Справа № 420/26113/25
Суддя: Караван Р.В.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 серпня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каравана Р.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОІНВЕСТ ПЕРЕРОБКА УКРАЇНА» (68400, Одеська обл., Ізмаїльський р-н, м. Рені, вул. Вознесенська, 195; РНОКПП 45900101) до Одеської митниці Держмитслужби (65078, Одеська обл., м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-А; ЄРДПОУ 43333459), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОІНВЕСТ ПЕРЕРОБКА УКРАЇНА» 03.08.2025 через систему «Електронний суд» звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви до Одеської митниці Держмитслужби (зареєстрований канцелярією суду 04.08.2025), у якому просить суд:

зупинити дії вимоги Одеській митниці Держмитслужбі про сплату митних платежів №UA500390/2025/0002 від 18.06.2025 року;

зупинити дії вимоги Одеській митниці Держмитслужбі про сплату митних платежів №UA500390/2025/0001 від 18.06.2025 року;

зупинити дію вимоги Одеської митниці Держмитслужбі №UA500390/2025/004 від 21.07.2025 р. та заборонити АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" виконувати вимогу Одеської митниці Держмитслужбі про сплату митних платежів №UA500390/2025/004 від 21.07.2025 р.;

зупинити дію вимоги Одеської митниці Держмитслужбі №UA500390/2025/003 від 21.07.2025 р. та заборонити АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" виконувати вимоги Одеської митниці Держмитслужбі про сплату митних платежів №UA500390/2025/003 від 21.07.2025 р.

В обґрунтування даної заяви представник позивача вказав, що ТОВ «ТЕХНОІНВЕСТ ПЕРЕРОБКА УКРАЇНА» планується подача позову з вимогами:

1. визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 №UA500390/25/000061 від 02.07.2025 року, складене головним державним інспектором Мельніченко Владиславом Миколайовичем;

2. зобов`язати Одеську митницю повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОІНВЕСТ ПЕРЕРОБКА УКРАЇНА» для видачі сертифіката з перевезення (походження) товару з України за формою EUR.1, на експортну операцію, що відбулась згідно митної декларації 25UA85U2;

3. визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 №UA500390/25/000060 від 02.07.2025 року, складене головним державним інспектором Мельніченко Владиславом Миколайовичем;

4. зобов`язати Одеську митницю повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОІНВЕСТ ПЕРЕРОБКА УКРАЇНА», на експортну операцію, що відбулась згідно митної декларації 25UA84U3;

5. визнати протиправною та скасувати вимогу сплату митних платежів №UA500390/2025/0002 від 18.06.2025 року;

6. визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату митних платежів №UA500390/2025/0001 від 18.06.2025 року.

Зазначає, що АТ «ПУМБ» на забезпечення виконання ТОВ «ТЕХНОІНВЕСТ ПЕРЕРОБКА УКРАЇНА» видав фінансові гарантії № ODEG342963334 від 18.03.2025 та № ODEG342963360 від 18.03.2025 на суми 30 000 000,00 (тридцять мільйонів гривень 00 копійок) та 4 160 000,00 (Чотири мільйона сто шістдесят тисяч гривень 00 копійок).

В свою чергу вказані фінансові гарантії покриті коштами підприємства відповідно до умов договору про надання покритих гарантій корпоративним клієнтом.

Таким чином, у випадку списання коштів по вказаним фінансовим гарантіям фактично будуть списані кошти підприємства.

Гарант протягом 30 днів, наступних за днем отримання вимоги про сплату митних платежів, зобов`язаний перерахувати належну суму митних платежів до державного бюджету.

Сума виставлених вимог, що підлягають сплаті, є значною, яка вочевидь буде впливати на подальшу діяльність підприємства. Тобто, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам ТОВ «ТЕХНОІНВЕСТ ПЕРЕРОБКА УКРАЇНА» в разі списання вказаних коштів.

При цьому, на нашу думку, навіть у разі скасування в судовому порядку таких вимог митного органу, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ТОВ «ТЕХНОІНВЕСТ ПЕРЕРОБКА УКРАЇНА», за захистом яких підприємство звернулось до суду, оскільки в цьому випадку не виключено, що нам доведеться ініціювати і ряд судових процедур з метою відновлення свого попереднього становища. А ймовірне скасування таких вимог митного органу у судовому порядку, без вжиття відповідних забезпечувальних заходів, не стане підставою для автоматичного поновлення попереднього стану підприємств.

Відповідно до частини першої ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про розгляд даної заяви без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, згідно з частиною першою ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Крім того, у силу приписів ч. 2 ст. 156 КАС України примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, посилання особи на можливе порушення її прав в майбутньому, не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову за викладених позивачем доводів та обставин цієї справи.

Суд зазначає, що наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дій та/або бездіяльності може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Сам по собі факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

З приводу наявності очевидних ознак протиправності дій, оспорюваного рішення та порушення такими діями, рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, то такі ознаки повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 у справі № 420/5553/18 та від 13.07.2023 у справі №640/16003/22.

Суд, окрім іншого, акцентує увагу й на тому, що очевидні ознаки протиправності рішення, дій бездіяльності та порушення ними прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом.

Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що рішення, дії, бездіяльність відповідача явно суперечать вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, порушують права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивача до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.02.2019 у справі № 826/13306/18.

Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваних дій, рішення та порушення ними прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

В контексті наведеного, оцінюючи доводи та аргументи заявника, суд зауважує, що вони не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України.

Так, у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх та переконливих доводів про очевидну протиправність рішення Одеської митниці про відмову у видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 №UA500390/25/000061 від 02.07.2025 року та №UA500390/25/000060 від 02.07.2025 року, а тому вказані обставини підлягають доведенню в ході розгляду даної адміністративної справи, а тому, задоволення заяви про забезпечення позову на даному етапі розгляду справи буде вирішенням судом позовних вимог по суті та виходом за межі підстав для забезпечення позову, які передбачені статтею 151 КАС України

Також, суд звертає увагу на те, що в заяві представника позивача про забезпечення позову не наведено обґрунтованих мотивів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Так представник позивача зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ТОВ «ТЕХНОІНВЕСТ ПЕРЕРОБКА УКРАЇНА», за захистом яких підприємство звернулось до суду, оскільки в цьому випадку не виключено, що нам доведеться ініціювати і ряд судових процедур з метою відновлення свого попереднього становища, тобто зазначено про ймовірність таких негативних наслідків.

На переконання суду, посилання представника позивача на ймовірність настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.

За встановлених судом обставин, суд вважає, що станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави стверджувати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

З огляду на наведене вище, суд дійшов висновку про відсутність визначених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову, тому у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150, 154, 241, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову до подачі позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОІНВЕСТ ПЕРЕРОБКА УКРАЇНА» до Одеської митниці Держмитслужби, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний банк» відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Роман КАРАВАН