛ від 24.11.1984р. у справі «Бомартен проти Франції» (Beaumartin v. France, заява №15287/89).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покладає на держави-учасниці обов`язок організувати судові системи так, щоб судді мали можливість діяти відповідно до вимог Конвенції, зокрема розглядати справи протягом розумного строку (рішення ЄСПЛ від 06.09.2005р. у справі «Павлюлинець проти України», (Pavlyulynets v. Ukraine, заява №70767/01), та щоб могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, які стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного строку (див. рішення ЄСПЛ від 29.03.2006р. у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy, заява №36813/97)).

Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на законодавчо визначену тривалість розгляду адміністративних справ, недостатню вмотивованість висновків суду першої інстанції та незгоду із такими висновками позивача, а також відсутність будь-яких інших конкретних обставин, які б унеможливлювали розгляд справи, вказане може призвести до порушення розумних строків розгляду даної справи.

За правилами ст.320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду 1-ї інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

У відповідності до ч.3 ст.312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду про зупинення провадження у справі скасуванню, а справа - направленню до того ж суду для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст.236,241,243,308,311,312,320,321,322,325,328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року - скасувати та направити адміністративну справу №400/2538/25до суду першої інстанції для продовження її розгляду по суті.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено: 06.08.2025р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко