Справа № 420/35065/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/35065/24

Головуючий в 1 інстанції: Марин П. П. Місце ухвалення рішення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А.І.

- Ступакової І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , в якому позивач, з урахуванням зміни предмету позову, просив суд:

1. Визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт, а саме наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.09.2024 № 491 "Про результати службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 505 від 14.09.2024";

2. Визнати протиправними дії суб`єкта владних повноважень щодо нарахування та виплати військовою частиною НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) грошового забезпечення ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) без премії за вересень 2024 року та без додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022 за вересень 2024 року, зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) вчинити певні дії, а саме: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) різницю між нарахованою та виплаченою сумою грошового забезпечення без урахування премії за вересень 2024 року та без додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022, за вересень 2024 року і належним розміром грошового забезпечення з урахуванням премії за вересень 2024 року (100 відсотків встановленого розміру щомісячної премії) та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022, в повному обсязі".

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що сержант ОСОБА_1 (далі - Позивач) з 18.03.2014 і дотепер проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України та що у зв`язку з больовим синдромом та порушенням функцій ходьби, що пов`язане із віддаленими наслідками вибухової травми (2017 рік) у вигляді консолідованого багатоуламкового внутрішньосуглобового перелому обох п`ясткових кісток, з наявністю сторонніх тіл, лікованого оперативно, Позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві "Багатопрофільний шпиталь ветеранів" Одеської обласної ради в період з 19.08.2024 по 13.09.2024. Після проходження курсу лікування та стабілізації стану здоров`я хворого сімейним лікарем КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 18" 13.09.2024 позивача направлено на проходження діагностичних (лікувальних) заходів, з виданням на руки направлення на медико-соціально-експертну комісію (форма № 088/о).

Позивач вказує у позові, що 16.09.2024 о 9 год. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де позивачу було рекомендовано написати рапорт про направлення на медико-соціальну експертну комісію та подати його по команді. Позивач власноруч написав рапорт та з використанням засобу мобільного зв`язку направив його молодшому лейтенанту ОСОБА_2 , тобто безпосередньому командиру, та 16.09.2024 о 17 год. 36 хв. позивач надіслав копію зазначеного рапорту начальнику групи персоналу військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_3 і поцікавився щодо розгляду рапорту. Капітан ОСОБА_3 повідомив, що командир роти ОСОБА_2 раніше подав рапорт про самовільне залишення частини Позивачем, а тому не дав хід рапорту Позивача від 16.09.2024. З огляду на це капітан ОСОБА_3 16.09.2024 о 17 год. 45 хв. порекомендував Позивачу створити та подати рапорт в електронній формі за допомогою засобів СЕДО, що Позивач і мав намір зробити 17.09.2024. Однак 16.09.2024 близько 21 год. начальник групи персоналу військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_3 з використанням мобільного зв`язку (номер тел: 0 66 579 9454) довів до відома Позивача, що до військової частини НОМЕР_1 надійшов наказ на його переведення для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_5 , а також повідомлено, що йому потрібно негайно прибути до військової частини НОМЕР_1 для здачі справ і посади.

Позивач також зазначає, що з метою виконання наказу на переведення до нового місця служби, а також уникнення негативних наслідків у вигляді притягнення його до відповідальності, позивач припинив проходження обстеження, пов`язаного із визначенням ступеню втрати працездатності в період проходження ним служби, придбав квиток на потяг та 17.09.2024 відбув до АДРЕСА_1 . По прибутті 18.09.2024 до місця розташування військової частини НОМЕР_1 Позивач дізнався, що за наказом командира частини № 505 від 14.09.2024 проводиться службове розслідування за фактом його несвоєчасного прибуття на військову службу. Під час службового розслідування Позивач надав пояснення аналогічні вищевикладеному. У подальшому Позивач здав справи та посаду командира 2-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти НОМЕР_6 окремого батальйону територіальної оборони. 25.09.2024 (у день відбуття до військової частини НОМЕР_5 ) Позивача було ознайомлено з наказом командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" від 23.09.2024 № 491, з якого вбачалося, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладенням стягнення у вигляді "суворої догани" з позбавленням премії.

Позивач вважає, що зі свого боку новопризначений командир військової частини НОМЕР_1 належним чином не вивчив матеріали службового розслідування, не врахував ані те, що Позивач є учасником бойових дій, отримав вибухову травму, з 19.08.2024 по 13.09.2024 перебував на стаціонарному лікування, через болі в ногах та порушення функцій ходьби не міг оперативно пересуватися, у зв`язку з чим за направленням сімейного лікаря продовжував діагностичне обстеження з метою визначення ступеня втрати працездатності, ані попередню поведінку (відсутність жодного дисциплінарного стягнення за понад 10 років бездоганної військової служби), і, як наслідок, прийняв незаконне та протиправне рішення, а саме видав наказ "Про результати службового розслідування" від 23.09.2024 № 491, з якого вбачалося, що Позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладенням стягнення у вигляді "суворої догани" з позбавленням премії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 23.09.2024 № 491 "Про результати службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 505 від 14.09.2024".

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням премії за вересень 2024 року та додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022, в повному обсязі та виплатити з урахуванням вже виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що враховуючи предмет позовних вимог та вимоги КАС України, станом на дату подання позовної заяви (11.11.2024 року) позивач пропустив процесуальний строк звернення до суду, що стороною позивача не заперечується та у зв`язку із чим до суду було подано заяву про поновлення строку звернення до суду. Згідно матеріалів службового розслідування позивач ознайомлювався із матеріалами розслідування 24.09.2024 року, про що наявний його особистий підпис із зазначенням дати ознайомлення. Вказана обставина визнавалася самим позивачем у судовому засіданні, яке відбулося у березні 2025 року. На переконання апелянта, повідомлені позивачем обставини свідчать лише про те, що будь-яких непереборних обставин у даному випадку не було, а зволікання з поданням до суду позову зумовлено виключно суб`єктивною поведінкою позивача. Крім того по суті позовних вимог вказує, що ОСОБА_4 допустив порушення військової дисципліни внаслідок чого його на законних підставах було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. При цьому вказує на втручання в дискреційні повноваження відповідача, зазначаючи, що саме командир військової частини, який користується усією повнотою дисциплінарної влади стосовно підлеглих йому військовослужбовців, уповноважений контролювати дотримання військової дисципліни у військовій частині, своєчасно виявляти факти порушення військової дисципліни та встановлювати винних у цьому осіб, а в разі виявлення в діях військовослужбовця ознак кримінального правопорушення зобов`язаний повідомляти про це орган досудового розслідування. Крім того, військова частина НОМЕР_1 вважає, що у даному випадку суд не мав можливості скасовувати спірний наказ у повному обсязі взагалі, оскільки такий вже реалізований.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 у період з 06.09.2023 року до 25.09.2024 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

14.09.2024 року командиром 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_5 на ім`я командира військової частини НОМЕР_7 подано рапорт за вх. № 3899 (т.1 а.с.118), відповідно до якого ОСОБА_6 доповів, що: "... військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 за контрактом командир 2 відділення 1 взводу 2 стрілецької роти сержант ОСОБА_1 закінчив реабілітаційне лікування в КНП "Багатопрофільний шпиталь ветеранів ООР" в м. Одеса 13.09.2024 року, та, згідно виписки, повинен був повернутись у військову частину для подальшого вирішення його реабілітації або лікування начальником медичної служби військової частини НОМЕР_1 . Але сержант ОСОБА_1 не має наміру на даний час повертатись і наполягає на проходженні МСЕК, направлення на яку надав йому сімейний лікар. Сержанта ОСОБА_1 поставлено до відома, що якщо військовий перебуває на службі, то щоб отримати направлення, має звернутися з рапортом щодо проходження МСЕК до безпосереднього командира. Після розгляду такого рапорту командир має надати дозвіл на залишення військової частини для проходження МСЕК (Додаток 15). Але сержант ОСОБА_7 проігнорував попередження і не з`явився до розташування підрозділу.

Виходячи з вище викладеного прошу вважати сержанта ОСОБА_1 військовослужбовцем, що самовільно залишив частину".

14.09.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 було складено довідку-доповідь №1581/1728 про самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем контрактної служби військової частин НОМЕР_1 ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " сержантом ОСОБА_1 (т.1 а.с.119-120).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.09.2024 року №259 вважати таким, що сержант ОСОБА_1 , командир 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 з 14.09.2024 є безпідставно відсутнім, у зв`язку із чим з 14.09.2024 припинено грошове забезпечення та знято з всіх видів забезпечення, а також виключено з сил та засобів частини, яка виконує бойові (спеціальні) завдання пов`язані із забезпеченням здійсненням заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Військовою частиною НОМЕР_1 наказом від 14.09.2024 року №505 на підставі вищевказаного рапорту було призначено проведення службового розслідування щодо позивача за фактом неприбуття 14.09.2024 року до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до рапорту молодшого лейтенанта ОСОБА_8 від 18.09.2024 року, поданого на ім`я командира військової частини НОМЕР_7 доповів, що військовослужбовець, командир 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_1 , який рахувався в СЗЧ, прибув в розташування підрозділу 2-ї стрілецької роти 18.09.2024 року (т.1 а.с.121).

14.09.2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 було складено довідку-доповідь №1581/1769 про повернення із самовільного залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем контрактної служби військової частин НОМЕР_1 ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_2 " сержантом ОСОБА_1 (т.1 а.с.122-123).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 18.09.2024 року № 263 вважати таким, що сержант ОСОБА_1 , командир 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який з 14.09.2024 є безпідставно відсутнім, 18.09.2024 року повернувся до частини після її самовільного залишення, у зв`язку із чим з 18.09.2024 року поставлено на всі види забезпечення.

23.09.2024 року військовою частиною НОМЕР_1 було складено акт службового розслідування (т.1 а.с.179-187), в якому встановлено: "...3. Обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування.

Будучи військовослужбовцем, відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України 2022 р. сержант ОСОБА_9 зобов`язаний свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів. В ході проведення службового розслідування стало відомо наступне:

… Сержанта ОСОБА_10 призначено на посаду командира 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.06.2024 р. №153.

Сержант ОСОБА_9 вибув на лікування до військово-медичного клінічного центру Південного регіону згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.06.2024 р. №155.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2024 р. №259 сержант ОСОБА_9 є безпідставно відсутнім на військовій службі.

18.09.2024 року сержант ОСОБА_4 повернувся до військової частини із затримкою понад три доби та цього ж дня поставлений на всі види забезпечення згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.09.2024 р. №263.

В ході проведення службового розслідування відібрано пояснення у сержанта ОСОБА_11 , командира 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який пояснив наступне:

13.09.2024 р. він закінчив лікування та був виписаний з КНП "Багатопрофільний шпиталь ветеранів ООР" в м. Одеса. В цей день, тобто 13.09.2024 року сержант ОСОБА_9 самостійно звернувся до КПП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №18" в м. Одеса у зв`язку з гострими болями у гомілкових та колінних суглобах та отримав направлення на проходження МСЕК.

14.09.2024 р. у зв`язку з тим, що сержанту ОСОБА_12 було призначено проходження комісії МСЕК він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 за консультацією щодо направлення його на проходження комісії МСЕК, де йому пояснили що він має право бути направленим на проходження МСЕК від лікувальної структури приклавши до відповідного рапорту на проходження МСЕК документи про направлення від лікувальної структури. Рапорт сержант ОСОБА_4 не зміг подати, оскільки в ІНФОРМАЦІЯ_3 тимчасово не працювала система СЕДО.

14.09.2024 р. приблизно о 14:00 після відвідування сержантом ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 він отримав телефонний дзвінок від молодшого лейтенанта ОСОБА_13 та сержанта ОСОБА_14 , які телефонували з метою отримання інформації про місце перебування, стан здоров`я та час прибуття до тимчасового місця розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 сержанта ОСОБА_15 .

На поставлені запитання сержант ОСОБА_4 повідомив, що має проблеми з колінами та гострі болі, через які звертався до лікарів та отримав направлення від лікаря з лікарні щодо проходження ним комісії МСЕК. На що отримав відповідь та роз`яснення, що йому, як діючому військовослужбовцю потрібно отримати направлення від військової частини для проходження МСЕК.

На рекомендацію від молодшого лейтенанта ОСОБА_13 та сержанта ОСОБА_14 повернутися, сержант ОСОБА_9 відповів відмовою, оскільки мав пройти МСЕК та погано себе почував через гострі болі в колінах та гомілках. У зв`язку із цим був проінформований, що командування роти змушене буде подати його як особу, що не повернулася до військової частини вчасно, тобто скоїла самовільне залишення частини.

16.09.2024 р. сержант ОСОБА_9 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо відмітки його як військовослужбовця, що на даний момент не може повернутися до військової частини через стан здоров`я, оскільки не збирався не повертатися до військової частини. Військовослужбовці ВСП у АДРЕСА_2 відмітили сержанта ОСОБА_10 як військовослужбовця, проконсультували та надали рекомендації щодо подальших дій. 17.09.2024 р. сержант ОСОБА_9 сів на поїзд до АДРЕСА_1 , щоб повернутися до військової частини НОМЕР_1 .

18.09.2024 р. приблизно о 16:00 сержант ОСОБА_4 повернувся до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із чим молодшим лейтенантом ОСОБА_16 був складений відповідний рапорт і повідомлено командування військової частини НОМЕР_1 та оперативного чергового про те, що військовослужбовець повернувся до строю.

В ході проведення службового розслідування відібрано пояснення у молодшого лейтенанта ОСОБА_17 , командира 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який пояснив наступне:

13.09.2024 р сержант ОСОБА_9 закінчив лікування у КНП "Багатопрофільний шпиталь ветеранів ООР" в м. Одеса та повинен був прибути до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 14.09.2024 р.

14.09.2024 р. станом на 14:00 сержант ОСОБА_4 не прибув до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти. У зв`язку з цим, молодшим лейтенантом ОСОБА_16 прийняте рішення здійснити телефонний дзвінок сержанту ОСОБА_4 з метою перевірки його стану здоров`я, отримання інформації щодо місця його перебування та часу прибуття до військової частини. Телефонний дзвінок молодший лейтенант ОСОБА_18 здійснював у присутності сержанта ОСОБА_14 , яка пізніше вступила в розмову, та старшого сержанта ОСОБА_19 .

На телефонний дзвінок сержант ОСОБА_9 відповів, повідомивши, що не прибуде до військової частини у визначену дату, оскільки має направлення від цивільного лікаря на проходження МСЕК та збирається його пройти. На роз`яснення від молодшого лейтенанта ОСОБА_13 та сержанта ОСОБА_14 про те, що сержант ОСОБА_9 , як діючий військовослужбовець, повинен отримати направлення від військової частини для проходження МСЕК, він відповів, що не може повернутися до військової частини, оскільки буде проходити призначену комісію МСЕК та через погане самочуття у зв`язку з болями в колінах та гомілках. На рекомендацію повернутися до військової частини з поясненням, що молодший лейтенант ОСОБА_18 змушений буде подати доповідь про його неповернення і рахувати його як військовослужбовця, що скоїв самовільне залишення військової частини, сержант ОСОБА_9 відповів відмовою.

14.09.2024 р. приблизно о 18:00 у зв`язку з відмовою сержанта ОСОБА_15 повертатися до місця розташування підрозділу молодшим лейтенантом ОСОБА_20 було подано рапорт про неповернения сержанта ОСОБА_10 з лікування та повідомлено командування військової частини НОМЕР_1 та оперативного чергового.

18.09.2024 р. приблизно о 16:00 сержант ОСОБА_9 повернувся до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , пояснюючи свої дії тим, що не планував не повертатися до військової частини НОМЕР_1 та здійснювати самовільне залишення військової частини, а лише пройти належним чином комісію МСЕК. У зв`язку з поверненням сержанта ОСОБА_10 до військової частини молодшим лейтенантом ОСОБА_16 було здійснено відповідні доповіді командуванню та оперативному черговому військової частини НОМЕР_1 .

Молодший лейтенант ОСОБА_18 стверджує, що конфліктів між сержантом ОСОБА_21 та іншими військовослужбовцями 2 стрілецької роти, чи утисків, цькувань і т.п. до сержанта ОСОБА_15 від інших військовослужбовців роти за період проходження сержантом ОСОБА_22 військової служби у 2 стрілецькій роті помічено не було.

В ході проведення службового розслідування відібрано пояснення у сержанта ОСОБА_23 , старшого бойового медика 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , яка пояснив наступне:

13.09.2024 р сержант ОСОБА_9 закінчив лікування у КНП "Багатопрофільний шпиталь ветеранів ООР" в м. Одеса та повинен був прибути до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 14.09.2024 р..

14.09.2024 р. станом на 14:00 сержант ОСОБА_9 не прибув до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти. У зв`язку з цим, молодшим лейтенантом ОСОБА_16 було прийняте рішення здійснити телефонний дзвінок сержанту ОСОБА_9 з метою перевірки його стану здоров`я, отримання інформації щодо місця його перебування та часу прибуття до військової частини. Телефонний дзвінок молодший лейтенант ОСОБА_24 здійснював у присутності сержанта ОСОБА_14 та старшого сержанта ОСОБА_25 .

На телефонний дзвінок сержант ОСОБА_4 відповів, повідомивши, що не прибуде до військової частини, оскільки мас направлення від цивільного лікаря на проходження МСЕК та збирається його пройти. На роз`яснення від молодшого лейтенанта ОСОБА_13 та сержанта ОСОБА_14 про те, що сержант ОСОБА_9 , як діючий військовослужбовець повинен отримати направлення від військової частини для проходження МСЕК, він відповів, що не може повернутися до військової частини, оскільки буде проходити призначену комісію МСЕК та через погане самочуття у зв`язку з болями в колінах та гомілках. На рекомендацію повернутися до військової частини з поясненням, що молодий лейтенант ОСОБА_18 змушений буде подати доповідь про його неповернення і рахувати його як військовослужбовця, що скоїв самовільне залишення військової частини, сержант ОСОБА_9 відповів відмовою.

14.09.2024 р. приблизно о 18:00 у зв`язку з відмовою сержанта ОСОБА_15 повертатися до місця розташування підрозділу молодшим лейтенантом ОСОБА_16 було подано рапорт про неповернення сержанта ОСОБА_15 з лікування без поважних причин та повідомлено командування військової частини НОМЕР_1 та оперативного чергового.

18.09.2024 р. приблизно о 16:00 сержант ОСОБА_9 повернувся до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , пояснюючи свої дії тим, що не планував не повертатися до військової частини НОМЕР_1 та здійснювати самовільне залишення військової частини, а лише пройти належним чином комісію МСЕК. У зв`язку з поверненням сержанта ОСОБА_10 до військової частини молодшим лейтенантом ОСОБА_16 було здійснено відповідні доповіді командуванню та оперативному черговому військової частини НОМЕР_1 .

Сержант ОСОБА_14 також повідомила, що конфліктів між сержантом ОСОБА_21 та іншими військовослужбовцями та командуванням 2 стрілецької роти, чи утисків, цькувань і т.п. сержанта ОСОБА_15 від інших військовослужбовців та командування роти за період проходження сержантом ОСОБА_21 військової служби у 2 стрілецькій роті помічено не було.

В ході проведення службового розслідування відібрано пояснення у старшого сержанта ОСОБА_26 , сержанта з матеріального забезпечення 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який пояснив наступне:

13.09.2024 р сержант ОСОБА_4 закінчив лікування у КНП "Багатопрофільний шпиталь ветеранів ООР" в м. Одеса та повинен був прибути до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 14.09.2024 р.

14.09.2024 р. станом на 14:00 сержант ОСОБА_4 не прибув до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти. У зв`язку з цим, молодшим лейтенантом ОСОБА_20 було прийняте рішення здійснити телефонний дзвінок сержанту ОСОБА_9 з метою перевірки його стану здоров`я, отримання інформації щодо місця пого перебування та часу прибуття до військової частини. Телефонний дзвінок молодший лейтенант ОСОБА_18 здійснював у присутності сержанта ОСОБА_14 , яка пізніше вступила в розмову, та старшого сержанта ОСОБА_19 .

На телефонний дзвінок сержант ОСОБА_4 відповів, повідомивши, що не прибуде до військової частини, оскільки має направлення від цивільного лікаря на проходження МСЕК та збирається його пройти. На роз`яснення від молодшого лейтенанта ОСОБА_13 та сержанта ОСОБА_14 про те, що сержант ОСОБА_9 , як діючий військовослужбовець повинен отримати направлення від військової частини для проходження МСЕК, він відповів, що не може повернутися до військової частини, оскільки буде проходити призначену комісію МСЕК та через погане самочуття у зв`язку з болями в колінах та гомілках. На рекомендацію повернутися до військової частини з поясненням, що молодий лейтенант ОСОБА_18 змушений буде подати доповідь про його неповернення і рахувати його як військовослужбовця, що скоїв самовільне залишення військової частини, сержант ОСОБА_9 відповів відмовою.

14.09.2024 р. приблизно о 18:00 у зв`язку з відмовою сержанта ОСОБА_10 повертатися до місця розташування підрозділу молодшим лейтенантом ОСОБА_16 було подано рапорт про неповернення сержанта ОСОБА_15 з лікування та повідомлено командування військової частини НОМЕР_1 та оперативного чергового.

18.09.2024 р. приблизно о 16:00 сержант ОСОБА_4 повернувся до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , пояснюючи свої дії тим, що не планував не повертатися до військової частини НОМЕР_1 та здійснювати самовільне залишення військової частини, а лише пройти належним чином комісію МСЕК. У зв`язку з поверненням сержанта ОСОБА_15 до військової частини молодшим лейтенантом ОСОБА_27 було здійснено відповідні доповіді командуванню та оперативному черговому військової частини НОМЕР_1 .

Старший сержант ОСОБА_28 стверджує, що конфліктів між сержантом ОСОБА_21 та іншими військовослужбовцями та командуванням 2 стрілецької роти, чи утисків, цькувань і т.п. сержанта ОСОБА_10 від інших військовослужбовців та командування роти за період проходження сержантом ОСОБА_21 військової служби у 2 стрілецькій роті помічено не було.

В ході службового розслідування встановлено:

- 02.06.2024 р. сержант ОСОБА_9 вибув на лікування до військово-медичного клінічного центру Південного регіону;

- 13.09.2024 р. сержант ОСОБА_9 виписаний з КНП "Багатопрофільний шпиталь ветеранів ООР" та отримав направления на МСЕК У КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги №18" у приватному порядку;

- Зі слів сержанта ОСОБА_10 14.09.2024 р. сержант ОСОБА_4 відвідав ІНФОРМАЦІЯ_5 для консультації та подачі рапорту щодо подальшого проходження МСЕК, але йому не вдасться подати відповідний рапорт;

- 14.09.2024 приблизно о 14:00 сержант ОСОБА_4 отримав дзвінок від молодшого лейтенанта ОСОБА_13 та сержанта ОСОБА_14 з метою його перевірки місця перебування. Сержант ОСОБА_4 відмовився повертатися до військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з проходженням МСЕК у приватному порядку (без направлення від військової частини НОМЕР_1 ) та у зв`язку з гострими болями у колінах та гомілках;

- Молодший лейтенант ОСОБА_18 приблизно о 18:00 повідомив командувания військової частини НОМЕР_1 та подав відповідний рапорт про неприбуття сержанта ОСОБА_9 з лікування до місця тимчасового розташування 2 стрілецької роти без поважних причин;

- Зі слів сержанта ОСОБА_10 - 16.09.2024 р. він повідомив відділ ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо свого статусу та отримав консультацію щодо подальших дій;

- 18.09.2024 р. приблизно о 16:00 сержант ОСОБА_4 повернувся до місця розташування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 ;

- Згідно спостережень військовослужбовців 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_8 до сержанта ОСОБА_15 упередженого чи іншого негативного стану з боку військовослужбовців та командування 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_8 , конфліктів між сержантом ОСОБА_21 та військовослужбовцями 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 помічено не було;

- Військовою частиною НОМЕР_1 було дотримано право сержанта ОСОБА_15 на лікування, що підтверджується відповідними витягами із наказів.

При цьому, під час проведення службового розслідування від сержанта ОСОБА_10 документальних підтверджень з приводу поважності його відсутності на службі 14, 15, 16, 17 вересня 2024 року надано не було. Відтак, вважати підтвердженими обставинами, які думку даного військовослужбовця, свідчать про поважність його відсутності на службі у вказаний період, правових підстав не має.

При проведенні службового розслідування було отримано медичні документи сержанта ОСОБА_10 , зокрема виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.09.2024 року та направления на МСЕК, однак такі документи не можуть засвідчувати поважність причин з яких військовослужбовець був відсутній на службі, враховуючи наступне.

Дійсно, у виписці із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.09.2024 року міститься інформація щодо медичних показників сержанта ОСОБА_10 , однак такий документ щонайменше був створений 16.09.2024 року. У той час як військовослужбовець повинен був прибути до військової частини НОМЕР_1 не пізніше 14.09.2024 року. До того ж, вказаний документ не містить жодних відомостей щодо перебування сержанта ОСОБА_10 на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні у вказаний період. По-третє, означений документ не містить посилання на направлення військовослужбовця до медичного закладу уповноваженою особою відповідно до вимог п. 6.1. глави 6 розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Вказане засвідчує порушення процедури медичного обстеження військовослужбовця, а відтак за відсутності видання направлення уповноваженою особою щодо медичного огляду сержанта ОСОБА_9 , наданий документ не може бути прийнятий до уваги з вищенаведених міркувань.

Що ж стосується направлення на МСЕК, то варто зауважити, що такий документ не містить дати його видачі, а також у ньому відсутня інформація щодо діагнозу та перебігу (динаміки) захворювання сержанта ОСОБА_9 , що виключає можливість встановити дійсність поданого документу та час його видання.

За вказаних зауважень до змісту поданих документів, слід прийти висновку, що такі не підтверджують поважність відсутності на службі сержанта ОСОБА_10 , тому слід вважати, що нез`явлення на службу військовослужбовця не зумовлено у даному випадку будь-якими вагомими, непереборними причинами.

У той же час приймається до уваги і те, що будучи діючим військовослужбовцем сержант ОСОБА_4 повинен знати та неухильно дотримуватися вимог чинного законодавства України, що регулює в тому числі й питання проходження військової служби, не порушувати військову дисципліну. Однак, всупереч вимогам військового законодавства України, інтересам військової служби, а також не беручи до уваги зону відповідальності військової частини НОМЕР_1 у протистоянні збройній агресії РФ, бойову обстановку, сержант ОСОБА_4 безпідставно був відсутнім на військовій службі понад 3 доби в умовах воєнного стану.

З урахуванням відсутності документального підтвердження погіршення стану здоров`я після закінчення лікування сержанта ОСОБА_9 , а також не надання ним будь-яких документів з приводу повідомлених обставин, які перешкоджали йому вчасно повернутися до розташування підрозділу, беручи до уваги те, що командиром 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_16 доведено до військовослужбовця порядок дій для отримання направлення на МСЕК відкриту відмову сержанта ОСОБА_15 повернутися до підрозділу, слід прийти висновку, що факт порушення військової дисципліни у даному випадку доведений, тому наявні підстави для притягнення сержанта ОСОБА_10 до дисциплінарної відповідальності.

Проаналізувавши вищевикладене, необхідно дійти висновку, що у діях сержанта ОСОБА_10 вбачаються ознаки правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

…5. Вина військовослужбовця:

Вчинення викладеного вище правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені в розділі 3 Акту службового розслідування.

Своїми діями сержант ОСОБА_29 , командир 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 порушив вимоги наступних нормативно правових актів:

ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, яка вимагає від нього бездоганного і неухильного додержання порядку і правил встановлених військовими статутами та іншим законодавством України;

ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до якої він був зобов`язаний: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;

ст. 5 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, відповідно до якої він був зобов`язаний: поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; постійно підтримувати військову дисципліну.

ст. 11 Статуту ВС, відповідно до якої він був зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

ст. 16 Статуту ВС, відповідно до якої він був зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями;

ст. 128 Статуту ВС: зразково виконувати свої службові обов`язки, додержуватися військової дисципліни, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

ч. 5 ст. 407 КК України: самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Таким чином, сержант ОСОБА_4 не прибув з лікування до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин строком понад три доби, в умовах воєнного стану, такі дії містять ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 KK України.

Місце вчинення правопорушення: м. Одеса, Одеська обл. Дата та час вчинення правопорушення: 14.09.2024 р. о 18:00

Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина сержанта ОСОБА_4 виражається в формі прямого умислу.

Між умисними діями сержанта ОСОБА_9 та наслідками існує прямий причинно-наслідковий зв`язок: фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовець порушив норми чинного законодавства.

Пом`якшувальні обставини повернення до військової частини НОМЕР_1 18.09.2024 р..

6. Виходячи із вищевикладеного, пропоную наступне:

1) Службове розслідування стосовно сержанта ОСОБА_10 за фактом неприбуття до військової частини НОМЕР_1 з лікування вважати завершеним.

2) За порушення вимог статей ст. 1, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України сержанта ОСОБА_11 , командира 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 внаслідок несвоєчасного з`явлення на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення "СУВОРА ДОГАНА".

3) Начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 р., сержанту ОСОБА_30 , командиру 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_9 , який допустив несвоєчасне з`явлення до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин строком понад три доби, премію та додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022 р., за вересень 2024 року не виплачувати в повному обсязі".

За результатами проведеного службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ (з основної діяльності) № 491 від 23.09.2024 року, згідно якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді "СУВОРА ДОГАНА" та у зв`язку із чим вирішено не виплачувати ОСОБА_1 премію та додаткову винагороду за вересень 2024 року у повному обсязі.

Вважаючи оскаржуваний наказ протиправними та таким, який підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено, що (в період з 14.09.2024 по 17.04.2019) факт самовільного залишення військової частини позивачем або невчасного з`явлення на службу без поважних причин у встановленому законом порядку був підтверджений, що свідчить про протиправність спірного наказу та, як наслідок, відсутність підстав для призупинення виплати позивачу грошового забезпечення та невиплати премії та додаткової винагороди.

При цьому вказав, що з огляду на те, що спірна премія та додаткова винагорода позивачу не була нарахована на підставі наказу військової частини НОМЕР_1 від 23.09.2024 року №491, відтак підстав для визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_2 немає.

Разом з тим, вказав, що оскільки суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності через не доведення Відповідачем наявності факту події правопорушення, відтак позовні вимоги в частині оскарження спірного наказу стосовно припинення виплат грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди за вересень 2024 року підлягають до задоволенню, як похідні.

Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 року №548-XIV (далі Статут).

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно дотримуватись Конституції та Законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військові обов`язки.

Зокрема: необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

В ст.12 Статуту видно, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

ст.14 Статуту визначено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатись до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Згідно ст.16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями

Ст.26 Статуту, визначає, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 року №551-XIV. (далі Дисциплінарний статут).

Ст.1, ст.2 Дисциплінарного статуту, встановлено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі. Військова дисципліна досягається, у тому числі, шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

- бути пильним, зберігати державну таємницю;

- додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

- виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

- не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ст.5 Дисциплінарного Статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Згідно ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно статей 83, 84, 85, 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Ці положення Дисциплінарного статуту кореспондуються з Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 року №608 (далі Порядок № 608).

Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку №608 службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, оскаржуваний позивачем наказ прийнятий за результатами проведеного службового розслідування.

В акті службового розслідування зокрема вказано, що сержант ОСОБА_1 не прибув з лікування до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин строком понад три доби, в умовах воєнного стану, такі дії містять ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 KK України.

Місце вчинення правопорушення: м. Одеса, Одеська обл. Дата та час вчинення правопорушення: 14.09.2024 р. о 18:00

Виходячи з матеріалів службового розслідування, вина сержанта ОСОБА_4 виражається в формі прямого умислу.

Між умисними діями сержанта ОСОБА_9 та наслідками існує прямий причинно-наслідковий зв`язок: фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовець порушив норми чинного законодавства.

За результатами проведеного службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ (з основної діяльності) № 491 від 23.09.2024 року, згідно якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді "СУВОРА ДОГАНА" та у зв`язку із чим вирішено не виплачувати ОСОБА_1 премію та додаткову винагороду за вересень 2024 року у повному обсязі.

Так, відповідно до ст. 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі: призначення на посаду і звільнення з неї; присвоєння військового звання; вручення нагороди; відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.

Таким чином, за своєю суттю самовільне залишення військовослужбовцем місця служби або військової частини, а також нез`явлення військовослужбовця вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або лікування є порушенням військової дисципліни.

При цьому самовільним залишенням частини або місця служби вважається таке, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений такий дозвіл надати. Нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу це його нез`явлення на службу в строк, указаний у відповідному документі.

Поважними причинами затримки військовослужбовця може бути визнана, наприклад, хвороба, що перешкоджає пересуванню, стихійне лихо чи інші надзвичайні події та обставини, які підтверджені відповідними документами.

Таким чином, не вважається самовільним залишення військової частини за наявності дозволу командира, залишення для виконання наказу командира, відрядження, прямування до нового розташування військової частини, лікування, переміщення/ротація, відпустка, навчання тощо. В будь-якому випадку вищезазначені підстави мають бути підтверджені належним чином оформленими документами або підтверджені командиром.

Відсутність у командира відомостей (доказів) про причини залишення чи нез`явлення військовослужбовця зобов`язує командира доповісти про такий факт своє командування та повідомити відповідний орган досудового розслідування.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач до 13.09.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні КНП "Багатопрофільний шпиталь ветерана" Одеської області та що після виписки він повинен був повернутись у розташування військової частини НОМЕР_1 , проте у військову частину НОМЕР_1 прибув лише 18.09.2024 року.

При цьому, позивачем до військової частини НОМЕР_1 було надано направлення (т.1 а..20 зворот, 161) КНП "Центру первинної медико-санітарної допомоги №18" на медико-соціальну експертну комісію (форма №088/0), яке також міститься в матеріалах справи

Факт звернення позивача по КНП "Центру первинної медико-санітарної допомоги №18" 13.09.2024 року підтверджується листом цього закладу від 25.03.2025 року №вих.01-01-12/358, в якому зазначено, що громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , звернувся до чергового сімейного лікаря в КНП "ЦПМСД №18" ОМР 13.09.2024 р. з діагнозом: Наслідки консолідованого багатоуламкового внутрішньо суглобового перелому обох п`яткових кісток. Посттравматична двобічна повздовжня плоскостопість ІІ ст., без ознак артозу таранно-човноподібних суглобів, з больовим синдромом та незначним порушенням функції. Посттравматичний ДОА обох гомілкостопних, п`ятково-таранних суглобів ІІ ст. з наявністю сторонніх тіл в лівій п`ятці з больовим синдромом та помірним порушенням функції. Був оглянутий черговим сімейним лікарем, видані направлення на консультацію до травматолога, ЛОРа, невролога, хірурга, офтальмолога. Направлення на проходження МСЕК та супровідна документація громадянину ОСОБА_1 працівниками КНП "ЦПМСД №18" ОМР не оформлювалась.

Такий лист було направлено до суду на виконання протокольної ухвали від 10.03.2025, що вірно зазначено судом першої інстанції.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу, що письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_31 підтверджується., що позивач у телефонній розмові 13.09.2024, 14.09.2024, 16.09.2024, 17.09.2024 повідомив про направлення на обстеження для оформлення пакету документів з метою проходження МСЕК.

Фото направлень на обстеження позивач направив, використавши месенджер WhatsApp, старшому бойовому медику другої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 сержанту ОСОБА_32 (номер телефону: НОМЕР_10 ), відповідальній за організацію медичного забезпечення відповідно до приписів статті 110-2 зазначеного Статуту.

Тобто, з матеріалів службового розслідування вбачається, що місцезнаходження позивача відповідачу було відомо, на телефонні дзвінки він відповідав.

Суд першої інстанції правомірно звернув увагу, що позивачем повідомлено безпосереднього командира про причини з яких він залишився в м. Одесі та не повернувся 14.09.2024 року до місця розташування підрозділу, а саме за станом здоров`я та бажанням пройти медико-соціально-експертну комісію за рекомендацією сімейного лікаря та враховав, що 14 та 15 вересня 2024 року були вихідними днями та значну відстань між м. Одеса та місцем дислокації ВЧ НОМЕР_1 , а саме АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим подання рапорту командиру військової частини НОМЕР_1 в інший спосіб не було можливим з об`єктивних причин.

Докази надсилання з використанням засобу мобільного зв`язку направлень до спеціалістів та наявності форми №088/0, виданої сімейним лікарем для внесення консультацій та рекомендацій спеціалістами також наявні в матеріалах справи.

З огляду на встановлені факти та обставини суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії позивача слід розглядати в контексті невчасного з`явлення на службу з поважних причин, а не самовільне залишення частини, враховуючи той факт, в першу чергу, що позивач не переховувався, не мав наміру не повертатись у розташування, попередив безпосереднього командира про намір звернутись до лікаря з метою проходження МСЕК та просив такого дозволу.

Крім іншого, судом першої інстанції також обґрунтовано прийнято до уваги, що листом Територіального управління ДБР розташованого у місті Миколаєві від 26.10.2024 №16-05-47176-24, повідомлено відповідача, що аналізом наявних матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 14.09.2024 засобами телефонного зв`язку повідомив, що проходить МСЕК за направленням сімейного лікаря. В подальшому, 18.09.2024 ОСОБА_1 прибув до місця розташування військової частини. Відповідно до ч. 2 ст. 11 КК України не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого КК України, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі. Таким чином, вищевказані дії ОСОБА_33 не утворюють склад кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України, адже с малозначними підстав для внесення до ЄРДР відомостей, не вбачається.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не доведено, що (в період з 14.09.2024 по 17.04.2019) факт самовільного залишення військової частини позивачем або невчасного з`явлення на службу без поважних причин у встановленому законом порядку був підтверджений, що свідчить про протиправність спірного наказу та, як наслідок, відсутність підстав для призупинення виплати позивачу грошового забезпечення та невиплати премії та додаткової винагороди, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Що ж до вимог позивача про визнання протиправними дії суб`єкта владних повноважень щодо нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 без премії за вересень 2024 року та без додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів № 168 від 28.02.2022 за вересень 2024 року та зобов`язання нарахувати та виплатити різницю між нарахованою та виплаченою сумою грошового забезпечення, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності через не доведення Відповідачем наявності факту події правопорушення, відтак позовні вимоги в частині оскарження спірного наказу стосовно припинення виплат грошового забезпечення та додаткової грошової винагороди за вересень 2024 року підлягають до задоволенню, як похідні.

Щодо доводів апелянта про втручання в дискреційні повноваження то колегія суддів зазначає, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Водночас у даному випадку колегія суддів не вбачає втручання у дискреційні повноваження, оскільки встановлює лише наявність або відсутність дисциплінарного порушення, а не його вид.

Так, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади, а отже доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Щодо доводів про пропуск строку звернення до суду, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас, згідно з частиною першою статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів справи, у день відбуття до військової частини НОМЕР_5 позивача ознайомлено з наказом командира військової частини НОМЕР_1 "Про результати службового розслідування" від 23.09.2024 №491, з якого вбачалося, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладенням стягнення у вигляді "суворої догани" з позбавленням премії.

28.09.2024 позивач прибув до військової частини НОМЕР_5 , яка дислокується в АДРЕСА_3 , прийняв справи та посаду командира господарчого відділення взводу матеріального забезпечення роти матеріально-технічного забезпечення частини та приступив до виконання обов`язків військової служби. Оскільки позивач з 28.09.2024 проходив службу в іншій військовій частині, він не мав можливості в стислий термін ознайомитися з матеріалами службового розслідування.

23.10.2024 - це був останній день коли позивач міг звернутися до суду у визначений законодавством місячний строк. Однак лише 24.10.2024 командуванням військової частини НОМЕР_5 позивачу надано відпустку терміном на 14 днів.

Колегія суддів зазначає, що позов у цій справі поданий до Одеського окружного адміністративного суду з пропуском встановленого ч. 5 ст. 122 КАС України місячного строку звернення, що не заперечується сторонами та на чому наполягає Апелянт. Однак, з урахуванням того, що Позивач є військовослужбовцем, проходження ним військової служби у зазначений період, здійснення ним заходів щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності відповідно до покладених на нього функцій та завдань, враховуючи те, що пропущений строк становить є незначним, колегія суддів приходить до висновку про поважність причин пропуску строку звернення з цим позовом, а отже доводи апелянта колегія суддів не приймає до уваги.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

На підставі викладеного колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд прийшов до вичерпних юридичних висновків на підставі встановлених фактичних обставин справи та правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Повний текст постанови складено та підписано 05 серпня 2025 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова