Справа № 280/8163/24
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2025-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2025 року справа 280/8163/24

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Ясенова Т.І., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.10.2024 (суддя Татаринов Д.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про призначення пенсії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.08.2024 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення №72 від 06.06.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 та зобов`язати призначити пенсію відповідно до норм пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з 30.05.2024.

- зобов`язати зарахувати період роботи з 22.03.2012 по 12.04.2024 на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-буфетниці) 16-го психіатричного чоловічого відділення (молодший медичний персонал) в Комунальному некомерційному підприємстві Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги Запорізької обласної ради (до перейменування комунальна установа Обласна психіатрична лікарня Запорізької обласної ради до загального і спеціального стажу роботи в подвійному розмірі та здійснити перерахунок пенсії, починаючи з 30.05.2024.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18.10.2024, прийнятому в спрощеному провадженні, позов задоволений частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №72 від 06.06.2024 про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язано призначити з 30.05.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2;

- визнано протиправними дії щодо зарахування до стажу роботи в одинарному розмірі періоду роботи з 22.03.2012 по 12.04.2024;

- зобов`язано здійснити з 30.05.2024 перерахунок пенсії із зарахуванням до стажу роботи у подвійному розмірі періоду її роботи з 22.03.2012 по 12.04.2024;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилається на те, що станом на час звернення із заявою позивачка не досягла віку необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах, встановленого статтею 114 Закону України «Пенсійне забезпечення окремим категорій громадян».

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного:

ОСОБА_1 звернулась до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням №72 від 06.06.2024, прийнятим за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено позивачці у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, у зв`язку із недосягненням нею віку, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (Закон №2148-VIII) який прийнято 03.10.2017, доповнено Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-ІV) розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

Відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Закон №1788-ХІІ) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше встановлений пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII.

Крім того, згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення суду конституційної юрисдикції застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, рішенням №1-р/2020 від 23.01.2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-XII, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення цього рішення (пункт 2 резолютивної частини). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми у редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

На момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20, справа №560/12743/21 щодо якої є типовою, дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, всупереч доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у цій справі слід застосувати саме норми Закону №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, а не Закону №1058-ІV.

Встановлено, що загальний страховий стаж позивачки, на час звернення із заявою про призначення пенсії, складає 35 років 3 місяці 21 день, у тому числі на пільгових умовах за Списком №2 - 12 років 10 днів, а станом на 06.05.2024 позивачка досягла 50-річного віку, встановленого Законом №1788-XII.

При цьому, питання наявності чи відсутності пільгового стажу не потребує доказування з огляду на те, що відповідач фактично визнає наявність у позивачки необхідного пільгового стажу в оскаржуваному рішенні.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, позивачка має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а висновки відповідача про відсутність у неї права на призначення пенсії на пільгових умовах є безпідставними.

Також апеляційний суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що відповідно до статті 5 Закону №1058-ІV дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону, а тому, останній має пріоритет у застосуванні, адже Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 зазначено, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Закон №1788-ХІІ був прийнятий раніше за Закон №1058-IV.

Відповідно до пункту1 частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 06.06.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та його необхідно скасувати, а для належного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

При цьому, задоволення вказаної вимоги зобов`язального характеру не призводить втручання до дискреційних повноважень відповідача щодо призначення та виплати пенсії.

Так, у судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов (що є у спірному випадку) відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Крім цього спосіб відновлення порушеного права позивачки має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набуття чинності цим законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим законом.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

За даними трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 від 08.04.1992, довідки КНП Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги ЗОР №113 від 07 .05.2024 та довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №112 від 07.05.2024 вбачається, що позивачка з 22.03.2024 по 12.04.2024 працювала повний робочий день (в) комунальному некомерційному підприємстві Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги Запорізької обласної ради та займалася обслуговуванням психічно хворих за посадою молодшої медичної сестри (санітарка-палатної) 16-го психіатричного чоловічого відділення (молодший медичний персонал) та посадою молодшої медичної сестри (санітарка-буфетниці) 16-го психіатричного чоловічого відділення (молодший медичний персонал).

Таким чином вірним є висновок суду першої інстанції про зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі періоду її роботи з 22.03.2012 по 12.04.2024.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування наведених висновків суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для стягнення на користь позивача судового збору, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18.10.2024 без змін.

Постанова набирає законної сили з 07.08.2025 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді Т.І. Ясенова

судді О.В. Головко