Справа № 380/11441/20
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 серпня 2025 року

м. Київ

справа №380/11441/20

адміністративне провадження №К/990/26970/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Білак М.В., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Закарпатської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі - відповідач-1), Закарпатської обласної прокуратури (далі - відповідач-2) з вимогами:

- визнати протиправними і скасувати накази Генерального прокурора від 29.10.2020 № 420к та №421к, якими ОСОБА_1 звільнено з посади заступника прокурора Закарпатської області та органів прокуратури;

- поновити ОСОБА_2 на посаді заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури;

- стягнути усі виплати за час вимушеного прогулу.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.05.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2021, позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано наказ Генерального прокурора від 29.10.2020 № 420к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Закарпатської області. Визнано протиправним і скасовано наказ Генерального прокурора від 29.10.2020 № 421к «Про внесення змін до наказу Генерального прокурора від 29.10.2020 № 420к». Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури та на посаді заступника прокурора Закарпатської області з 30.10.2020. Стягнуто з Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.10.2020 по 18.05.2021 у розмірі 231 671,92 грн.

Постановою Верховного Суду від 17.04.2024 касаційні скарги Офісу Генерального прокурора та Закарпатської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19.05.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.09.2021 скасовано. Справу № 380/11441/20 направлено на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора № 420к від 29.10.2020 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника прокурора Закарпатської області. Визнано протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора № 421к від 29.10.2020 «Про внесення змін до наказу Генерального прокурора від 29.10.2020 № 420к». Поновлено ОСОБА_1 в органах прокуратури та на посаді заступника прокурора Закарпатської області з 30.10.2020. Стягнуто з Закарпатської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30.10.2020 по 03.12.2024 включно у розмірі 1 821 009,40 грн з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 в органах прокуратури та на посаді заступника прокурора Закарпатської області, а також виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 24700,26 грн допущено до негайного виконання. В решті позовних вимог - відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2025 апеляційні скарги Закарпатської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 у справі № 380/11441/20 змінено, викладено абзац п`ятий його резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з Закарпатської обласної прокуратури (вул. Коцюбинського, 2а, м. Ужгород, 88000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 жовтня 2020 року по 03 грудня 2024 року включно у розмірі 1 795 457, 38 грн (один мільйон сімсот дев`яносто п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень 38 коп.) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до вимог чинного законодавства». В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Не погоджуючись із прийнятими судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, Закарпатська обласна прокуратура звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 04.07.2025 касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржниці строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до суду касаційної інстанції оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 24 383,20 грн.

16.07.2025 до Верховного Суду на виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху надано документ про сплату судового збору від 09.07.2025 № 834 в розмірі 24 383,20 грн.

Частиною першою статті 334 КАС України передбачено, що за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставою перегляду оскаржуваних судових рішень скаржник указує пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій пункту 4 пункту 19 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-IX та Закону 1697-VII, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладених у постанові від 28.09.2023 у справі № 500/925/21 та без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладених у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16, від 16.05.2018 у справі № 910/5394/15-г, від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11, від 16.01.2019 у справі №757/31606/15-ц, від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 щодо застосування частини 5 статті 242 КАС України.

Наведені заявником доводи потребують перевірки та вивчення матеріалів справи, чого не можна виконати на стадії відкриття касаційного провадження, тому проаналізувавши підставу подання касаційної скарги у цій справі, колегія суддів приходить до висновку, що обґрунтування скаржником наявності підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.

Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України.

Касаційна скарга за формою і змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням строку, передбаченого статтею 329 цього Кодексу, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328, 330, 331, 334, КАС України,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Закарпатської обласної прокуратури на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Закарпатської обласної прокуратури про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Роз`яснити, що особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень.

У разі доповнення чи зміни касаційної скарги особа, яка подала касаційну скаргу, повинна подати докази надсилання копій відповідних доповнень чи змін до касаційної скарги іншим учасникам справи, інакше суд не враховує такі доповнення чи зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

М.В. Білак ,

В.М.Соколов

Судді Верховного Суду