Справа № 160/13527/25
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
09 травня 2025 року представник ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, з урахуванням уточненої позовної заяви від 10.06.2025 року, до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що у відношенні ОСОБА_1 07 лютого 2025 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
19 лютого 2025 року ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області подано заяву про перерахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, визначений вказаними податковими повідомленнями-рішеннями.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідно даних інформаційно-комунікаційних систем податкового органу та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) є одним із власників наступних об`єктів нерухомості (інший співвласник ОСОБА_2 ):
квартира, загальною площею 45,7 кв. м, за адресою АДРЕСА_2 , частка власності 100%, з 18.06.2018 по 30.06.2020;
квартира за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 68,3 кв. м право власності з 09.07.2021.
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 27,7 кв. м, частка власності 100%, право власності з 03.12.2020 по 28.12.2023;
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 501,3 кв. м, частка власності 100%, право власності з 03.12.2020 по 12.09.2022;
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 569 кв. м, частка власності 100%, право власності з 03.12.2020 по 03.02.2024;
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 63,6 кв. м, частка власності 100%, право власності з 29.05.2023;
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 309 кв. м, частка власності 100%, право власності з 27.01.2023 по 24.05.2023; житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 349,4 кв. м, частка власності 100%, право власності з 12.09.2022 по 27.01.2023;
нежитлове приміщення, загальною площею 808,2 кв. м, за адресою АДРЕСА_4 , частка власності 100%, з 09.07.2020;
нежитлове приміщення, загальна площа 863,5 кв. м, за адресою АДРЕСА_1 , частка власності 100% з 26.12.2019 по 15.12.2020;
нежитлове приміщення, за адресою АДРЕСА_5 , загальна площа 98,9 кв. м, частка власності з 03.03.2021;
нежитлове приміщення, за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 267,2 кв. м з 03.12.2020 по 04.11.2021;
нежитлове приміщення, за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 327,5 кв. м з 03.12.2020 по 04.11.2021.
Керуючись підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Кодексу, ГУ ДПС сформовано в автоматичному режимі ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення (форма «Ф») за 2021-2023 роки:
Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021-2023 роки проводився в автоматизованому режимі за даними інформаційно - комунікаційної системи ДПС України.
Представник відповідача зазначив, що при розрахунку бази оподаткування на підставі пункту 266.3. статті 266 ПКУ, що складається з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Згідно з інформацією, що наявна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно саме позивач є власником об`єкту нерухомості житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 501,3 кв.м., за яким були винесені оскаржувані ППР.
Таким чином, контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання даних про об`єкти оподаткуванню, ніж ті, що передбачені податковим законодавством, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) таких даних.
Відповідно, у даному випадку недотримання платником податків приписів закону та нівелювання свого права щодо інформування податкового органу про зміну даних, останній має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
Щодо посилання на те, що контролюючим органом здійснено повторне нарахування за одним об`єктом нерухомого майна, за той самий податковий період, представник відповідача зазначає наступне.
ОСОБА_1 зверталася з заявою про перерахунок податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.
До заяви було додано Витяг з ДРРП, відповідно до якого підтверджується, що у її власності знаходиться: житлова будівля з нежитловими приміщеннями за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 501,3 кв.м.
Окрім того, позивачем було надано Витяг з ДРРП, відповідно до якого у власності знаходиться нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 327,5 кв.м.
А отже, відповідачем правомірно здійснено нарахування податку за 2020, 2021 роки, оскільки датою реєстрації нерухомого майна є 05.07.2022 року, а датою державної реєстрації за вищезазначеним об`єктом нерухомого майна є 03.12.2020 року.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
на підставі Акту приймання-передачі учасника як внеску до статутного капіталу ТОВ «МЕТР 24» від 12.09.2022 року було передано у власність квартиру АДРЕСА_6 площею 37,5 кв.м. та перереєстровано право власності 12.09.2022 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2022 року №309596981;
на підставі Акту приймання-передачі учасника як внеску до статутного капіталу ТОВ «МЕТР 24» від 12.09.2022 року було передано у власність квартиру АДРЕСА_7 площею 28,9 кв.м. та перереєстровано право власності 12.09.2022 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2022 року №309595500;
- на підставі Акту приймання-передачі учасника як внеску до статутного капіталу ТОВ «МЕТР 24» від 12.09.2022 року було передано у власність квартиру АДРЕСА_8 площею 42,8 кв.м. та перереєстровано право власності 12.09.2022 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2022 року №309593409;
- на підставі Акту приймання-передачі учасника як внеску до статутного капіталу ТОВ «МЕТР 24» від 12.09.2022 р. було передано у власність квартиру АДРЕСА_9 площею 42,7 кв.м. та перереєстровано право власності 12.09.2022 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2022 року №309589387.
Отже, протягом 2022 року:
- в період з 01.01.2022 року до 04.07.2022 року ОСОБА_1 була власником нежитлової будівлі площею 327,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ,
- в період з 05.07.2022 р. по 11.09.2022 року ОСОБА_1 була власником житлової будівлі площею 501,3 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1 в період з 12.09.2022 року по 31.12.2022 року ОСОБА_1 була власником житлової будівлі площею 349,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
А отже, в період 2020 року, 2021 року, з 01.01.2022 року по 04.07.2022 року, з 12.09.2022 року по 31.12.2022 року, на думку представника позивача, був відсутній об`єкт оподаткування житлова будівля площею 501,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , який був зареєстрований за позивачем лише з 05.07.2022 року по 11.09.2022 року.
У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості в цей період часу про наявність об`єкту оподаткування та реєстрації права власності за ОСОБА_1 :
З урахування викладеного, представник позивача просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_10 .
Судом встановлено, що відповідно даних інформаційно-комунікаційних систем податкового органу та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) є одним із власників наступних об`єктів нерухомості:
квартира, загальною площею 45,7 кв. м, за адресою АДРЕСА_2 , частка власності 100%, з 18.06.2018 по 30.06.2020;
квартира за адресою АДРЕСА_3 , загальною площею 68,3 кв. м право власності з 09.07.2021.
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 27,7 кв. м, частка власності 100%, право власності з 03.12.2020 по 28.12.2023;
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 501,3 кв. м, частка власності 100%, право власності з 03.12.2020 по 12.09.2022;
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 569 кв. м, частка власності 100%, право власності з 03.12.2020 по 03.02.2024;
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 63,6 кв. м, частка власності 100%, право власності з 29.05.2023;
житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 309 кв. м, частка власності 100%, право власності з 27.01.2023 по 24.05.2023; житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 349,4 кв. м, частка власності 100%, право власності з 12.09.2022 по 27.01.2023;
нежитлове приміщення, загальною площею 808,2 кв. м, за адресою АДРЕСА_4 , частка власності 100%, з 09.07.2020;
нежитлове приміщення, загальна площа 863,5 кв. м, за адресою АДРЕСА_1 , частка власності 100% з 26.12.2019 по 15.12.2020;
нежитлове приміщення, за адресою АДРЕСА_5 , загальна площа 98,9 кв. м, частка власності з 03.03.2021;
нежитлове приміщення, за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 267,2 кв. м з 03.12.2020 по 04.11.2021;
нежитлове приміщення, за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 327,5 кв. м з 03.12.2020 по 04.11.2021.
Керуючись підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Кодексу, ГУ ДПС сформовано в автоматичному режимі ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення (форма «Ф») за 2021-2023 роки:
Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021-2023 роки проводився в автоматизованому режимі за даними інформаційно - комунікаційної системи ДПС України.
19 лютого 2025 року ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області подано заяву про перерахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, визначений вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, до якої було додано, зокрема:
- витяг з ДРРП відповідно до якого підтверджується, що у власності знаходиться: житлова будівля з нежитловими приміщеннями за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 501,3 кв.м.
- витяг з ДРРП відповідно до якого підтверджується, що у власності знаходиться: нежитлова будівля за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 327,5 кв.м.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин.
Згідно із положеннями підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до статті 265 Податкового кодексу України податок на майно складається, серед іншого, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (підпункт 265.1.1. пункту 265.1. статті 265 Податкового кодексу України).
Виходячи із положень підпункту 266.1.1. пункту 266.1. статті 266 Податкового кодексу України позивач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (об`єкта житлової нерухомості).
Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1. пункту 266.2. статті 266 Податкового кодексу України).
Підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, в силу вимог підпункту 266.3.2. пункту 266.3 статті 266 ПК України, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Отже, при обчисленні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки контролюючим органом, база оподаткування визначається з урахуванням вимог підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України, а ставка податку відповідно до рішень територіальних громад, встановлених до бази оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості згідно Кодексу.
У силу вимог підпункту 266.5.1. пункту 266.5. статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.
Фізичні особи можуть сплачувати податок у сільській та селищній місцевості через каси сільських (селищних) рад або рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, за квитанцією про прийняття податків (підпункт 266.9.1. пункту 266.9. статті 269 Податкового кодексу України).
Як визначено в підпункті "а" підпункту 266.10.1. пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення
А отже, в період 2020 року, 2021 року, з 01.01.2022 року по 04.07.2022 року, з 12.09.2022 року по 31.12.2022 року у власності позивача був відсутній об`єкт оподаткування житлова будівля площею 501,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , який був зареєстрований за позивачем лише з 05.07.2022 року по 11.09.2022 року.
У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості в цей період часу про наявність об`єкту оподаткування та реєстрації права власності за ОСОБА_1 :
на підставі Акту приймання-передачі учасника як внеску до статутного капіталу ТОВ «МЕТР 24» від 12.09.2022 року було передано у власність квартиру АДРЕСА_6 площею 37,5 кв.м. та перереєстровано право власності 12.09.2022 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2022 року №309596981;
на підставі Акту приймання-передачі учасника як внеску до статутного капіталу ТОВ «МЕТР 24» від 12.09.2022 року було передано у власність квартиру АДРЕСА_7 площею 28,9 кв.м. та перереєстровано право власності 12.09.2022 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2022 року №309595500;
- на підставі Акту приймання-передачі учасника як внеску до статутного капіталу ТОВ «МЕТР 24» від 12.09.2022 року було передано у власність квартиру АДРЕСА_8 площею 42,8 кв.м. та перереєстровано право власності 12.09.2022 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2022 року №309593409;
- на підставі Акту приймання-передачі учасника як внеску до статутного капіталу ТОВ «МЕТР 24» від 12.09.2022 р. було передано у власність квартиру АДРЕСА_9 площею 42,7 кв.м. та перереєстровано право власності 12.09.2022 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.09.2022 року №309589387.
Отже, протягом 2022 року:
- в період з 01.01.2022 року до 04.07.2022 року ОСОБА_1 була власником нежитлової будівлі площею 327,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ,
- в період з 05.07.2022 р. по 11.09.2022 року ОСОБА_1 була власником житлової будівлі площею 501,3 кв.м. за адресою:
АДРЕСА_1 в період з 12.09.2022 року по 31.12.2022 року ОСОБА_1 була власником житлової будівлі площею 349,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
У державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були відсутні відомості в цей період часу про наявність об`єкту оподаткування та реєстрації права власності за ОСОБА_1 :
Оскільки об`єкт оподаткування перебував у власності позивача лише з 05.07.2022 року по 11.09.2022 року, тобто 68 днів календарного 2022 року, відтак саме за цей період відповідачем повинно було нараховано позивачеві податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено вичерпний перелік видів судових витрат.
Так, згідно з частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу та витрати по підготовці справи до розгляду.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з частинами 1-7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
На підтвердження наданих послуг адвокатом до суду з заявою надано:
- договір про надання правничої допомоги від 09 квітня 2025 року;
- копію ордеру на надання правничої допомоги серії АЕ №1384722 від 07 травня 2025 року;
- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2709 від 29.10.2012 року.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат на адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг):
обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт:
ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Так, оцінюючи співмірність розміру здійснених стороною витрат із часом, витраченим адвокатом на виконання робіт слід враховувати витрачений адвокатом час на виконання конкретного виду робіт, а саме: скільки часу адвокат витратив на юридичний аналіз, збір доказів, підготовку документів тощо.
Варто зазначити, що на вимогу положень Кодексу адміністративного судочинства України сторона, яка заявляє про відшкодування витрат, повинна надати докази щодо часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, чи доказів на підтвердження того, що саме таку, а не іншу кількість часу фактично адвокат витратив на виконання робіт.
Представник відповідача зазначив, що оскільки позов є типовим, витрати на правничу допомогу адвоката є завищеними.
З наданих документів судом вбачається, які саме дії виконував адвокат при підготовці позовної заяви та супроводженні справи в суді.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник