Справа № 480/5672/24
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2025-07-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2025 року Справа № 480/5672/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кунець О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Токар Ю.В.,
представника позивача - Шкриль Л.Г.,
представника відповідача - Свистун Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5672/24 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Сумській області, в якій просить:
Стосовно правомірності проведення фактичної перевірки ОСОБА_1 , позивач просить суд врахувати, що у відповідності до наказу ГУ ДПС у Сумській області від 05.02.2024 року № 274-кп підставами для проведення перевірки зазначено підпункт 80.2.2 та 80.2.4 пункту 80.2 статті 80,пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-У1 (із змінами і доповненнями)
При цьому, представник позивача у позовній заяві та в судовому засіданні просила суд врахувати, що приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки ГУ ДПС у Сумській області від 05.02.2024 року № 274-кп податковий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми ПК України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, але, при цьому, жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки ФОГІ ОСОБА_1 , наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення.
Так, позивач зазначає, що зі змісту наказу від 05.02.2024 року № 274-кп про призначення перевірки не вбачається, яку саме інформацію про порушення платником податків тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримано ГУ ДПС у Сумській області, яку саме звітність не подано суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності що стала у подальшому підставою для прийняття наказу про проведення фактичних перевірок.
Крім того, представник позивача наголошує на тому, що у вказаному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено у рамках яких заходів ГУ ДПС у Сумській області встановлено невідповідність діяльності фізичної особи підприємця вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом. (Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №440/1074/21.)
Посилаючись на практику Верховного Суду представник позивача зазначає про те, що невиконання вимог ПК України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої перевірки та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.
На сторінці 4 Акту перевірки зазначено, що при знятті фактичних залишків станом, на 06.02.2024 року, в магазині за адресою: АДРЕСА_1 ФОП ОСОБА_1 загальна вартість товарів склала 578 546,05 грн. накладні на товар на момент перевірки не надано будь які супровідні документи про походження товару відсутні.
Представник позивача просить під час проведення перевірки довіреною особою ФОП ОСОБА_1 - Леві С.В., яка діє на підставі довіреності від 03.08.2021 року було надано опис фактичних залишків товарів, які знаходяться в реалізації суб`єкта господарювання станом на 06.02.2024 року та зазначено, що всі первинні документи є в наявності і що можуть їх надати, але знаходяться за місцем реєстрації ФОП ОСОБА_1 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 .
В свою чергу, як наголошує представник позивача, законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого відповідно до статті 8 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" покладено на уповноважену особу.
Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
При цьому, представник позивача просила суд врахувати, що аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 07.08.2018 у справі №825/10/17, від 30.01.2018 у справі № 810/1148/17, від 07.08.2018 у справі № 825/10/17.
Для підтвердження наявності первинних документів на залишок товарів, які знаходяться в реалізації товарів ФОП ОСОБА_1 представником позивача надано до позовної заяви відповідні копії видаткових накладних та копії платіжних інструкцій.
Представник позивача просить суд врахувати той факт, що кошти, які знаходились на місці проведення розрахунків за реалізовані товари в сумі 11 877,00 грн. протягом операційного дня було проведено через реєстратор розрахункових операцій.
Ухвалою суду від 11.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву згідно якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог зважаючи на те, що підстави для визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень відсутні.
Представником позивача було подано до суду відповідь на відзив в яких представник позивача зазначає про те, що приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки ГУ ДПС у Сумській області від 05.02.2024 року № 274-кп податковий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми ПК України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, але при цьому, жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 , наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення.
Представник позивача звертає увагу суду на те, що зі змісту наказу від 05.02.2024 року № 274-кп про призначення перевірки не вбачається, яку саме інформацію про порушення платником податків тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримано ГУ ДПС у Сумській області, яку саме звітність не подано суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності що стала у подальшому підставою для прийняття наказу про проведення фактичних перевірок.
Представником ФОП ОСОБА_1 - Леві С.В. під час проведення перевірки було надано пояснення що документи, які підтверджують походження товару знаходяться за місцем реєстрації ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідачем не враховано дану обставину.
В судовому засіданні представник позивача просила суд задовольнити позовні вимоги, а представник відповідача просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Як свідчить з матеріалів справи, ГУ ДПС у Сумській області керуючись пп. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, на підставі пп. 80.2.2 та 80.2.4 п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 ПК України, згідно наказу від 05.02.2024 № 274-кп «Про проведення фактичної перевірки» 06.02.2024, було проведено фактичну перевірку за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту (магазину за адресою: АДРЕСА_1 ), через який здійснює (проводить) діяльність ФОП ОСОБА_1 .
За результатами фактичної перевірки складено акт від 06.02.2024 № 1299/18/19/ РРО/ НОМЕР_1 .
В ході фактичної перевірки встановлено недотримання ФОП ОСОБА_1 вимог п.п. 1, 2 та 12 ст. 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95-ВР), у частині непроведення розрахункової операції на повну суму покупки через зареєстрований фіскальним сервером контролюючого органу програмний реєстратор розрахункових операцій та неведення в порядку встановленому законодавством обліку товарних запасів / ненадання контролюючому органу на початок проведення перевірки документів (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Заперечення на висновки акту фактичної перевірки Позивачем не подавались.
Враховуючи зазначене за результатами фактичної перевірки ГУ ДПС у Сумській області були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення:
Наводячи доводи щодо протиправної спірних податкових повідомлень-рішень представник позивача зазначає про відсутність підстав для проведення фактичної перевірки з огляду на відсутність у наказі посилання на конкретні підстави її проведення.
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справлянняподатківізборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їхправатаобов`язки, компетенціюконтролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податківта зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.
Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України).
У відповідності до вимог ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
При цьому, згідно пп. 80.2.2 та 80.2.4 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; та неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.
При цьому, Верховний Суд у постанові від 27.07.2023 р, по справі 280/4696/22 зазначив, що за сталою та послідовною практикою Верховного Суду (зокрема, постанови від 11 липня 2022 року у справі №120/5728/20-а, від 21 грудня 2022 року у справі №500/1331/21) формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу.
Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі №420/9909/23, перевіряючи наявність підстав для проведення контролюючим органом фактичної перевірки, призначеної на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, дійшов до наступних висновків: "Податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.
Наявні істотна різниця у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання "наявності підстав для проведення перевірки" від питання "достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі" та/або "недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки". Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло.
У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Посилання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.".
Слід зазначити, що в обґрунтування своєї позиції стосовно протиправності Наказу на проведення фактичної перевірки, позивач посилався на судову практику - Постанову Верховного Суду від 10 листопада 2022 року по справі №440/1074/21.
При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що однією з позовних вимог у вищевказаній справі №440/1074/21 було скасування Наказу на проведення фактичної перевірки.
У даній справі позивачем Наказ на проведення перевірки не оскаржується.
Представників податкового органу було допущено до проведення перевірки.
Тобто у преамбулі наказу міститься посилання як на юридичні підстави проведення перевірок - посилання на норми ПК України, так і фактичні - вказівка на отримання інформації яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства щодо здійснення розрахункових операцій, а саме неподання інформації у формі електронних копій розрахункових документів, електронних фіскальних звітних чеків про використання реєстратора розрахункових операцій.
При цьому, обов`язок щодо подання до контролюючих органів по дротових або бездротових каналах зв`язку електронних копій розрахункових документів і фіскальних звітних чеків, які містяться на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані встановлено для суб`єктів господарювання, які використовують реєстратори розрахункових операцій абз. 2 п. 7 ст. 3 Закону №265/95-ВР.
Таким чином, доводи Позивача щодо відсутності підстав для проведення перевірки у даному випадку є необґрунтованими та спростовується наведеними нормами права, висновками Верховного Суду та змістом преамбули наказу.
Водночас, представник позивача н е н а д а в належних доказів того, що позивачем дотримано умову - щ о ці товари належним чином о б л і к о в а н і відповідно до Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої ст. 20 Закону № 265/95-ВР
Слід зазначити, що правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон № 265/95-ВР. Його дія поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі (абз. 1 преамбули Закону № 265/95-ВР).
Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.
Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
При цьому, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації т е х н і ч н о с к л а д н и х побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
В ході фактичної перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_2 перебуває на спрощеній системі оподаткування (платник єдиного податку другої групи). Водночас, ФОП ОСОБА_2 реалізує побутові, зокрема, електропили, бензопили, мотокоси, тримери, пилососи, газонокосарки та супутні товари.
Згідно ст. 2 Закону 265/95-ВР термін «технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту» для цілей цього Закону вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про захист прав споживачів». При цьому Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій встановлюється Кабінетом Міністрів України.
У свою чергу, Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2017 року № 231 (далі - Перелік № 231).
В ході перевірки встановлено, що товари (зокрема електропили, бензопили, мотокоси, тримери, пилососи, газонокосарки), які реалізуються ФОП ОСОБА_1 відповідають визначенню технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій згідно визначеного Переліку № 231.
Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2021 року № 496 (далі - Порядок № 496).
Зазначений Порядок № 496 визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, які відповідно до Закону № 265/95-ВР з о б о в ' яз а н і вести о б л і к товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому о б л і к у, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті).
Відповідно до Порядку № 496 документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи.
Облік товарних запасів здійснюється фізичною особою - підприємцем шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.
Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.
Відповідно до п. 9 розділу ІІ Порядку № 496 заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні:
- первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку;
- відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи;
- первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.
Згідно приписів п. 10 розділу ІІ Порядку № 496 форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.
Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. Такі документи надаються особисто фізичною особою - підприємцем або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/ або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої фізичної особи - підприємця. Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання (п. 11 розділу ІІ Порядку № 496).
Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку (абз. 2 п. 1 розділу ІІ Порядку № 496).
Тобто, форми ведення обліку товарних запасів, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, мають бути надані на вимогу контролюючого органу на початок проведення перевірки, як того вимагає п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР тап. 11 розділу ІІ Порядку № 496. Такі документи мають зберігатись саме в місці пролажу.
В той же, в ході проведення фактичної перевірки на вимогу посадових осіб контролюючого органу Позивачем не було надано документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, зокрема, Форму обліку та всі первинні документи, передбачені Порядком №° 496 про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання, які на момент перевірки знаходилися у місці продажу (господарському об`єкті).
Перевіркою було встановлено, що загальна вартість товарів необлікованих у встановленому законодавством порядку згідно опису наявних товарних запасів, що знаходяться в реалізації скала 578 546,00 грн.
При цьому, слід зазначити, що додані ФОП ОСОБА_1 до позову первинні документи, а саме - видаткові накладні та платіжні інструкції, контролюючому органу на перевірку не надавались. Належного ведення обліку товарних запасів, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, які мали бути надані на вимогу контролюючого органу на початок проведення перевірки, як того вимагає п. 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР тап. 11 розділу ІІ Порядку № 496, позивачем та представником позивача не доведено.
Більш того, при проведенні перевірки, згідно наданого пояснення представником ФОП ОСОБА_1 - Леві С.В., яка безпосередньо знаходилась під час проведення перевірки та особисто здійснювала опис товарів, які знаходились в реалізації у магазині, документи, які підтверджують їх походження на господарському об`єкті не знаходяться (пояснення є додатком до акту перевірки та додаються до відзиву - а.с.222, І том).
Таким чином при проведенні фактичної перевірки за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту (магазину за адресою: АДРЕСА_1 ), у зв`язку з не веденням в порядку встановленому законодавством обліку товарних запасів податковий орган дійшов правомірних та обґрунтованих висновків про недотримання ФОП ОСОБА_1 вимог п.12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.
При цьому, відповідно до ст. 20 Закону № 265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Тобто склад правопорушення, передбаченого ст. 20 Закону № 265/95-ВР встановлює відповідальність як за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, так і не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу.
Відповідно до пунктів 1, 2 та 3 статті 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;
надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);
застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з додержанням встановленого порядку їх застосування.
За визначеннями, наведеним у ст. 2 Закону № 265/95-ВР розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.
Розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну (абз. 19 ст. 2 Закону № 265/95-ВР).
Тобто, розрахункова операція при продажу товарів повинна бути проведена через реєстратор розрахункових операцій та/або програмний реєстратор розрахункових операцій після отримання від покупця готівкових коштів, при цьому в момент передачі товару, споживач повинен отримати відповідний розрахунковий документ встановленої форми та змісту.
Перевіркою встановлено непроведення розрахункових операцій через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений у фіскальний режим роботи реєстратор розрахункових операцій на загальну суму 11 877,00 грн. (з урахуванням придбаного товару під час проведення контрольної розрахункової операції), чим допущено порушення вимог пунктів 1та 2 статті 3 Закону№ 265/95-ВР.
Відповідно до п.1 ст.17 Закону № 265/95-ВР у разі встановлення в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та/або невидачі (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:
100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;
150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що підстави для визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень відсутні.
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем доведено правомірність та обґрунтованість прийнятих податкових повідомлень-рішень.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У зв"язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді та перебування м.Суми в режимі майже постійної повітряної тривоги, повний текст рішення складено 06.08.2025.

Суддя О.М. Кунець