Справа № 722/1319/25
Суддя: Ратушенко О. М.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 722/1319/25
Номер провадження 2-а/722/55/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Ратушенка О.М.

секретаря Кушнір І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення №1357 від 02.05.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що постановою т.в.о. ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №1357 від 02.05.2025 року за результатами розглянутих матеріалів справи про адміністративне правопорушення, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що становить 17000 грн. З вказаною постановою позивач категорично не погоджується, оскільки вона суперечить чинному законодавству.

Так, відповідно до вказаної вище постанови зазначено, що позивач був ознайомлений з вимогою Розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 №2/831 від 30.01.2025 року про виклик з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення військово-облікових даних. В постанові зазначено: « На вказаний час та дату ОСОБА_1 не з`явився про поважність причин неявки не повідомив та в подальшому не з`явився, чим порушив правила військового обліку в особливий період та законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Разом з тим, під час розгляду протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 не враховано, а під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не доведено факту належного оповіщення про необхідність забезпечити явку позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Більше того, навіть в самій постанові відповідачем не конкретизовано на яку саме дату позивач мав забезпечити свою явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 не надано доказів отримання ним зазначеного сповіщення на яке здійснюється посилання в оскаржуваній постанові.

Крім цього, починаючи з 20.09.2024 року позивач офіційно працевлаштований в ТОВ «Аванті +» на посаді оператора маніпулятора дільниці ВЗТПВ по даний час про що достеменно відповідачу. Однак, відповідач не також не направляв жодного сповіщення на адресу ТОВ «Аванті +» з вимого сповіщення про необхідність його явки ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 29.05.2025 року №1357 позивачем було повідомлено працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що він жодним чином не повідомлявся про необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою уточнення військово-облікових даних.

Також в самому протоколі про адміністративне правопорушення від 29.05.2025 року №1357 також не зазначено на яку саме дату та час позивач має забезпечити свою явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, позивачу інкриміноване порушення вимог абз.3 ч.10 ст. 1 Закону У країни «Про військовий обов`язок та і військову службу» та ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не прибуття, за вимогою для актуалізації військово-облікових даних.

Зауважує, що на виконання вимог абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок, та і військову службу», згідно якої громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою У країни, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг, або через, електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, позивачем за допомогою мобільного застосунку Резерв+ було здійснено оновлення своїх військово-облікових даних в строк визначений абз. 1 ч. 10 ст. вказаного вище Закону.

Більше того в період з квітня місяця 2025 року на виконання вимог чинного законодавства, а саме, в частині необхідності проходження ВЛК в строк до 05.06.2025 року, позивачем також було виконано вказану вимогу Закону та станом на 30.04.2025 року, позивачем було пройдено ВЛК, результати якого, було передано особисто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується інформацією з Резерва +.

Враховуючи викладене просив визнати протиправною та скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення №1357 від 02.05.2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн. та закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

16.06.2025 року ухвалою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Крім того, ухвалою надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень. Поновлено строк на оскарження постанови.

Відповідно до ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь - яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач у справі своїм правом на подання відзиву не скористався, відзив на позов до суду не надіслав, клопотань чи заяв також не надходило.

Таким чином, суд розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №1357 від 29.04.2025 року, громадянин ОСОБА_1 будучи військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 , був належним чином ознайомлений з вимогами розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 №2/831 від 30.01.2025 року про виклик з вимогою прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою актуалізації військово-облікових даних. На вказаний час і дату ОСОБА_1 не з`явився, про поважність причин неявки не повідомив, та в подальшому не з`являвся, чим порушив правила військового обліку в особливий період та законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Своїми протиправними, винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч.10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі вищезазначеного протоколу, постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , 02.05.2025 року винесено постанову №1357 по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та притягнуто його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Судом встановлено, що фактичною підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 1КУпАП, на підставі спірної постанови від 02.05.2025 №1357 слугував складений 29.04.2025 протокол №1357 у якому суть адміністративного правопорушення полягала у неприбутті військовозобов`язаного позивача до ТЦК та СП для актуалізації військово-облікових даних, військовозобов`язаний був належним чином ознайомлений з вимогами розпорядження ТЦК та СП №2/831 від 30.01.2025 року (час не зазначено), неповідомлення про причини неявки, чим порушено обов`язок встановлений ч.3 ст.22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

ОСОБА_1 , 29.04.2025 року був присутній під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та згідно його пояснень, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, свою вину у вчиненні інкримінованому йому правопорушенні категорично не визнав, оскільки не був оповіщений належним чином про необхідність з`явитись до ТЦК та СП.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами КУпАП.

Так, стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

За визначенням, наведеним у ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення згідно зі ст.10 КУпАП визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

У розумінні ст.11 зазначеного вище Кодексу адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, необхідними елементами складу адміністративного правопорушення є. зокрема:

-об`єктивна сторона, тобто конкретне протиправне діяння (дії чи бездіяльність), зміст яких розкрито у диспозиціях відповідних статей (частин статей)КУпАП;

-суб`єктивна сторона, однією зі складових якої є вина у формі умислу чи необережності.

Відсутність будь-якого з цих елементів безумовно виключає наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення.

До завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, як унормовано ст.245 КУпАП, належить своєчасне, всебічне і повне з`ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, встановлені ст.279-9 КУпАП.

За правилами, передбаченими у частині1 ст.279-9 КУпАП, у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Відповідно до частини 2 наведеної вище статті керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, на процедуру розгляду органами ТЦК та СП справ про порушення прави військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію поширюються встановлені ст.268 КУпАП загальні вимоги щодо належного повідомлення особи про час і місце розгляду справи з наданням їй реальної можливості взяти участь у розгляді справи й обстоювати власну правову позицію засобами, передбаченими цим Кодексом. Особливостями провадження у справах цієї категорії є лише можливість звернення суб`єкта правопорушення до уповноваженої службової особи з заявою про визнання фактичних обставин інкримінованого їй проступку, винуватості у його вчиненні, згоду на розгляд справи за її відсутності і відповідно право органу ТЦК та СП за наведених обставин розглянути справу без участі правопорушника.

За вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено у ч.1 ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (за наявності), документами.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення за приписами ч.2 ст.283 КУпАП повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи, і зазначення нормативного акту, що передбачає адміністративну відповідальність за вчинений проступок.

Зі змісту наведених правових норм випливає, що одним із засадничих принципів провадження у справах про адміністративні правопорушення є обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Прийняття такого рішення можливе лише за умови наявності події адміністративного правопорушення і складу такого правопорушення у діях особи, що підтверджено належними, допустимими і достатніми доказами. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними фактами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі про накладення адміністративного стягнення, повинно бути вмотивованим.

У ч.3 ст.210-1КУпАП встановлено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.

Наведена норма є бланкетною, тобто відсилає до положень спеціальних нормативно-правових актів, якими встановлено правила забезпечення оборони країни, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком її громадян згідно зі ст.65Конституції України, ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За визначенням, сформульованим у ст.1 Закону України «Про оборону України», особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року у нашій державі введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався, і оголошено про проведення загальної мобілізації.

Згідно абз.3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024року), громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління та регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно абз.4 п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-IX від 11.04.2024року, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, були зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим нормативним актом, тобто з 18.05.2024 року, уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.

Згідно з ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до пункту 79 Порядку № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 560 за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Як унормовано у п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є:

-у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

-у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, наведений нормативно-правовий акт дійсно у певних випадках дозволяє констатувати належне оповіщення військовозобов`язаного чи резервіста про обов`язок прибути за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки навіть у разі неотримання ним повістки, проте виключно у випадках:

-відмови військовозобов`язаного чи резервіста від отримання такого документа, зафіксованої належним чином;

-повернення відповідної поштової кореспонденції, адресованої військовозобов`язаному чи резервісту, з відміткою відділення поштового зв`язку про відсутність його за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку або зазначеним особою під час оновлення військово-облікових даних.

Крім цього, згідно з Приміткою до ст.210 КУпАП положення ст.210-1 цього Кодексу, у тому числі щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за неприбуття до органу ТЦК та СП за повісткою про виклик для уточнення даних, не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади 2025/007470976 від 05.06.2025 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки ТзОВ «Аванті +»від 01.05.2025 року вих.№3, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно працює в ТОВ «Аванті+» оператором маніпулятора дільниці з ВЗТПВ з 20.09.2024 року по даний час. Також в довідці зазначено, що за період роботи ОСОБА_3 на поштову та електронну адресу ТОВ «Аванті+» відносно нього не надходило повісток від ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Разом з цим, до суду не долучено доказів на підтвердження належного оповіщення ОСОБА_1 про необхідність з`явитись до ТЦК та СП з метою звірки облікових даних.

Крім цього, в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 , на вказаний час і дату не з`явився, водночас постанова не містить даних про час, на який позивач зобов`язаний був прибути за викликом.

Судом встановлено, що ані протокол, ані постанова будь-яких обставин чи відомостей про те, яким чином позивача було ознайомлено з вимогою Розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 №2/831 про необхідність прибути до ТЦК та СП, не містить.

Крім цього, у резолютивній частині постанови вказано лише про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000 грн. без посилання на статтю і частину статті КУпАП, що передбачає відповідальність за вчинений ним проступок.

Наведене свідчить про неконкретність рішення суб`єкта владних повноважень на предмет об`єктивної сторони правопорушення, поставленого позивачу за провину часу його вчинення, а також правової кваліфікації діяння. Зазначене також призводить до суттєвого порушення права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на захист і є неприпустимим.

За таких умов, сама лише постанова про адміністративне правопорушення без надання доказів на підтвердження обставин, викладених у ній, не дає підстав вважати рішення відповідача правомірним і свідчить про його необґрунтованість.

Відповідач не надав жодних доказів завчасного направлення ОСОБА_1 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримання позивачем цього документа або відмови від його отримання, зафіксованої у встановленому законом порядку, чи повернення відповідної поштової кореспонденції з відміткою про відсутність ОСОБА_1 за місцем проживання, зазначеним ним під час оновлення військово-облікових даних.

Отже, відповідач не довів належного оповіщення позивача про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водночас, в матеріалах справи міститься електронний військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , сформованого з допомогою мобільного застосунку Резерв+, який в свою чергу відображає актуальну інформацію з Єдиного державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних і резервістів, позивач уточнив свої військово-облікові дані 30.04.20254 року, тобто у строк, установлений в абз.4 п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-IX від 11.04.2024 року. Зазначене підтверджено відповідною відміткою в електронному документі: «Дані уточнені вчасно».

З урахуванням викладеного відповідач не підтвердив об`єктивної необхідності виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних і неможливості уточнити їх шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_5 не довів відсутності обставини, яка виключає адміністративну відповідальність за ч.3 ст.210-1КУпАП згідно з Приміткою до статті 210 цього Кодексу.

За таких обставин суд позбавлений можливості констатувати поінформованість ОСОБА_1 про виникнення у нього обов`язку прибути за таким викликом, а отже і спрямованість умислу на його невиконання. Зазначене свідчить про недоведеність вини позивача, що є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу, що згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності відповідних актів законодавець покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд враховує, що ОСОБА_1 під час складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, подав усні та письмові пояснення, свою вину не визнав та просив закрити провадження у справі, однак всупереч вимог статті 77 КАС України відповідач не спростував доводів позивача про незаконність винесеної постанови та не врахував його пояснення по суті справи.

Крім цього, Європейський суд з прав людини згідно зі своєю усталеною практикою, з огляду на каральну і профілактичну мету адміністративних стягнень, а також їх зміст і процедуру накладення, прирівнює провадження у справах про адміністративні правопорушення до кримінальних і поширює на них гарантії, встановлені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див., зокрема рішення у справах: Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, п.п. 21-22; «Лучанінова проти України», п. 39).

Виходячи з наведеного у справах про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності всі сумніви щодо винності особи у вчиненні адміністративного проступку суд тлумачить на її користь.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Оскільки представник ІНФОРМАЦІЯ_2 не подав відзиву на позов у встановлений судом строк і про поважність причин цього не повідомив, в тому числі й докази на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанов, суд на підставі ч.4 ст.159 КАС України кваліфікує таку процесуальну поведінку відповідача суб`єкта владних повноважень, як визнання позову.

Виходячи з наведеного, дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, суд дійшов висновку про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Пунктом 3 ч.3 ст.286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі п.1 ч.1ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час вирішенні питання про розподіл судових витрат суд установив, що процесуальні витрати позивача складаються із суми сплаченого ним судового збору у розмірі 605,60 грн.

Отже, оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 605, 60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 6-9, 72-77, 132, 139, 229, 241-246, 250, 255, 268, 269, 271, 286 КАС України, ст.ст.210, 210-1 КУпАП суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №1357, винесену 02 травня 2025 року т.в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя: