Справа № 157/639/25
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/639/25
Провадження №2-а/157/80/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Любохинця І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 758959 від 24 березня 2025 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 02 квітня 2025 року на його адресу надійшов лист, у якому містилася постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 758959 від 24.03., рік винесення не проглядається. На перший погляд йому здалось, що йому надіслано не заповнений бланк вказаної постанови, але детально придивившись за допомогою технічних засобів він помітив наявність декількох незрозумілих позначок. Зі змісту постанови серії БАД № 758959 лише ледве проглядається його прізвище, але бездоганно надруковано вихідний номер, за яким відправлено йому копію даної постанови. Відповідно до ст. 276 КпАП України справа повинна розглядатися тільки за місцем вчинення правопорушення, а в окремих випадках можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушника. Він жодного правопорушення протягом останніх двох років у м. Ковелі не вчиняв. Протокол про адміністративне правопорушення складався три місяці тому лише у м. Любомль, який було направлено на розгляд до Любомльського районного суду Волинської області. У п. 2.3 рішення Конституційного Суду України від 16.05.2015 року (справа № 1-11/2015) зазначено, що «У частинах першій, другій статті 238 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); привезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу». В постанові серії БАД 758959 не наведено ні жодного доказу його вини, ні вказано події загадкового правопорушення, ні дати вчинення, ні вказано за яких обставин вчинено правопорушення, тобто нічого не зазначено. Відповідно до чинного законодавства України суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, ст. 62 Конституції України, рішенням ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України», обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між особою висновків або подібних неспростовних презумпій щодо фактів. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Саме по собі візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. У зв`язку із відсутністю належних доказів на підтвердження обставин, які повинні бути зазначеними в оскаржуваній постанові, правомірність прийняття оскаржуваного рішення відповідачем недоведена. Жоден рапорт працівника поліції, так і його пояснення як зацікавленої особи не можуть слугувати доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення. Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови, про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до процесуального законодавства покладено на відповідача як суб`єкта владних повноважень. Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» судам слід звертати увагу на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та ігнорування прав осіб, яких притягають до відповідальності, потерпілих, їх законних представників і захисників. Всупереч закону, жодного протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього не складалось, що є неприпустимим. Будь-які сумніви та протиріччя повинні тлумачитись тільки на користь особи, яку притягують до відповідальності, що вказує припис прямої дії, передбачений ст. 62 Конституції України.

Ухвалою судді від 16 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, оскільки заява не відповідала вимогам, встановленим ст. 161 КАС України, а саме до заяви не було додано документа про сплату судового збору, не було зазначено номер засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності), наявність або відсутність електронного кабінету, і позивачу надано строк для усунення недоліків.

У встановлений строк позивач ОСОБА_1 усунув вказані судом недоліки, у тому числі сплатив судовий збір у зазначеному судом розмірі.

Ухвалою судді від 28 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Любохинець І.С. просить у задоволені позовних вимог відмовити та в обґрунтування заперечення зазначає, що 27 лютого 2025 року поліцейським роти з обслуговування міста Ковель управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Васейком Всеволодом Андрійовичем (далі - поліцейський) під час несення служби на дорожній станції патрульної поліції «Вишнів» за адресою: автомобільна дорога М-07 Київ-Ковель- Ягодин 488 км було виявлено факт порушення Правил дорожнього руху (далі - ПДР України), а саме: об 11 год 31 хв водій, як пізніше було встановлено, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «SKODA SUPERB», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив перетин дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія» не пов`язаний з об`їздом нерухомої перешкоди та на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив, п.п. 8.5.1 та 2.4 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України. Дана обставина адміністративного правопорушення зафіксована на підставі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» за допомогою технічного засобу, а саме камери відеоспостереження, що стаціонарно встановлена на дорожній станції патрульної поліції «Вишнів», відео: IMG_6786.MP4 від 27.02.2025. Після чого, водію зазначеного транспортного засобу було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Поліцейський, підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину зупинки, підставу перевірки документів та висловив вимогу пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 а. ПДР України. Водій транспортного засобу на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. «а» ПДР України. За допомогою інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» було встановлено особу водія транспортного засобу марки «SKODA SUPERB», державний номерний знак НОМЕР_1 , ним виявився ОСОБА_1 (далі - позивач). Встановивши факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог дорожньої горизонтальної розмітки та непред`явлення поліцейському відповідних документів на законну вимогу, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України, поліцейським було прийнято рішення про розгляд адміністративної справи щодо позивача. Зокрема, під час розгляду справи позивачу були роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КпАП України, надано можливість надавати пояснення і заявляти клопотання, знайомитись із доказами інкримінованого правопорушення. Також під час розгляду справи щодо позивача поліцейським було враховано клопотання позивача про перенесення розгляду справи на іншу дату для реалізації права позивача на правовий захист і можливості скористатися правовою допомогою, і тому поліцейським перенесено розгляд справи на 18 год 00 хв 04.03.2025, про що позивача було повідомлено на місці зупинки. До зазначеної поліцейським дати розгляду справи до відділу організації несення служби в м. Ковель УПП у Волинській області ДПП від позивача надійшов лист із клопотанням про перенесення розгляду справи. Поліцейським також було задоволено вказане клопотання, перенесено розгляд справи щодо позивача на 09 год 00 хв 24.03.2025 та надіслано повідомлення про запрошення до підрозділу поліції для розгляду справи про адміністративне правопорушення. 24.03.2025 у призначений для розгляду час позивач не з`явився на розгляд справи про адміністративне правопорушення, хоча про час, місце та дату був належним чином повідомлений, що підтверджується трекінгом поштового зв`язку 020 про відправлення позивачу повідомлення про запрошення до підрозділу поліції, відповідно до якого надіслане позивачу повідомлення про запрошення до підрозділу поліції на розгляд справи про адміністративне правопорушення ним як одержувачем отримано особисто. У зв`язку з відсутністю позивача при розгляді справи та враховуючи, що позивач належним чином про час, дату та місце справи повідомлений, поліцейським проведено розгляд справи за відсутності позивача. Врахувавши та дослідивши обставини справи, стосовно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 758959 від 24.03.2025 та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, відповідно до санкції ч. 1 ст. 126 КпАП України. Копію постанови серії БАД № 758959 від 24.03.2025 позивачу було надіслано рекомендованим листом. Зокрема, в ході спілкування у ОСОБА_1 були виявленні ознаки наркотичного сп`яніння. Згідно з наказом МОЗ та МВС № 1395/735, позивачу було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, проте, позивач відмовився пройти медичний огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння у Любомльському МТМО, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Відповідно, окрім оскаржуваної адміністративної постанови серії БАД № 758959 від 27.02.2025 на ОСОБА_1 було складено протокол серії ААД № 699916 від за ч. 1 ст. 130 КпАП України. У позовній заяві позивач зазначає, що складення протоколу про адміністративне правопорушення у випадку винесення оскаржуваної постанови є обов`язковим, а відтак позивач вважає, що постанова є незаконною. Щодо висновків про недотримання процедури накладення адміністративного стягнення в частині нескладання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, належить зазначити таке. З аналізу норм статті 285 КпАП України вбачається відсутність обов`язку поліцейського складати протокол у випадку вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України. Це підтверджується приписами пункту 4 Інструкції № 1395. Враховуючи норми ст. 285 КпАП України та п. 4 Інструкції № 1395, а також вчинення скаржником адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, дії відповідача щодо винесення виключно постанови про притягнення до адміністративної відповідальності без складення відповідного протоколу є правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 276 КпАП України, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. З огляду на положення наведених норм, з урахуванням приписів ст. 258 КпАП України, в даному випадку при вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з безпекою руху, відповідальність за яке встановлена ч. 1 ст. 122 КпАП України, чітко визначена правова можливість для поліцейського патрульної поліції винесення постанови на місці вчинення цього порушення. Таке правове регулювання здійснене внаслідок змін, що відбулися у законодавстві, з реформуванням системи правоохоронних органів. Тобто, законодавство зазнало таких змін, якими наділило поліцейських, що здійснюють контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками, повноваженнями на не складання протоколу, та винесення постанови на місці вчинення правопорушення, при чому в даному випадку винесення постанови такою уповноваженою особою за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання порушника, чи за місцем скоєння правопорушення нівельовано. До внесення змін така можливість була передбачена, коли по факту скоєння правопорушення складались протоколи та відбувався збір доказової бази такого порушення. Відповідно до ст. 283 КпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. З вищенаведеної правової норми виходить, що постанова про адміністративне правопорушення є рішенням посадової особи розглядати справу про адміністративне правопорушення та має чіткий зміст, який не містить таких відомостей як пояснення, клопотання та заяви особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Поліцейським всебічно, повно і об`єктивно було досліджено всі обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України, заслухано та враховано його усні пояснення, а тому поліцейським, як уповноваженою особою органу Національної поліції, було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 758959 від 24.03.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. На підставі ст. 279 КпАП України було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення з оголошення ОСОБА_1 , яка саме справа підлягає розгляду та що він притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 та ч. 1 ст.126 КпАП України, було роз`яснено порушнику його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КпАП України. Факт правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , підтверджується: постановою у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 758959 від 24.03.2025, винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень; відеозаписом з технічного приладу із портативних відеореєстраторів 475361 та 477460, відео: export-kol5m.mp4 від 27.02.2025 та export-e7vu5.mp4 від 24.03.2025 поліцейського УПП у Волинській області ДПП Васейка Всеволода Андрійовича; відеозаписом із камери відеоспостереження, що стаціонарно встановлена на дорожній станції патрульної поліції «Вишнів», відео: IMG_6786.MP4 від 27.02.2025. За вивченням змісту оскаржуваної постанови можна встановити, що вона в повній мірі відповідає змісту ст. 283 КпАП України, оскільки у ній зазначені усі дані, як того вимагає наведене положення закону, а тому вона є законною. З вказаного відеозапису з камер зовнішнього відеоспостереження, що встановлені на ДСПП «Вишнів», встановлено рух транспортного засобу марки «SKODA SUPERB», державний номерний знак НОМЕР_1 , а також факт порушення водієм правил дорожнього руху України, а саме, що водій, виїхавши на автомобільну дорогу, рухаючись у крайній правій смузі, одразу здійснює маневр перестроювання, у місці, де на проїзній частині дороги нанесено порожню розмітку 1.1 «Вузька суцільна лінія». Також зі змісту технічного приладу портативних відеореєстраторів 475361 та 477460 можливо чітко та однозначно встановити час та місце вчинення розглядуваного правопорушення за ч. 1 ст. 126 та ч. 1 ст. 122 КпАП України, а також особу, яка його вчинила, а саме ОСОБА_1 . Крім того, на відеозаписі з портативного відеореєстратора поліцейського зафіксовано початок розгляду справи, оголошення особи, яка буде розглядати справу та проголошення ст. 63 Конституції України, ст. 268 КпАП України. Окрім вищевикладеного, оскаржувану постанову було винесено відповідно до чинного законодавства, а той факт, що особа не визнає факту правопорушення чи свою вину, не звільняє її від відповідальності у випадку її об`єктивної винуватості. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення не було надано, а ті обставини, з яких позивач просить скасувати постанову, наведені ним з метою уникнення адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення. Отже, справа про адміністративне правопорушення розглянута в строк, стягнення накладено в межах санкції статті, передбаченої КпАП України, під час виконання службових обов`язків, з дотриманням процедури розгляду справи, а тому є підстави щодо залишення постанови без змін, а позовної заяви - без задоволення.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позовній заяві підстав і пояснив, що отримав на свою адресу лист від відповідача, а саме чистий бланк, на якому ледве проглядався його підпис. Пізніше йому прийшов відзив, але то стосувалося, наскільки він зрозумів, справи з м. Любомль. Правил дорожнього руху він не порушував. Він, керуючи автомобілем, мав право перетинати суцільну лінію у даному випадку, а саме коли попереду рухається транспортний засіб зі швидкістю менше 30 км/год, і працівник поліції з цим погодився на місці події, яка мабуть була у березні. Перетнувши суцільну розмітку він не виїжджав на смугу зустрічного руху.

Представник відповідача Любохинець І.С. у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву і пояснив, що позивач 27 лютого 2025 року, керуючи транспортним засобом, порушив Правила дорожнього руху, здійснив перетин дорожньої розмітки, який не був пов`язаний з об`їздом перешкоди, і не пред`явив документів, зокрема на право керування транспортним засобом. Факт правопорушень було зафіксовано належним чином камерами відеоспостереження та нагрудним відеореєстратором. За клопотанням позивача розгляд справи було перенесено неодноразово, 24 березня 2025 року, останній, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, вкотре не прибув та не надав доказів поважності причин неприбуття. У цей же день щодо позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КпАП України, у зв`язку з порушенням п. 2.5. Правил дорожнього руху, та постановою Любомльського районного суду ОСОБА_1 визнано винним у скоєні цього адміністративного правопорушення. Згідно з Правилами дорожнього руху розмітку 1.1 «вузька суцільна лінія» перетинати заборонено, але є винятки. Перетинати цю розмітку дозволено для об`їзду нерухомої перешкоди, якщо перешкода на дорозі не дозволяє безпечно об`їхати її без перетину суцільної лінії, а також у разі здійснення обгону транспортного засобу, що рухається зі швидкістю менше 30 км/год, якщо це безпечно. Але у цьому конкретному випадку обгін не мав місце, обгін - це випередження одного або декількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху, але як пояснив і сам позивач, він на смугу зустрічного руху не виїжджав, і, крім того, попереду позивача не було жодної нерухомої перешкоди, про що свідчить наданий суду відеозапис з місця події. Транспортний засіб, рух якого передував автомобілю позивача, звернув на територію автозаправки ще до виконання позивачем маневру, пов`язаного з перетином дорожньої розмітки 1.1. Щодо процедури розгляду справи, то у позивача було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи і отримання правової допомоги, розгляд справи неодноразово за його клопотанням було відкладено, подія мала місце 27.02.2025, а оскаржувану постанову винесено 24.03.2025, однак позивач до УПП не звертався. Копію постанови на адресу позивача було надіслано у належному вигляді, з огляду на встановлений законодавством спосіб її заповнення, можливо така копія внаслідок пересилання зазнала пошкоджень, проте позивач не був позбавлений можливості з урахуванням обізнаності про подію правопорушення звернутися до відповідача про отримання більш читабельної копії. 24.03.2025, тобто у день розгляду справи і винесення оскарженої постанови, про який позивача було завчасно повідомлено, останній вкотре подав клопотання про відкладення розгляду справи, однак таке клопотання подано за 8 хв до призначеної години розгляду та без долучення доказів на підтвердження поважності причин неявки, і крім того надіслане на елекронну адресу відповідача клопотання не підписане елекронним цифровим підписом, а тому є неналежним зверненням.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у задоволені позову належить відмовити, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 24 березня 2025 року поліцейським роти з обслуговування м. Ковель УПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції Васейком В.А. було винесено постанову серії БАД № 758959 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

У вказаній постанові зазначається, що ОСОБА_1 об 11 год 31 хв 27 лютого 2025 року на 488 км автомобільної дороги М-07 Київ-Ковель-Ягодин, керуючи транспортним марки «SKODA SUPERB», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив перетин дорожньої розмітки 1.1 «Вузька суцільна лінія» не пов`язаний з об`їздом нерухомої перешкоди та на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 8.5.1 та 2.4 «а» ПДР України, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Частиною 1 ст. 121 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Частиною 1 ст. 126 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.5 Правил дорожнього руху дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Відповідно до п. 8.5.1 Правил дорожнього руху горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Відповідно до п. 1.1 розділу 34 Правил дорожнього руху, вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

У Розділі 34 Правил дорожнього руху також зазначено, що лінію 1.1 перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Відповідно до п. 2.4 «а» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з п. 2.1 Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (частини 2, 3 ст. 90 КАС України).

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З дослідженого судом відеозапису із камери відеоспостереження, що стаціонарно встановлена на дорожній станції патрульної поліції «Вишнів», вбачається, що об 11 год 31 хв 27 лютого 2025 року водій автомобіля марки «Skoda», сірого кольору, рухаючись автомобільною дорогою, після виконання маневру повороту праворуч, проїхавши пішохідний перехід з червоними та білими смугами, здійснив перетин вузької суцільної лінії дорожньої розмітки. Також вбачається, що на час виконання цього перетину, нерухомих перешкод для руху цього транспортного засобу не було, як і рухомих.

Факт керування зазначеним автомобілем і перетину лінії 1.1. позивач у судовому засіданні не заперечив, проте пояснив, що мав право здійснювати цей маневр, адже здійснював обгін транспортного засобу, який рухався попереду із швидкістю менше 30 км/год.

Такі доводи ОСОБА_1 не ґрунтуються на положеннях законодавства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, про що правильно зазначив представник відповідача, і не спростовують його вини у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України, адже згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху, обгоном є випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

У цьому випадку виїзд на смугу зустрічного руху не мав місця, про що і не заперечив сам позивач, що свідчить про відсутність маневру обгону.

З досліджених судом відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що об 11 год 31 хв 27 лютого 2025 року водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем було зупинено працівником поліції, останній представився (назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання) та повідомив водію причину зупинки, а саме, порушення водієм вимог п. 1.1 ПДР України (перетин вузької суцільної лінії) та попросив у водія надати посвідчення водія, реєстраційний документ, страховий поліс на транспортний засіб, на що ОСОБА_1 просив у поліцейського надати докази його порушення, і такі були надані останньому для ознайомлення, а саме відеозапис такого порушення. ОСОБА_1 пояснював, що порушення не вчиняв, адже має право здійснити обгін автомобіля, який рухається зі швидкістю менше 30 км/год. На заперечення водія поліцейським було роз`яснено, що перетин суцільної лінії допускається лише для об`їзду нерухомої перешкоди, чого у його ситуації не було. В подальшому на неодноразові вимоги працівників поліції пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 вказував, що він Правил дорожнього руху не порушував та вказував, що поліцейський зловживає службовим становищем. В ході спілкування, поліцейський повідомив ОСОБА_1 про те, що відносно нього розпочато розгляд справи за порушення ним вимог пунктів 2.4 «а», 8.5.1 Правил дорожнього руху, на що ОСОБА_1 заявив клопотання про відкладення розгляду цієї справи на іншу дату та час, пославшись на бажання скористатися правовою допомогою адвоката. Поліцейський задовольнив таке клопотання та повідомив ОСОБА_1 час, дату та місце розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення, а саме 18 година 04.03.2025. Крім того, ОСОБА_1 було роз`яснено, що у разі його неявки у визначену дату та час, розгляд справи відбудеться у його відсутності.

З урахуванням досліджених у судовому засіданні вищезазначених доказів, що надані відповідачем, суд вважає необґрунтованими доводи позивача, що підстав для зупинки автомобіля під його керуванням не було.

У судовому засіданні також встановлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за клопотанням останнього повторно було відкладено на 09 год 00 хв 24 березня 2025 року, про що останньому надіслано письмове повідомлення про запрошення до підрозділу поліції за № 1494/41/17/4-2025 від 04 березня 2025 року.

Не ґрунтуються на матеріалах справи також доводи позивача про те, що йому не було надано доказів порушення Правил дорожнього руху. Ці доводи спростовуються цим же відеозаписом, з якого вбачається, що поліцейський вчинив дії для демонстрації позивачу доказу порушення Правил дорожнього руху.

Матеріали справи свідчать, що поліцейським за клопотанням позивача розгляд справи було відкладено двічі, та останньому надано достатнього часу як для ознайомлення з матеріалами справи, так і реалізації права на захист.

З матеріалів справи вбачається і те, що позивач, який про час, дату та місце розгляду о 09 год 24.03.2025 року щодо нього справи був повідомлений належним чином, не додав до свого клопотання про відкладення в черговий раз розгляду справи жодних доказів на підтвердження поважності причин його неприбуття для її розгляду поліцейським.

Крім того, надіслане на елекронну адресу відповідача клопотання про відкладення розгляду справи не підписане ЕЦП, що не заперечив і сам позивач, а тому у суб`єкта владних поноважень були правові підстави для визнання такого звернення неналежним в силу неможливості належним чином ідентифікувати особу, яка з ним звернулася, та відповідно достовірності наведеної у такому зверненні інформації.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» відносини, пов`язані з електронним документообігом та використанням електронних документів, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, законами України «Про інформацію», «Про захист інформації в інформаційно-комунікаційних системах», «Про державну таємницю», «Про електронні комунікації», «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», «Про обов`язковий примірник документів», «Про Національний архівний фонд та архівні установи», цим Законом, а також іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 6 зазначеного Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.

З огляду на вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено правомірність дій та прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчиненні останнім адміністративні правопорушення.

Поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято поліцейським з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування цієї постанови.

Посилання позивача на отримання неналежної копії постанови не є достатньою підставою для скасування прийнятого щодо нього рішення суб`єктом владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності, адже, отримавши поштовим зв`язком відповідний документ неналежної якості (не в повному обсязі читабельний), проте будучи обізнаним з подією, яка мала місце до нього, та обвинуваченням його поліцейським 27.02.2025 у скоєнні правопорушення щодо перетину дорожньої розмітки 1.1., а також будучи обізнаним з наявністю щодо нього провадження у справі, що підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського, трекінгом отримання ним повідомлення про час та дату розгляду справи (09 год 24.03.2025), не був позбавлений можливості для ознайомлення як з матеріалами справи, про що він заявляв клопотання, і змістом оскарженої постанови, та отримання її копії у читабельному в повному обсязі вигляді.

Крім того, отримання копії постанови неналежної якості у цьому конкретному випадку не позбавило позивача можливості оскаржити її до суду з метою захисту свого права.

Інші доводи позивача ОСОБА_1 не спростовують законність постанови поліцейського, яка оскаржується, та правомірності його притягнення до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення у виді штрафу.

Оскільки у позові відмовлено, тому з урахуванням положень ст. 129 КАС України підстави для відшкодування позивачу понесених ним у справі судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 159, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії БАД № 758959 від 24 березня 2025 року про накладення за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Дата складення повного рішення 06 серпня 2025 року.

Головуючий:О.В. Антонюк