Справа № 520/17980/25
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

06 серпня 2025 р. справа № 520/17980/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ольги Горшкової, розглянувши в порядку спрощеного провадженні питання про поновлення строку звернення до суду за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України Міністерства оборони Украіни про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 депонованих коштів у розмірі 2190,35 грн грошового забезпечення та 127096,78 грн додаткової винагороди за лікування;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду в розмірі 100000,00 грн за період перебування у відпустці для лікування після поранення з 10.08.2024 по 08.09.2024;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову винагороду в розмірі 70000,00 грн за кожні 30 днів виконання бойових завдань за період з 01.04.2024 по 30.06.2024 відповідно до п. 1-1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2024 № 419;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 депоновані кошти в розмірі 2190,35 грн грошового забезпечення та 127096,78 грн додаткової винагороди за лікування.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.07.2025 відкрито спрощене провадження за правилами ст. 262 КАС України та зазначено, що питання щодо строку звернення позивача до суду з адміністративним позовом буде вирішуватись судом після отримання витребуваних доказів у сторін.

04.08.2025 представником відповідача через систему "Електронний суд" подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно якого зазначив, про відсутність правових підстав для нарахування та виплати грошової винагороди. Крім того, заявив клопотання про залишення позовної заяви без руху, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду. Зазначає, що починаючи з 08.07.2024 Позивач цілком і повністю усвідомлював про порушення його прав, як він вважав, щодо не виплати йому одноразової винагороди. Крім того ці звернення і надання відповідей позивач сам підтвердив шляхом долучення їх до поданого ним позову.

Надаючи оцінку доводам позивача стосовно причин пропуску строку для звернення до суду з даним позовом, викладених в заяві від 16.07.2025 та клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В аспекті спірних правовідносин поняття "грошове забезпечення" і "заробітна плата", які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому спір щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовця охоплюється застосованим в частині другій статті 233 Кодексу законів про працю України визначенням "законодавство про оплату праці" та, відповідно, звернення до суду з заявленими позивачем вимогами не обмежується будь-яким строком.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що неодноразово була висловлена, зокрема, у постанові від 25.04.2019 у справі №804/496/18, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №360/3359/19.

Законом України № 2352-IX від 01.07.2022 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин (далі по тексту - Закон України № 2352-ІХ від 01.07.2022), що набрав чинності 19.07.2022, внесені зміни до норм Кодексу законів про працю України.

Зокрема, частини 1 і 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України викладені в новій редакції, згідно з якою працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (ч.1). Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (ч.2).

Закон України № 2352-ІХ від 01.07.2022 не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності, отже, його норми не мають зворотної дії в часі.

Відповідно до ч. 1ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1/99-рп, частину 1 статті 58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, правила обчислення строку звернення до суду працівника про стягнення належної йому заробітної плати (грошового забезпечення) визначаються за тими правилами, які були чинними на момент початку перебігу відповідного строку.

Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного Суду від 31 березня 2020 року по справі № 807/235/16 (адміністративне провадження № К/9901/49805/18).

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою позивач зазначив, що був необізнаний щодо проведених нарахувань додаткової та одноразової винагороди. За доводами позивача, за час проходження військової служби він багаторазово приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. На підтвердження зазначених обставин позивач надав до позовної заяви довідку вих. №1937 від 16.08.2024 про його безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за проміжок часу з 28.02.2024 по 30.06.2024.

Крім того, зазначив, що 30.06.2024 був тяжко поранений та направлений на лікування , яке проходив у стаціонарі до 09.08.2024. У зв`язку із наслідками отриманих поранень, перебуває у хворобливому стані та переживає посттравматичний стресовий розлад, що ускладнює усвідомлення обставин та прийняття відповідних рішень.

Також, як зазначає позивач, він неодноразово звертався із рапортами до своєї військової частини, зверненнями на гарячу лінію Міністерства оборони України, зокрема з рапортом від 13.09.2024р., зверненням від 15.09.2024р., зверненням від 12.11.2024р., зверненням від 15.01.2025р.».

Наведене свідчить про те, що позивач без зайвих зволікань, в розумний строк, демонструючи свою зацікавленість з цього питання звертався до відповідача із запитами про надання відповідної інформації.

Суд погоджується, що введення воєнного стану, перебування позивачем на лікуванні, є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки впливає на життєдіяльність цілому.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 вказав, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок та поновлення строку на подання позовної заяви до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку, щодо того, яким саме чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з позовом до суду.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеними у постановах від 22 вересня 2022 року у справі №140/13772/21, від 09 лютого 2023 року у справі №240/44132/21.

Також у п. 57 постанови Верховного Суду від 29.11.2024 року по справі №120/359/24, Верховний Суд підтвердив: «…строки звернення до суду, встановлені статтею 122 КАС України, можуть бути поновлені відповідно до статті 123 КАС України, якщо заявник надасть обґрунтовані пояснення та докази поважності причин пропуску. Суворе застосування строків звернення до суду в умовах воєнного стану може обмежувати конституційне право військовослужбовців на доступ до правосуддя, що суперечить принципу справедливості, закріпленому у статті 2 КАС України…».

На підставі викладеного, враховуючи заявлене позивачем клопотання про поновлення строку звернення до суду, доводи позивача про перебування на військовій службі та безпосередню участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебування на тривалому лікарняному, а також з метою запобігання обмеження прав позивача на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та поновити позивачу строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Враховуючи пояснення та доводи, якими позивач обґрунтовує заяву про поновлення строку звернення до суду від 16.07.2025 з даним адміністративним позовм, суд вважає поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Таким чином, заява позивача про поновлення строку зверненян до адміністративного суду підлягає задоволенню, процесуальний строк, встановлений законом слід поновити, а клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху з підстав пропущення строку звернення до суду не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 243, 248, 250, 256, 257 - 262, 287, 294, 295, 297 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити позивачу строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

В задоволені клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Ольга ГОРШКОВА