Справа № 297/2160/25
Суддя: ІЛЬТЬО І. І.
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 297/2160/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого ІЛЬТЬО І. І.

при секретарі судового засідання Гарані О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу в порядку спрощеного позовного провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції УПП в Закарпатській області в особі капрала поліції Метенько Романа Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканець АДРЕСА_1 , звернувся до Берегівського районного суду Закарпатської області з позовом до Департаменту патрульної поліції УПП в Закарпатській області в особі капрала поліції Метенько Романа Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 19.06.2025 на автодорозі М-24 у межах н.п. Яноші він був зупинений працівником поліції та притягнутий до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості 86 км/год при дозволеній 50 км/год. Фіксація швидкості здійснена приладом TruCAM, який було використано з порушенням без стаціонарного кріплення, у ручному режимі, без попереджувальних дорожніх знаків, передбачених для автоматичної фіксації та без відеозапису з бодікамери. Також вказував на агресивну поведінку поліцейського, що, на його думку, завдало моральної шкоди.

Ухвалою Берегівський районного суду Закарпатської області від 16.07.2025 року відкрито провадження по справі та призначено в порядку спрощеного позовного провадження до судового розгляду без виклику сторін.

29.07.2025 року від представника відповідача Вовканич А.І. надійшов відзив на адміністративний позов в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначив, що прилад TruCAM LTI 20/20 є законно допущеним до використання в Україні, внесений до державного реєстру, має чинне свідоцтво про повірку №22-01/32851 від 03.12.2024, придатний до експлуатації.

Крім того, TruCAM конструктивно призначений для експлуатації у ручному режимі без встановлення на триногу, що підтверджується офіційними листами ДП «Укрметртестстандарт» №22-38/49 від 01.10.2019 та №22-38/30 від 01.07.2025 року. Фіксація порушення здійснювалась у ручному режимі, тому вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» щодо обов`язкової наявності дорожнього знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація» не застосовуються. Також зазначає, що фотофіксація та відеозапис, сформовані TruCAM, зашифровані алгоритмом AES, що унеможливлює внесення змін і забезпечує цілісність доказів. Такий порядок підтверджений висновком Держспецзв`язку та державною експертизою.

Відповідно до вимог ст. ст. 19, 257 КАС України справа за адміністративним позовом розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, суд приходить до наступного.

З постанови серії ЕНА №5014620 від 19.06.2025 вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем Mercedes-Benz GLE 250, д.н.з. НОМЕР_2 у межах н.п. Яноші зі швидкістю 86 км/год при дозволеній 50 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України, за що притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Факт фіксації правопорушення здійснено приладом TruCAM LTI 20/20 №ТС008374, який має чинне свідоцтво про повірку та внесений до державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до ч.1 ст. 8 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Розділом 8 Правил дорожнього руху встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже положеннями ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено можливість використання поліцією застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису.

Щодо тверджень позивача про те, що здійснення фіксації швидкості проводилось працівником поліції, який тримав технічний прилад «TruCam» в руках, суд не приймає до уваги, оскільки лазерний вимірювач «TruCam LTI 20/20» віднесено до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто вказаний прилад конструктивно створений для тримання в руках під час вимірювання швидкості.

Водночас, лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTІ 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год.

Правильність реалізації у приладі «TruCAM» зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «TruCAM», але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «TruCAM».

Таким чином, покази приладу «TruCam LTI 20/20», на думку суду, були вірно оцінені працівником поліції як доказ вини ОСОБА_1 , в розумінні ст. 251 КУпАП, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Щодо обов`язковості дорожнього знака 5.76, суд зазначає наступне. Постанова КМУ №1091 від 29.09.2021 передбачає його лише для автоматичної фіксації. У даному випадку фіксація здійснювалась у ручному режимі.

Верховний Суд у постанові від 22.06.2023 у справі №640/18048/21 підтвердив, що відсутність знака 5.76 не впливає на допустимість доказів у такому випадку.

Враховуючи викладене, суд оцінивши письмові матеріали справи, в тому числі й наданий відзив, заперечення на відзив, приходить до висновку, що працівником поліції, в передбачений законом спосіб та на основі належних та допустимих доказів було здійснено розгляд справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП. За таких умов оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому в даному випадку відсутні підстави для її скасування.

Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завдання адміністративного судочинства полягає у вирішенні публічно-правових спорів для захисту прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Чинний КАС України не містить норми, яка б передбачала можливість присудження відшкодування моральної шкоди у межах адміністративного позову до суб`єкта владних повноважень, якщо така вимога не ґрунтується на спеціальному законі. Верховний Суд у постанові від 14.10.2021 у справі №9901/130/21 зазначив, що вимоги про компенсацію моральної шкоди у спорах із суб`єктами владних повноважень розглядаються за правилами цивільного судочинства.

У даній справі позивач не послався на жоден спеціальний закон, який би передбачав можливість відшкодування моральної шкоди у цій категорії публічно-правових спорів. Водночас судом встановлено, що дії відповідача були правомірними та законними, що виключає наявність підстав для будь-якої компенсації.

Окрім того, відповідно до ст. 77 КАС України, обов`язок доведення покладається на позивача. Верховний Суд у постанові від 14.10.2021 у справі №9901/130/21 наголосив, що факт моральної шкоди та її розмір мають бути підтверджені належними доказами. У даній справі таких доказів не надано.

За таких обставин вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню з підстав відсутності предмета доказування та неналежності обраного способу судового захисту.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 9, 251, 252, 258, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 73-77, 90, 205 ч.1, 242-246, 262, 286, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції УПП в Закарпатській області в особі капрала поліції Метенько Романа Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 186 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. При цьому, відповідно до п. 15.5.п.15 Перехідних положень КАС України в редакції Закону України №2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення рішення.

Суддя Іван ІЛЬТЬО