Справа № 473/3272/25
Суддя: Ротар М. М.
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/3272/25
РІШЕННЯ

іменем України

"08" серпня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Ротар М.М., за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Лукіянчина І.П..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

У червні позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову №351 від 27.05.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень та провадження у справі закрити.

В обґрунтування вимог вказує, що 23 травня 2025 року старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Згідно протоколу він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою № 2437086 на 05.03.2025 року о 09.00.

27 травня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП за те, що 05.03.2025 року не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних, чим порушив правила військового обліку та на нього накладено штраф в розмірі 17 000 грн.

Позивач вважає, що оскільки він оновив свої військово облікові дані, неодноразово отримував відстрочку від мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ « Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» крім того повістку було сформовано 13.02.2025 року, саме тоді коли прийнято рішення про надання відстрочки, що підтверджується довідкою №525/2 від 18.02.2025 року, відсутня подія адміністративного правопорушення то постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП складена неправомірно, без з`ясування всіх обставин справи. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вважає постанову незаконною та необґрунтованою.

Ухвалою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24.06.2025 року відкрито провадження у вказаній адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

02.07.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 22.05.2009 р. як військовозобов`язаний. 13.02.2025 р. щодо ОСОБА_1 було сформовано електронну повістку №2437086 про необхідність явки на 05.03.2025 р. о 09-00 до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) для уточнення даних. Зазначену електронну повістку було передано до АТ «Укрпошта» для вручення військовозобов`язаному ОСОБА_1 за місцем його проживання : АДРЕСА_2 . За вказаною повісткою ОСОБА_1 не з`явився, поштове відправлення було повернуто з відміткою про невручення «адресат відмовився». На визначену дату і час ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 будь яких підтверджувальних документів, які б засвідчували поважність не прибуття у визначений строк не надав, чим порушив законодавство про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Відтак, заявлені позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що 23 травня 2025 року старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

З протоколу вбачається, що 13 лютого 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 надіслано через АТ «Укрпошта» ОСОБА_1 повістку про необхідність явки на 05.03.2025 р. о 09-00 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних. За вказаною повісткою на визначену дату ОСОБА_1 не з`явився.

Поштове відправлення з повісткою на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 .) було повернуто АТ «Укрпошта» ІНФОРМАЦІЯ_5 з відміткою про невручення «адресат відмовився».

27 травня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 були розглянуті матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 та винесена постанова № 351 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, відповідно до якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 -1 КУ пАП . Вбачається також, що ОСОБА_1 не був присутнім під час розгляду адміністративної справи та постанову від 27.05.2025 року йому було надіслано поштой 29.05.2025 року.

Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за неявку 05.03.2025 року за викликом до відповідача у строк та місце, зазначені в повістці.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно із ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до п. 2 ч. 1 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до ст. 235 КУпАП України територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Положеннями статті 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статті 280 КУпАП закріплено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період, і вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

З аналізу вищезазначених правових норм слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити зокрема факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства, та наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.

Відповідно до пункту 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560: повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого / задекларованого місця проживання».

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення».

Як вбачається з матеріалів справи, 13.02.2025 року за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було сформовано повістку, у відповідності до якої ОСОБА_1 викликано до ІНФОРМАЦІЯ_6 (Веселинове) для уточнення даних на 05.03.2025 року о 09:00 год.

Вказане поштове відправлення було повернуто відправнику з відміткою «адресат відмовився».

Позивач в обгрунтування вимог позову вказав про те, що відмовився від отримання повістки, оскільки він з 22.05.2009 року перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 та йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації до 07.08.2025 року. Крім того відповідач володіє щодо нього вичерпними обліковим данними, які він вчасно оновив, про що свідчить також, що 13.02.2025 року відповідач приймає рішення про надання позивачу відстрочки на строк до 09.05.2025 року. (довідка №525/2 від 18.02.2025 року, що видана начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 - а.с.14) )

Відповідно до підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 позивач був належним чином оповіщений про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки і днем такого оповіщення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення.

Після набрання чинності змінами до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, особа вважається належним чином повідомленою про необхідність явки до ТЦК, якщо повістка про виклик згенерована в електронному вигляді, підписана кваліфікованим підписом керівника ТЦК, направлена рекомендованим листом з описом вкладення за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення облікових даних, однак не була отримана військовозобов`язаним, про що працівниками Укрпошти проставлено відповідну відмітку: «відмова отримати поштове відправлення» або «відсутність адресата за адресою».

Отже, матеріали справи містять докази обізнаності та належного інформування позивача про направлення за його зареєстрованим місцем проживання повістки про виклик до відповідача і вказана обставина є суттєвою, оскільки обізнаність особи про виникнення певного обов`язку свідчить про умисне невиконання такого обов`язку.

Тому суд вважає, що відповідачем доведено, що у позивача виник обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 у строк, зазначений у повістці, і що від виконання цього обов`язку ОСОБА_1 ухилився.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби). У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Отже законодавець визначив перелік поважних причин, які дають право особі не з`явитися за повісткою у визначений час і наявність відстрочки від призову не входить у перелік таких причин.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, суд вважає, що в даній ситуації знайшов свого підтвердження той факт, що ОСОБА_1 порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що дає підстави стверджувати про наявність події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, отже оскаржувана постанова є правомірною, прийнятою у межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, а тому не підлягає скасуванню.

Керуючись, ст.ст. 5-7, 77, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, ст. 210-1 КУпАП України,-

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя М.М. Ротар