Справа № 580/7656/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року справа № 580/7656/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючого судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Міщенко Д.А.,

представника позивача Чижова К.Л. (згідно з довіреністю),

представниці відповідача Вельченко М.В. (у порядку самопредставництва),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "АЗОТ" до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

04.07.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Приватного акціонерного товариства "АЗОТ" (18028, Черкаська обл., м.Черкаси, вул.Героїв Холодного Яру, буд.72; ) (далі позивач) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Городецького,13; ) (далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо не надання відповіді на клопотання від 20.05.2025 № 500-06/64 у ЗВП №73774348 та зобов`язання надати повну відповідь на це клопотання із зазначенням інформації про наявність/відсутність надходжень коштів від боржника - ПАТ «Черкасиобленерго» - у ЗВП № 73774348 в добровільному або примусовому порядку у період з 01.08.2024 до дати отримання клопотання, а у разі, якщо такі надходження були,- детальний (розгорнутий) розрахунок розподілу коштів, стягнутих з боржника (ПАТ «Черкасиобленерго») за період з 01.08.2024 до дати отримання цього клопотання для задоволення вимог стягувача - позивача - у виконавчих провадженнях №№: 68909255, 68951700, 68877462, 69048073, 69007358, 69006081, 68951636, 69057193, 68802201, 69048390, 69049270, 68908978, 68802369, 68809304 - щодо кожного виконавчого провадження окремо з обов`язковим зазначенням, які саме вимоги за відповідним виконавчим документом були задоволені.

Вважає, що відповідач безпідставно не надав відповіді на запитувану інформацію, чим порушив права, як учасника виконавчого провадження.

Ухвалою від 09 липня 2025 року суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження, призначив підготовче засідання.

16.07.2025 на адресу суду надійшов відзив з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, оскільки запитувана інформація публічною не є і закон не передбачає обов`язку надавати її в розгорнутій формі.

21.07.2025 позивач подав відповідь на відзив з проханням позов задовольнити, оскільки запитувана інформація створюється відповідачем в процесі його діяльності та впливає на права позивача, як учасника виконавчого провадження, знати про рух його справ. Також просив урахувати рішення суду в подібних правовідносинах, що набрало законної сили, в справі №580/9276/24 між тими ж сторонами.

23.07.2025 суд продовжив термін розгляду справи на 20 днів.

Під час судового розгляду справи по суті представники сторін підтримали власні правові позиції, вказані в письмових заявах по суті.

Заслухавши сторін, дослідивши докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на таке.

На виконанні у відповідача перебуває ЗВП № 73774348 про стягнення коштів з ПАТ Черкасиобленерго, до якого входить 34 виконавчих проваджень, у т.ч. 14 з яких на користь позивача, як стягувача у виконавчому провадженні №№: 68909255, 68951700, 68877462, 69048073, 69007358, 69006081, 68951636, 69057193, 68802201, 69048390, 69049270, 68908978, 68802369, 68809304.

Позивач звернувся до відповідача клопотанням вих.№500-06/64 від 20.05.2025, у якому, посилаючись на практику судів у справах №580/1149/24, 580/9276/24, просив повідомити та надати наступні документи та/або інформацію:

чи були надходження грошових коштів від боржника - ПАТ Черкасиобленерго у ЗВП № 73774348 (добровільно або в примусовому порядку) у період 01.08.2024 до дня отримання клопотання;

у разі надходження надати детальний (розгорнутий) розрахунок розподілу коштів, стягнутих у вказаний період для задоволення вимог стягувача позивача - у ВП №№: 68909255, 68951700, 68877462, 69048073, 69007358, 69006081, 68951636, 69057193, 68802201, 69048390, 69049270, 68908978, 68802369, 68809304 - щодо кожного виконавчого провадження окремо з обов`язковим зазначенням, які саме вимоги за відповідним виконавчим документом були задоволені: неповернута фінансова допомога та/або інфляційні втрати, та/або 3%річних, та/або судовий збір,-

відповідь на вказане клопотання з наданням підтверджуючих документів просив надати у строки та порядку, що визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Зазначене клопотання відповідачем отримане 23.05.2025, що підтверджується описом вкладення, накладною, фіскальним чеком та відомостями з офіційного сайту про відстеження «Укрпошта».

Листом від 23.06.2025 №88463/89661-33-25/20.1 відповідач повідомив позивачу, що державним виконавцем вживаються заходи примусового виконання вищезазначеного виконавчого провадження. У період 01.08.2024 до 31.07.2024 згідно з розрахунками розподілу коштів, списаних з рахунків боржника, підлягало перерахуванню 49379436,53грн для задоволення вимог стягувача (позивача) згідно зі вказаними 14 ВП. У період з 01.08.2024 до 30.05.2025 підлягало перерахуванню 59061225,04грн для задоволення його вимог щодо тих же ВП. У розрізі кожного з 14 ВП відповідач вказав суму боргу за вказані періоди та повідомлено, що оскільки закон не передбачає обов`язку розмежувати суми заборгованості на основний борг, штрафні санкції тощо, розподіл здійснено пропорційно до належної суми стягувачу щодо кожного виконавчого документа.

Вважаючи неповною вказану інформацію, позивач звернувся в суд.

Надаючи оцінку спірним обставинам суд врахував таке.

Абзацом другим ст.19 Конституції України встановлений обов`язок органів державної влади та їх посадових і службових осіб діяти в межах, порядку та спосіб, які визначені законом.

Згідно зі ст.1 Закону України від 2 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі ЗУ №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VIII передбачено обов`язок виконавця розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

За змістом клопотання позивача вих.№500-06/64 від 20.05.2025 є запитом на інформацію.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації, здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації врегульовані законами України від 02 жовтня 1992 року № 2657-XІІ Про інформацію (далі Закон № 2657-XІІ), Про доступ до публічної інформації від 13 січня 2011 року № 2939-VІ (далі Закон № 2939-VІ) та іншими нормативно-правовими актами.

Частина 1 ст. 5 Закону № 2657-XІІ встановлює право кожного на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до ст. 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом. Доступ до інформації забезпечується шляхом: надання інформації за запитами на інформацію (п.1 ч.1 ст.3, п.2 ч.1 ст.5 Закону №2939-VІ).

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації згідно з ч. 1 ст. 12 Закону № 2939-VІ є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 13 Закону № 2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;

4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

За змістом наведених статей можна виділити такі ознаки публічної інформації: готовий продукт інформації, який отриманий або створений лише в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством; заздалегідь відображена або задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація; така інформація знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень або інших розпорядників публічної інформації; інформація не може бути публічною, якщо створена суб`єктом владних повноважень не під час виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків; інформація не може бути публічною, якщо створена не суб`єктом владних повноважень.

Отже, визначальним для публічної інформації є те, щоб вона була заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Оскільки відповідач виконує заходи щодо стягнення та розподілу коштів, стягнутих у ЗВП, така інформація створюється саме ним і він є її розпорядником. Зважаючи, що у вказаному вище ЗВП 34 ВП, в яких лише в 14-ти ВП позивач є стягувачем, його клопотання надати відомості про стягнуті на його користь суми в розмірі кожного з ВП обґрунтовано відповідають його правовому інтересу учасника виконавчого провадження.

Одним із способів доступу до інформації відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 5 Закону № 2939-VI є надання за відповідними запитами.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 14 Закону № 2939-VI встановлено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частина 1 ст. 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема, обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту, а у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Закон № 2939-VI передбачає, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, установлених законом. Водночас, вказаним Законом визначено випадки обмеження доступу до інформації.

Так, статтею 6 Закону №2 939-VІ передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше.

Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Статтями 7, 8, 9 Закону № 2939-VІ визначено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону. Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до частини другої статті 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську, розвідувальну таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю. Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.

Відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб`єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов`язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф для службового користування. Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Перелік відомостей, що становлять службову інформацію, який складається органами державної влади, органами місцевого самоврядування, іншими суб`єктами владних повноважень, у тому числі на виконання делегованих повноважень, не може бути обмеженим у доступі.

Частиною 1 ст.22 Закону № 2939-VI визначено, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії (інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст.22 Закону № 2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Пунктом 3 ч. 4 статті 22 Закону №2939-VI передбачено, що відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою.

Отже, у відмові розпорядник інформації зобов`язаний обґрунтувати наявність підстав обмеження у доступі до інформації.

Як свідчать встановлені обставини спору, листом від 26.06.2025 відповідач повідомив позивачу інформацію безпідставно в іншому контексті, аніж в якому просив позивач. Зокрема, на запит щодо фактично розподілених на його користь коштів за запитуваний період з 01.08.2024 до дня отримання клопотання у розрізі ВП та змісту боргу, відповідач подав відомості про облікований залишковий борг у розрізі ВП та поділивши на два періоди: 01.08.2024 до 31.07.2024 та з 01.08.2024 до 30.05.2025. Оскільки зазначене клопотання відповідачем отримане 23.05.2025, запитуваний позивачем період стосувався саме з 01.08.2024 до 23.05.2025 і саме розподілу виплачених йому сум коштів, а не облікованої у відповідача інформації про заборгованість. Крім того, у відповіді протиправно відсутні пояснення з приводу ненадання запитуваних позивачем копій документів.

Закон дійсно не передбачає норм про прямий обов`язок постійно проводити детальний (розгорнутий) розрахунок розподілу коштів, стягнутих у вказаний період для задоволення вимог стягувача. Така інформація не передбачена законом для опублікування. Водночас обов`язок її надати на запит сторони виконавчого провадження виникає у похідному порядку, позаяк розрахунки та облік у конкретних ВП веде саме відповідач та з огляду на вказані вище приписи закону про наявність прав сторони виконавчого провадження, передбачених іншими, аніж ЗУ №1404-VIII, законами. Тобто, про інформацію, що стосується виконаних державним органом на його користь владних повноважень. То ж у спірних правідносинах порушене саме право на інформацію.

Відповідно до ч.2 ст.19 Закону № 2939-VІ запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно з ч.1 ст.44 ЗУ №1404-VIII органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам. Крім того, відповідно до ч.4 вказаної статті Закону орган державної виконавчої служби та приватний виконавець щодо кожного рахунка ведуть електронний облік і звітність за сумами на рахунках у порядку, визначеному Міністерством юстиції України.

Під час виконання рішень виконавець згідно з ч.5 ст.18 ЗУ №1404-VIII має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Стаття 45 ЗУ №1404-VIII унормовує розподіл стягнутих з боржника грошових сум за чергами, що визначає обов`язок послідовності дій відповідача, та не стосується обліку виплачених фактично сум на користь стягувачів. Отримавши такий запит, відповідач мав обов`язок надати на нього повну відповідь по суті з наданням запитуваних документів.

Обґрунтованих підстав для ненадання такої інформації та документів під час судового розгляду справи не встановлено, доказами не підтверджено. Проте, зважаючи, що відповідь на запит надана і не є повною, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині щодо протиправності саме вказаної бездіяльності та зобов`язання відповідача повторно розглянути та надати повну відповідь на вказане клопотання про всі, вказані в ньому питання. В іншій частині позовні вимоги не достатньо обгрунтовані.

Посилання на практику судів у справах №580/1149/24, 580/9276/24 не враховано, оскільки вони стосуються інших підстав і предмета позову, що безпосередньо не пов`язані з вирішуваним у цій справі.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому понесені судові витрати, підтверджені квитанцією від 03.07.2025 про сплату судового збору за звернення до окружного адміністративного суду в сумі 3028,00грн, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині вимог - половину.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 132-139, 241-246, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "АЗОТ" задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо надання повної інформації на його клопотання від 20.05.2025 № 500-06/64 у ЗВП №73774348.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Городецького,13; ) повторно розглянути клопотання від 20.05.2025 № 500-06/64 у ЗВП №73774348 Приватного акціонерного товариства "АЗОТ" (18028, Черкаська обл., м.Черкаси, вул.Героїв Холодного Яру, буд.72; ) та надати повну відповідь на всі, вказані в ньому питання.

У задоволенні інших вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м.Київ, вул.Городецького,13; ) на користь Приватного акціонерного товариства "АЗОТ" (18028, Черкаська обл., м.Черкаси, вул.Героїв Холодного Яру, буд.72; ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1514,00грн (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять гривень нуль копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, виготовлене в повному обсязі, підписане та проголошене 06.08.2025.