Справа № 160/13929/25
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить:
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 24.02.2021 були подані Звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску Форма №Д5 (річна) за 2017, за 2018, за 2019, за 2020 роки. Після подання у квітні 2025 уточнюючого розрахунку нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017, 2018, 2019, 2020 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області у прийнятті уточнюючих податкових декларацій було відмовлено, з чим не згоден позивач.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Головне управління ДПС у Дніпропетровській області у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, протиправними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують, відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, суми самостійного добровільного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, підлягають сплаті на загальних підставах та не підлягають скасуванню.
Повідомлено, що в ІКС «Податковий блок» відсутня інформація щодо подання Позивачем Податкових декларацій про майновий стан і доходи (тип декларації «звітна») за звітні (податкові) періоди 2017, 2018, 2019 та 2020 роки.
Позивачем не було подано звітні податкові декларації за 2017, 2018, 2019 та 2020 роки, а лише звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017, 2018, 2019 та 2020 роки (Форма № Д5 (річна)), відмова відповідача у прийняття вищезазначених уточнюючих податкових декларацій є правомірною та обґрунтованою.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач- ОСОБА_1 08.10.2009 був зареєстрований як фізична особа-підприємець, проте з дня реєстрації по дату припинення підприємницької діяльності 04.02.2021 підприємницьку діяльність не здійснював, дохід від комерційного діяльності не здійснював, що підтверджується відомостями з державного реєстру фізичних осіб-платників про джерела/суми нарахованого (перерахованого) податку т військового збору за період 2017-2021 та акту перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 15.11.2024 за №3556/04-36-24-09/ НОМЕР_1 .
24.02.2021 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області позивачем були подані:
У квітні 2025 позивачем подані до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області уточнюючі розрахунки сум нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017, 2018, 2019, 2020 в електронній формі.
Аналогічні підстави неприйняття були наведені і до інших уточнюючих податкових декларацій про майновий стан і доходи ЄСВ 1 «Розрахунок сум нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску» за 2018, 2019 і 2020 роки.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України, Законом України від 08.07.2010 № 2464-V «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» .
За визначенням у п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 на платника єдиного внеску покладено обов`язок своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до податкового органу за основним місцем обліку платника єдиного внеску.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону№ 2464-VI у редакції, яка діяла у період з 01.01.2017 року, єдиний внесок нараховувався для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску
В подальшому, відповідно до вказаної норми у редакції з 01.01.2019 по 31.12.2020 року, єдиний внесок нараховувався для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Частиною 4 ст. 4 Закону № 2464 встановлено, що, зокрема, фізичні особи підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із змінами та доповненнями, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435 (далі Порядок № 435), яка кореспондується з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI, визначено, що фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу». Звіт зазначеними особами не подається.
У разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему, члени фермерських господарств, які отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт самі за себе відповідно до пунктів 10, 11 розділу IV цього Порядку один раз на рік у терміни, визначені пунктами 2, 5 цього розділу.
Позивач як фізична особа підприємець здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування без використання найманої праці. Від здійснення підприємницької діяльності позивач дохід не отримував. З 01.01.2018 позивач є пенсіонером, який досяг пенсійного віку.
Згідно наданої звітності до ДПС внаслідок самостійного добровільного визначення бази нарахування єдиного внеску у період з 2017 по 2020 роки, а саме: за 2017 рік у сумі 38 400,00 грн., за 2018 рік у сумі 44 676,00 грн., за 2019 рік 50 076,00 грн. та за 2020 рік у сумі 43 615,00 грн., позивачем визначено зобов`язання з єдиного внеску за 2017 рік у сумі 8 448,00 грн., за 2018 рік у сумі 9 828,72 грн., за 2019 рік 11 016,72 грн. та за 2020 рік у сумі 9 595,30 грн.
З порушенням строків, передбачених Податковим кодексом України, позивачем було сформовано та подано до ГУ ДПС звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017, 2018, 2019 та 2020 роки (Форма № Д5 (річна)) до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 05 листопада 2020 року № 670 , тим самим також добровільно визначено зобов`язання з єдиного внеску , а саме:
Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» суми самостійного добровільного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування і є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, підлягають сплаті на загальних підставах та не підлягають скасуванню.
Уточнюючі податкові декларації про майновий стан і доходи (код форми F0100214) з додатками ЄСВ 1 Розрахунок сум нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску були подані позивачем засобами комунікаційного зв`язку.
За правилами п.9 розділу II Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 № 557 «Про затвердження Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами» (із змінами і доповненнями), друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомлення про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або не прийнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції).
За результатами автоматизованої перевірки, у відповідності до алгоритму контролю податкової звітності, надіслані позивачем уточнюючі податкові декларації неприйняті програмним забезпеченням, про що позивачу було повідомлено квитанціями № 2 від 29.05.2025 із зазначенням помилки: (F0100214) документ не відповідає всім вимогам електронного документа, оскільки виявлено недостовірність значень обов`язкового реквізиту щодо звітного (податкового) періоду, що уточнюється (за відповідний звітний (податковий) період не подано звітну (звітну нову) податкову декларацію). Перевірено на підставі п.49.3 ст. 49, п.п. 2081.8.1 п. 2081.8 ст. 2081 Податкового кодексу України (далі ПКУ).
За поясненнями відповідача, позивачем не було подано звітні податкові декларації за 2017, 2018, 2019 та 2020 роки, а лише звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017, 2018, 2019 та 2020 роки (Форма № Д5 (річна)).
Отже, уточнюючі податкові декларації , враховуючи також сплив строку на їх подання обгрунтовано не були прийняті податковим органом.
Суд також зазначає, що на день подання уточнюючих декларацій позивачем була використана неактуальна форма податкової декларації про майновий стан і доходи, затверджена Наказом Міністерства фінансів України 02 жовтня 2015 року № 859 «Про затвердження форми податкової декларації про майновий стан і доходи та Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи», в редакції наказу Міністерства фінансів України від 17.05.2022 року № 143.
За вимогами п. 48.3. ст. 48 ПК України податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити:
тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий);
звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку);
повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами;
код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер;
реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми);
інформація про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною; ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків;
підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).
Аналогічні вимоги встановлені також і п. 2 ч. 1 розділу ІІІ Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України 02 жовтня 2015 року № 859 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 26.02.2025 року № 119).
Позивачем під час заповнення уточнюючих податкових декларацій за 2017, 2018, 2019 та 2020 роки: не зазначено обов`язковий реквізит - звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку).
За приписами ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
За встановлених обставин, вищенаведених правових норм, суд не вбачає підстав для задоволення позовної заяви.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд не здійснює розподіл судових витрат на виконання ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 241, 243, 244-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона