Справа № 520/32396/24
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 серпня 2025 року

м. Київ

справа №520/32396/24

провадження № К/990/28650/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Мацедонської В. Е., Уханенка С. А.,

перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Державна прикордонна служба України, про визнання протиправним та скасування пункту наказу,

у с т а н о в и в :

04 липня 2025 року зазначену касаційну скаргу сформовано за допомогою підсистеми «Електронний суд».

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 липня 2025 року визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Мартинюк Н. М., судді: Жук А. В., Мельник-Томенко Ж. М.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 липня 2025 року визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Смокович М. І., судді: Мацедонська В. Е., Уханенко С. А.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Смокович М. І. 04 серпня 2025 року перебував у відпустці на підставі наказу від 01 серпня 2025 року № 3700/0/5-25, у зв`язку із чим вирішення питання про відкриття касаційного провадження відбувається після виходу судді з відпустки.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд зазначає таке.

Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування пункту 9 наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.10.2024 № 20-АГ-(гриф) «Про результати службового розслідування», відповідно до якого за порушення вимог статей 11, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, підпункту 5 пункту 6 розділу III Положення про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України, який затверджено наказом МВС від 15.04.2016 № 311, які полягають у тому, що в умовах дії правового режиму воєнного стану, будучи відповідальним за охорону визначеної ділянки та правильне застосування підпорядкованих сил і засобів, неналежно організував оперативно-службову діяльність підпорядкованого особового складу, який виконував бойові (спеціальні) завдання на ПВ «ІНФОРМАЦІЯ_2» в період з 08.10.2024 по 10.10.2024 та не вжив заходів щодо інженерного облаштування ПВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на майора ОСОБА_1 (НОМЕР_1), начальника першого вис (тип С) першої прикшр 15 МПРИКЗ накладено дисциплінарне стягнення «пониження у військовому званні на один ступінь».

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 9 наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.10.2024 № 20-АГ-гриф «Про результати службового розслідування», відповідно до якого за порушення вимог статей 11, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, підпункту 5 пункту 6 розділу III Положення про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України, який затверджено наказом МВС від 15.04.2016 № 311, які полягають у тому, що в умовах дії правового режиму воєнного стану, будучи відповідальним за охорону визначеної ділянки та правильне застосування підпорядкованих сил і засобів, неналежно організував оперативно-службову діяльність підпорядкованого особового складу, який виконував бойові (спеціальні) завдання на ПВ «ІНФОРМАЦІЯ_2» в період з 08.10.2024 по 10.10.2024 та не вжив заходів щодо інженерного облаштування ПВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на майора ОСОБА_1 (НОМЕР_1), начальника першого вис (тип С) першої прикшр 15 МПРИКЗ накладено дисциплінарне стягнення «пониження у військовому званні на один ступінь».

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_3 поновити ОСОБА_1 у військовому званні - «майор» з 29.10.2024.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ІНФОРМАЦІЯ_3 подало касаційну скаргу.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

У цій справі, суд першої інстанції розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. Предмет спору цієї справи не містить ознак, за яких її не можна було розглядати за правилами спрощеного провадження.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За таких обставин і правового регулювання публічно-правовий спір у цій справі відноситься до справ незначної складності.

За такого правового регулювання та обставин справи, оскарження рішення судів першої та апеляційної інстанцій в касаційному порядку можливе лише у випадку наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

В обґрунтування права на касаційне оскарження автор скарги вказує, що підставою касаційного оскарження судових рішень є підпункти «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Покликання скаржника у касаційній скарзі на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи є безпідставним, оскільки особою, яка подала касаційну скаргу, не доведено наявності таких обставин і доказів на підтвердження їх наявності не надано.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів констатує, що автором касаційної скарги не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та такі обставини не встановлені судом з поданих матеріалів касаційної скарги.

Обмеження переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судом першої та апеляційної інстанції, та/або переоцінювати їх.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За наведеного правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 18 червня 2025 року у справі № 520/32396/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Державна прикордонна служба України, про визнання протиправним та скасування пункту наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді В. Е. Мацедонська

С. А. Уханенко