Справа № 563/1257/25
Суддя: Сірак Д. Ю.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 563/1257/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2025 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.

секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Корець, за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в :

18.07.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вказуючи, що 22 січня 2025 року посадовою особою Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради (далі Департамент) було винесено постанову серії RVN № 2502030, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 680 грн.

Зі змісту даної постанови слідує, що він 21.01.2025 року, керуючи транспортним засобом Opel Vivaro, д.н.з. НОМЕР_1 , порушив правила зупинки, а саме: здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та створив перешкоду дорожньому руху, чим порушив п. 15.9 «и» ПДР України. Про винесення даної постанови він дізнався лише після відкриття 01.07.2025 року державним виконавцем виконавчого провадження ВП78485234. Ознайомився з оскаржуваною постановою він 14 липня 2025 року, коли отримав її копію відділі ДВС. Вважає дану постанову незаконною, оскільки в його діях відсутній склад інкримінованого правопорушення. Вказує, що 21.01.2025 року він припаркував своє авто поряд з прилеглою території, одна заїзд було загороджено шлагбаумом та бетонною конструкцією, а тому його авто жодним чином не створювало перешкод дорожньому руху. Зазначає, що при паркуванні він впевнився, що його транспортний засіб не заважає іншим транспортним засобам та пішоходам, його автомобіль жодних додаткових перешкод не створював. Враховуючи наведене, просить поновити процесуальний строк на подання позову, оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження щодо нього за ознаками ч. 3 ст. 122 КУпАП, а також стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі.

01.08.2025 року від представника відповідача надійшов на адресу суду відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень останній зазначає, що провадження у справі відносно ОСОБА_1 проведено із повним дотримання норм матеріального та процесуального права. Під час здійснення фіксації правопорушення інспектором було достовірно встановлено факт недотримання особою, яка 21.01.2025 о 12:33, в м. Рівне по вул. Пересопницькій, 93, керувала автомобілем Opel Vivaro д.н.з НОМЕР_2 , вимог п. 15.9 «и» ПДР України, а тому кваліфікація дій позивача є правильною. Враховуючи наведене, у задоволенні позову просить відмовити.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, до суду представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримав та просив задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, в задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав наведених у відзиві.

Дослідивши письмові докази, надані сторонами у справі, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як встановлено судом, оскаржувана постанова була отримана позивачем 14.07.2025 року, а з даним позов останній звернувся до суду 17.07.2025 року, доказів вручення оскаржуваної постанови в день винисення матеріали справи не місять.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне поновити позивачу строк на подання даного позову.

Згідно з ст. 219 КУпАП від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою і третьою статті 122, частинами першою і другою статті 1521 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради Про уповноваження працівників відділу контролю за паркуванням Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради на здійснення функцій інспекторів з паркування від 18.10.2022 року № 139 (далі рішення від 18.10.2022 року № 139) працівників відділу контролю за паркуванням Департаменту було наділено повноваженнями на виконання функцій інспекторів з паркування. Пунктом 2 рішення від 18.10.2022 року № 139 уповноважено осіб, зазначених в п.1 цього рішення, у випадках, визначених законодавством, розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою і сьомою статті 122 (y частині порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів у межах відповідного населеного пункту, зафіксовані у режимі фотозйомки (відеозапису), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення, здійснювати тимчасове затримання транспортних засобів у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України.

Судом встановлено, що 01.02.2022 року інспектором відділу контролю за паркуванням Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради Лемещук Я.М. було винесено постанову серії RVN № 2502030, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 680 грн.

Зі змісту вищевказаної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії RVN № 2502030 від 22.01.2025 року слідує, що 21.01.2025 року о 12:33, в м. Рівне по вул.Пересопницька, 93, особа, яка керувала транспортним засобом Opel Vivaro д.н.з НОМЕР_2 , порушила правила зупинки, а саме: здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила вимоги п. 15.9 «и» ПДР України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 14 Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII «Про дорожній рух»(далі також Закон № 3353-XII) зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно з пунктом 1.10 ПДР зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Відповідно до пунктів 15.1-15.3 ПДР зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). У населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Пункт 15.1 ПДР, який є загальною нормою параграфу 15 ПДР, передбачає, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. З аналізу змісту зазначеної правової норми висновується, що вимогами пункту 15.1 ПДР встановлено дозвіл здійснювати стоянку транспортних засобів лише у спеціально відведених місцях та на узбіччі. Наступні пункти параграфу 15 ПДР уточнюють загальне правило пункту 15.1 ПДР.

Зокрема, пунктом 15.2 ПДР передбачено, що у випадку відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). Пункт 15.9 ПДР, знову ж таки, уточнюючи загальне правило п.15.1 ПДР, містить перелік конкретних місць, де стоянка заборонена. Згідно з пунктом 15.9 «и» ПДР зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду. Прилегла територія - це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них (пункт 1.10 ПДР).

Із наданих фотознімків беззаперечно вбачається, що транспортний засіб розташований ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і таке розміщення транспортного засобу є такими, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху відповідно до вимог підпункту «з» пункту 2 частини третьої статті 265-4 КУпАП. Окрім цього, доказів того, що вказана територія призначена та використовується для паркування транспортних засобів позивачем не надано та матеріали справи не містять. Разом з тим, позивач в своїй позовній заяві визнає факт зупинки транспортного засобу в даному місці.

Як видно із матеріалів адміністративної справи, розташованих на сайті Рівненської міської ради, за посиланням https://rivnerada.gov.ua/inspector/, (далі фотознімки), які додаються до відзиву, слідує, що особа, яка керувала транспортним засобом (водій) Opel Vivaro д.н.з НОМЕР_2 , порушила правила зупинки, а саме: здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила п. 15.9 «и» ПДР України та ч.3 ст. 122 КУпАП. На фотознімках, зроблених 21.01.2025 року о 12:31:59, 12:32:11, 12:32:28, 12:34:20 годині зображено транспортний засіб, який належить позивачу, а саме Opel Vivaro д.н.з BK0186CO, які підтверджують факт зупинки транспортного засобу ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території.

Ці фотознімки, містять географічні координати, а також дату, час (момент), місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та географічні координати, тобто відповідають примітці ст.14-2 КУпАП, яка визначає, що режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу.

При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів. З огляду на вищезазначені норми та фотознімки, які додані до відзиву, слідує, що розташування транспортного засобу Opel Vivaro д.н.з НОМЕР_2 , створювало загрозу безпеці руху, а також те, що транспортний засіб Opel Vivaro д.н.з НОМЕР_2 було зупинено в супереч Правилам дорожнього руху, а саме ближче 10 метрів від виїзду з прилеглої території. Так, наявні подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП, відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Cуд зазначає, що для притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 122 КУпАП необхідно встановити у діях особи склад адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, в тому числі створення перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що є обов`язковою умовою для притягнення до відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки в цьому випадку.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

У частині притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, спірна постанова від 22.01.2025 серії RVN № 2502030 відповідає вимогам статті 283 КУпАП.

Відповідно до положень статті 14-2 КУпАП інспектором Департаменту було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення; 2) місце розташування по відношенню до нерухомих об`єктів; 3) географічні координати; 4) час.

У матеріалах справи містяться дві фото розташування автомобіля по відношенню до нерухомих об`єктів із зазначенням географічних координат, зроблених із протилежних ракурсів. В сукупності, це і визначає точне місце розташування транспортного засобу позивача.

Фотофіксація відповідає вимогам ст. 14-2 КУпАП та дає можливість чітко встановити розташування автомобіля позивача по відношенню до нерухомих об`єктів. З проведеної фотофіксації чітко вбачається наявність виїзду з прилеглої території.

З фотознімків вбачається, що автомобіль позивача стоїть безпосередньо перед виїздом з прилеглої території, при цьому даний факт позивачем не оспорюється.

Тому, позиція позивача про відсутність доказів вчинення даного адміністративного правопорушення є помилковою, адже в матеріалах справи наявні фото місця розташування та фото проведених замірів.

Водночас, спірна постанова містить обґрунтування того, що зупинка керованого позивачем транспортного засобу створювала перешкоди дорожньому руху.

Перешкода для руху - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу (пункт 1.10 ПДР).

Прилегла територія - це територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них (пункт 1.10 ПДР).

Суд не погоджується із позицією позивача, що транспортний засіб не був перешкодою для дорожнього руху та не створював загрозу безпеці дорожнього руху, оскільки позивач у своїй позиції не враховує дорожню обстановку, а саме: що його транспортний засіб розміщений ближче 10 метрів з виїзду з прилеглої території, що зменшує оглядовість для автомобілів, які здійснюють виїзд із прилеглої території, і при цьому мають надати перевагу транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі згідно з правилами дорожнього руху.

При цьому, посилання позивача на той факт, що заїзд перегороджено шлагбаумом (бетонна конструкція, як свідчить фото не заважає проїзду) не заслуговують на увагу, з огляду на те, що наявність такого перегородження (шлагбаум не є стацінарною перешкодою та за своєю конструкцією має властивість відкриватися для проїзду транспортних засобів) не нівелює наявність заїзду до прилеглої території та обов`язковість вимоги про заборону зупинки ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, є створення реальної перешкоди дорожньому руху (в тому числі руху пішоходів) і така перешкода, не обов`язково повинна спричинити певні фактичні наслідки для конкретних осіб, а достатньо факту наявності потенційної, але реальної перешкоди, що підтверджено у спірному випадку.

Належними доказами правопорушення, визначеного частиною третьою статті 122 КУпАП, є документально підтверджений факт порушення правил зупинки, зафіксований на місці правопорушення в момент його вчинення.

Згідно з частиною першоюстатті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову відповідачем належними та допустимими доказами підтверджено порушення частини 3 статті 122 КУпАП, така винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для винесення такої, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 286 КАС України, суд

ухвалив:

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк для подання адміністративного позову.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Рівненської міської ради про скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Департамент муніципальної варти Рівненської міської ради, зареєстроване місцезнаходження: 33014, вул. Степана Бандери, 14, м. Рівне, .

Суддя: