Справа № 553/1878/25
Суддя: Ткачук Ю. А.
Дата ухвалення: 2025-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Подільський районний суд міста Полтави
Справа № 553/1878/25
Провадження № 2-а/553/18/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08.08.2025м. Полтава

Подільський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Ткачука Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Чоповди А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

09.05.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду м. Полтави з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, якому зазначив, що постановою серії ЕНА № 4638604 від 02.05.2025 інспектора 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області, ст. лейтенанта поліції Нетребка Є.М., він був притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.1 ст. 126 КУпАП за те, що 02.05.2025 о 22-10 год. нібито на вул. Шевченка 6Б с. Коноплянка Миргородського району Полтавської області він керував транспортним засобом та не пред`явив на вимогу посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4 ПДР України.

Вважає, що зазначена постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки інспектором не були дотримані положення закону при зупинці транспортного засобу, оформленні постанови та розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Вказує, що 02.05.2025 о 21-10, керуючи автомобілем Опель-Кадет державний № НОМЕР_1 , він перетнув населений пункт Коноплянка Миргородського району Полтавської області. За межами населеного пункту, на відтинку автошляху де він знаходиться між лісом та полем, яке далі змінюється у ліс, у світлі фар ближньої дії він помітив автомобіль, який стояв обабіч дороги у повній темряві, з вимкнутими габаритними вогнями. Проїжджаючи повз вказаний автомобіль, він побачив, що на ньому спрацювали проблискові вогні червоного кольору і саме тоді він збагнув, що це автомобіль працівників поліції. Зреагувавши на вказаний сигнал, він зупинив автомобіль на узбіччі дороги. До його машини підійшов працівник поліції, який не привітався, не повідомив своє прізвище, ім`я та по батькові, не назвав своє звання, посаду та підрозділ поліції, який він представляє. Працівник поліції направив світло свого ліхтарика йому в обличчя та звернувся до нього з вимогою надати посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Про здійснення відеофіксації працівник поліції його не попереджав. У свою чергу ОСОБА_1 попросив працівника поліції повідомити причини та підстави зупинки, на що працівник поліції повідомив йому, що нібито проводиться відпрацювання всього автотранспорту. ОСОБА_1 повідомив працівнику поліції, що вважає його дії незаконними, оскільки відсутні підстави для зупинки транспортного засобу, а отже і відсутні підстави для перевірки документів, на що працівник поліції зазначив, що затримує ОСОБА_1 на невизначений час, навіть до ранку, доки ним не будуть виконані всі його вимоги. Після цього, на вимогу ОСОБА_1 працівник поліції пред`явив для ознайомлення службове посвідчення. ОСОБА_1 повідомив працівника поліції , що всі документи, які він вимагає пред`явити у нього в наявності та в порядку, проте виконати їх він не може в силу їх незаконності. При цьому ОСОБА_1 погодився надати в розпорядження працівника поліції документ, який надасть змогу скласти відносно нього протокол затримання та постанову про притягнення до відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП. Інспектор поліції пообіцяв ОСОБА_1 , що складе відповідний протокол затримання та постанову про адмінправопорушення, проте, склавши постанову, відмовився складати протокол затримання, аргументуючи це тим, що нібито не затримував ОСОБА_1 , а тільки на невизначений час обмежив його права, свободи та право на вільне пересування. Перед початком складання постанови інспектор зачитав ОСОБА_1 його права. ОСОБА_1 звернувся до інспектора з усними клопотаннями про надання правової допомоги та про повідомлення керівництва і виклик на місце події відповідального представника УПП, на які інспектор відповів відмовою. Отримавши відмову, ОСОБА_1 о 21-28 год 02.05.2025 зателефонував на службу 102 та повідомив про незаконну зупинку транспортного засобу, незаконні вимоги працівника поліції та незаконне затримання. Крім того, о 21-45 год ОСОБА_1 звернувся до Великобагачанського відділення поліції та повідомив про своє незаконне затримання та порушення його прав. Інспектор складав оскаржувану постанову у службовому автомобілі, без присутності ОСОБА_1 , позбавивши останнього можливості користатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а саме правом на юридичну допомогу, збір і надання доказів. Зазначає, що інспектор не проінформував його про конкретну причину вимоги на пред`явлення посвідчення водія та інших документів, оскільки він не вчиняв та мав наміру вчиняти правопорушення і інших підстав для перевірки документів у інспектора не було. Також зазначає, що інспектором внесені неправдиві відомості до оскаржуваної постанови у графу «час та місце скоєння правопорушення» та зазначене місце скоєння правопорушення с.Коноплянка, вул. Шевченка, 6Б, оскільки транспортний засіб був зупинений за межами вказаного населеного пункту, на його околиці, у лісопольовій зоні. Тому вважає, що відповідач порушив порядок розгляду справи, вніс до постанови неправдиві відомості, а сама постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, тому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4638604, винесену 02.05.2025 інспектором 2 взводу 3роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області, ст. лейтенантом поліції Нетребком Євгенієм Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповдальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною. 1 статті 126 КУпАП та накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн. та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 248 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 12.05.2025 відкрито провадження у справі, справа призначена до судового розгляду.

05.06.2025 від представника Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП до суду надійшов відзив на адміністративний позов про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у якому представник відповідача не погодився з вимогами позовної заяви та просив відмовити позивачу у позові.

09.07.2025 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає про відсутність доказів на підтвердження отримання працівниками поліції усної інформації від невідомого місцевого жителя. Крім того, за твердженням відповідача, усне звернення від місцевого жителя було прийняте працівниками поліції, під час патрулювання у с. Коноплянка Миргородського району Полтавської області 02.05.2025 о 21-30 год. Проте його автомобіль був зупинений працівниками поліції за межами с. Коноплянка о 21-10 год., тобто ще до нібито отримання інформації працівниками поліції. На наданому відповідачем відеозаписі не зафіксований факт зупинки позивача, що мало б підтвердити обґрунтованість та законність дій працівника поліції. Боді-камера працівника поліції була увімкнена без попередження позивача, тільки після зупинки автомобіля та майже годинного спілкування з позивачем. Звертає увагу, що тільки через сорок хвилин спілкування працівник поліції повідомив йому, що підставою для зупинки автомобіля є п.3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Оскільки п.3 ст. 35 містить у собі перелік різних підстав для зупинки автотранспорту, він попросив поліцейського в порядку ч.2 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» проінформувати його про конкретну причину зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Проте поліцейський відмовився виконувати вимоги ОСОБА_1 , висловив впевненість у тому, що ОСОБА_1 сам зобов`язаний знати, чому він його зупинив та порадив ОСОБА_1 отримати цю інформацію через Інтернет, відмовився проінформувати ОСОБА_1 про конкретну причину запинки та порадив подати на нього скаргу. Також позивач звертає увагу, що на наданому відповідачем відеозаписі зафіксований факт того, що поліцейський після отримання прохання позивача про складення протоколу затримання, показує позивачу службовий планшет та запевняє позивача, що складає саме протокол затримання, але в подальшому вказаний протокол не склав, повідомивши позивачу, що ніякого затримання не було, просто він обмежував його рух. Тому позовні вимоги підтримав.

Ухвалою суду від 24.07.2025 задоволено клопотання позивача ОСОБА_1 про заміну відповідача у справі, замінений первісний відповідач Управління патурльної поліції в Полтавській області на належного відповідача Департамент патрульної поліції, встановлений відповідачу строк для подання до суду відзиву на позов.

28.07.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника Департаменту патрульної поліції, у якому представник відповідача зазначив, що 02.05.2025, близько 21-30 год. працівниками патрульної поліції під час патрулювання у с. Коноплянка Миргородського району Полтавської області було прийняте усне звернення від місцевого жителя, в якому останній повідомив, що у напрямку вул. Шевченка села Коноплянка рухається автомобіль Opel Kadett (д.н.з. не повідомив), водій якого не має посвідчення водія. Інформацію «не має при собі посвідчення чи не отримував його взагалі» заявник не уточнив. Оперативно зреагувавши, працівниками поліції об 21-49 год.по вул. Шевченка села Коноплянка був виявлений вказаний автомобіль Opel Kadett з державним номерним знаком НОМЕР_1 та зупинений відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію». Щоб спростувати чи підтвердити отриману інформацію працівником поліції було повідомлено водія про зупинку ТЗ на підставі п.3 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» та запропоновано пред`явити для перевірки водійські документи, передбачені п.2.1 ПДР України. Однак, водій, в супереч п.2.4 ПДР відмовився пред`являти будь-які водійські документи, виправдовуючи свою відмову незаконною та безпідставною зупинкою автомобіля. Відтак, водій своїми діями порушив п.п. 2.1, 2.4 ПДР України та ст. 16 Закону України «Про дорожній рух». Відтак, інформація, отримана від громадянина, повністю підтвердилася. Особа водія була встановлена на підставі пенсійного посвідчення, яке водій пред`явив після численних прохань поліцейського. Встановлені обставини надали працівнику поліції підстави розпочати адміністративне провадження відносно позивача за ознаками ч.1 ст. 126 КУпАП. Під час розгляду справи ОСОБА_1 був ознайомлений із усіма правами, передбаченим ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та мав можливість на місці ознайомитись з усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та скористатися правовою допомогою. Від ОСОБА_1 надійшло два клопотання: про надання йому адвоката та про складання відносно нього протоколу про затримання. Обидва клопотання були відхилені, оскільки користування правовою допомогою є виключно правом особи, а обов`язку забезпечувати водія такою допомогою на працівників поліції законодавством не покладено. Позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, але жодних дій, спрямованих на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу не вчиняв. Вході розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор патрульної поліції не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, про що повідомлялось порушнику. Тому інспектором була забезпечена позивачу можливість реалізації прав, визначених ст. 268 КУпАП під час розгляду справи. Також зазначає, що санкція ч.1 ст. 126 КУпАП не передбачає адміністративного затримання особи, тому відсутність захисника при складенні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень. Тому інспектором було прийняте рішення притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладений штраф у розмірі 425,00 грн. Копія постанови вручена позивачу особисто 02.05.2025. З урахуванням цього просив відмовити позивачу у позові.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, причину неявки до суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення судового розгляду не подав.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про таке.

Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4638604, винесеною інспектором 2 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Полтавській області старшим лейтенантом Нетребком Євгенієм Миколайовичем 02.05.2025 о 22:10:31 год., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Відповідно до змісту вказаної постанови 02.05.2025 о 21:49:23 у с. Коноплянка, вул. Шевченка, 6Б, водій керував ТЗ та не пред`явив на вимогу посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на ТЗ, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п.2.4.а ПДР. (а.с. 8-10).

З дослідженого судом відеозапису з місця події (а.с. 31,80), вбачається, що запис не відображає моменту зупинки транспортного засобу і розпочинається о 21:38, інспектор підходить до водія автомобіля, що припаркований на узбіччі дороги. Водій, звертаючись до поліцейського, зазначає: «Ви ж знаєте, що коли ви затримуєте людину і не дозволяєте їй їхати, ви повинні скласти протокол затримання». На що інспектор відповідає, що «Людина вважається затриманою, коли на неї надягнуті кайданки і вона лежить на полу. А ви зараз просто обмежені.» Водій не погоджується і наполягає, що його затримали. Інспектор не заперечує. Після чого інспектор звертається до водія: «Шановний водій, запитую в останній раз, чи пред`являєте ви ваше водійське і реєстраційні документи на транспортний засіб?» На що водій відповідає: «Причина зупинки?». Поліцейський зазначає: «пункт 3 статті 35 Закону «Про Національну поліцію» та пропонує водію самостійно ознайомитись зі змістом цієї статті в інтернеті з телефону. На прохання водія конкретизувати причину зупинки інспектор відповідає: «Я вам кажу пункт, я вам роз`яснювати зараз нічого не повинен. Я вам казав це з самого початку. Якщо я вам щось не назвав чи щось повинен, можете поскаржитись». На чергову вимогу водія назвати причину зупинки поліцейський відповідає: «Я вам назвав, вже двадцять разів пункт 3 стаття 35. Почитайте». Після чергової вимоги водія назвати причину зупинки поліцейський зазначає: «Добре, я вам не роз`яснив, це мій недолік, можете оставити скаргу». Після чого поліцейський звертається до водія з вимогою надати документи, зазначає, що він пред`являв водію своє посвідчення, водій цього не заперечує. Поліцейський запитує водія: «Ви відмовляєтесь пред`явити?» Водій відповідає: «Я не відмовляюсь... Але ви зупинили мене без причини і порушили закон. А якщо ви порушили закон, то я не зобов`язаний вам нічого пред`являти». При цьому водій вимагає, що поліцейський склав протокол затримання, на що поліцейський погоджується та просить водія пред`явити будь-який документ, що посвідчує його особу для складання протоколу (21:43:05). Водій пред`являє поліцейському пенсійне посвідчення. Через деякий час поліцейський підходить до автомобіля та звертається до водія із проханням ще раз показати пенсійне посвідчення для виконання вимоги водія про складання протоколу затримання. На запитання водія: «Так ви складаєте протокол?» Поліцейський відповів, що «Так, електронний, на планшеті». На запитання водія: «Який саме протокол?» Поліцейський відповів: «Спочатку затримання, а потім непред`явлення. Я вам роздрукую і копію дам». При цьому запевнив водія, що у електронному вигляді він складає саме електронний протокол затримання (21:51:48) та наполягав на повторному пред`явленні водієм пенсійного посвідчення для внесення даних для складення протоколу затримання. На запитання водія: «Це протокол? Чи постанова?» інспектор відповів: «Буде протокол. Після протоколу буде адмінпостанова». Зазначав, що у планшеті «шапки» документа не видно, а протокол затримання буде наданий водію після внесення даних до планшету та роздруківки. Після того, як водій пред`явив пенсійне посвідчення, інспектор спитав: « ОСОБА_2 , останній раз запитую, водійське, реєстраційне пред`являєте? Ні?» На що водій відповів: «Я ж вам сказав, у мене все в порядку». Після цього поліцейський зазначив: «Дивіться, ОСОБА_2 , буде складена постанова за частиною 1 ст. 126 непред`явлення посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та страховий поліс». Після цього поліцейський зачитав водію права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. На запитання поліцейського: «Чи будуть клопотання?» водій відповів: «викликайте адвоката». На що поліцейський відповів: «Якщо ви хочете адвокатом скористатися, то користуйтеся. При затриманні надається безкоштовно». Водій зазначає: «Я ж і кажу, що ви мені зобов`язані надати». Поліцейський зазначає: «Зобов`язаний, але не в даному випадку. Зараз відмовляється у вашому клопотанні». На прохання водія надати йому лист бумаги для написання клопотання про надання адвоката, поліцейський відповів: «Я вам відмовляю у ньому відразу. Тому що адвокат надається при затриманні». Водій зазначив: «Так ви ж мене затримали. Ви мене тримаєте вже годину. Якщо ви мене затримали, ви самі сказали, що я маю право скористатися правовою допомогою. Я звертаюся до вас, як до посадовою особи з вимогою надати мені правову допомогу» (21:58). На що поліцейський відповів: «В даному випадку я вам її не надаю». Водій ще раз звернув увагу поліцейського на те, що його затримали, на що поліцейський відповів: «Можете так вважати». Після цього водій заявив клопотання про виклик на місце відповідальної особи чи керівника інспектора, у задоволенні якого також було відмовлено. Після цього інспектор зазначив: «Все, ОСОБА_2 , зараз буде складений відповідний матеріал, сума штрафу 425 гривень» та роз`яснив порядок сплати штрафу. Також зазначив, що після винесення постанови він підійде і водій зможе взяти копію. На що водій зазначив: «Ви ж мені обіцяли копію протоколу про затримання». Поліцейський відповів: «Якшо бажаєте, можемо вас затримати. Поїдемо у райвідділок на три години, буде протокол затримання». Водій запитав у поліцейського «Так ви мене ще й обдурили?» на що поліцейський відповів: «Хай буде так»(22:00). Після цього водію під розпис була вручена копія постанови.

Іншого матеріали справи не містять.

Статтею 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист зокрема шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 1 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон), Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст. 6 Закону) .

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації (ч.1 ст. 7 Закону).

Відповідно до статті 8 Закону, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктами 1, 4, 6 ч.1 ст. 31 Закону визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як перевірка документів особи , зупинення транспортного засобу, обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю та ін.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 35 Закону, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

Частина 3 статті 35 Закону встановлює, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Однією з підстав оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення позивач зазначає невиконання поліцейським вимог закону під час зупинки транспортного засобу та не повідомлення йому конкретних підстав зупинки.

Щодо цієї підстави позову суд бере до уваги, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності при розгляді адміністративної справи покладається на відповідача.

Разом з цим, твердження відповідача про наявність підстав для зупинки автомобіля позивача у зв`язку з прийняттям працівниками поліції 02.05.2025 близько 21:30 усного звернення місцевого жителя щодо керування автомобілем Opel Kadett водієм, який не має відповідного посвідчення, не підтверджене жодним доказом. Наданий до суду відеозапис не містить моменту зупинки та не спростовує доводів позивача про його зупинку о 21:10, тобто до отримання працівниками поліції вказаного звернення.

При цьому наданим до суду відеозаписом з боді-камери поліцейського підтверджується, що як підставу для зупинки поліцейський назвав водію лише норму Закону - «пункт 3 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» та фактично відмовився від детального опису підстави зупинки транспортного засобу, запропонувавши водію самостійно ознайомитись зі змістом вказаної норми за допомогою інтернету.

Тож суд погоджується з доводами позивача невиконання поліцейським вимог ст. 35 Закону «Про Національну поліцію» при здійсненні зупинки транспортного засобу.

Проте, суд критично ставиться до тверджень позивача про відсутність у останнього обов`язку пред`явити документи на вимогу поліцейського до моменту підтвердження законності підстав для зупинки.

Так, в розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно з законодавством України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17, згідно з якою, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Отже, доводи позивача про те, що він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Разом з цим, суд погоджується з доводами позивача про порушення поліцейським процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення згідно ст.245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.

У ст. 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського.

Відповідно до ст. 222 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853 (далі Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до пунктів 1, 4, 6, 8, 9 розділу ІІІ Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Аналогічні положення передбачені ст. 279 КУпАП.

Згідно п.1 розділу IV Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Проте, з відеозапису боді-камери поліцейського встановлено, що позивач відмовлявся надати на вимогу поліцейського будь-які документи до моменту повідомлення причин зупинки та, з огляду на обмеження його у русі, вважав себе затриманою особою і вимагав від поліцейського скласти протокол про затримання. Поліцейський погодився, чітко запевнивши позивача, що спочатку він складе протокол затримання, а потім буде складена постанова. Мотивуючи свої дії складенням протоколу затримання в електронному вигляді поліцейський запропонував позивачу надати будь-який документ, що посвідчує особу останнього. При цьому поліцейський неодноразово запевнив позивача, що приступає до складення саме протоколу затримання. Вважаючи, що відносно нього здійснюється саме процедура затримання та складається відповідний протокол, позивач надав поліцейському пенсійне посвідчення. Проте, встановивши особу позивача, поліцейський фактично приступив до розгляду справи про адміністративне правопорушення. При цьому, не представився, чітко не повідомив позивача про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення, обмежившись лише зазначенням, що «буде складена постанова за ч.1 ст. 126 КУпАП» та зачитав позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції та ст. 268 КУпАП. Отже, внаслідок свідомого повідомлення поліцейським неправдивої інформації позивачу та невиконання поліцейським вимог ст.279 КУпАП, поліцейським було створене хибне враження у позивача щодо дійсної процедури адміністративного провадження, що здійснюється відносно останнього. Суд звертає увагу, що позивач заявив клопотання про забезпечення йому захисника, будучи впевненим, що відносно нього здійснюється саме процедура затримання, а не розгляд справи про адміністративне правопорушення, а тому, не розуміючи свій статус, позивач був позбавлений можливості належним чином користуватися своїми правами. При цьому поліцейським не було чітко роз`яснено позивачу його право самостійно звернутися за правовою допомогою та заявити клопотання про відкладення розгляду справи для звернення за такою допомогою.

З урахуванням цього, суд дійшов висновку, що провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності було здійснене без дотримання вимог закону та відповідачем не доведені - як наявність підстав для зупинки транспортного засобу позивача, так і дотримання процедури притягнення особи до адміністративної відповідальності, встановленої КУпАП, зокрема, щодо забезпечення прав особи, що притягається до відповідальності.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 2,5,132,134,139,241-246,250,251,255,286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4638604 від 02.05.2025, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП визнати незаконною та скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави Ю. А. Ткачук