Справа № 420/4880/24
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2025-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 серпня 2025 року

м. Київ

справа №420/4880/24

адміністративне провадження № К/990/28347/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів: Стеценка С. Г., Тацій Л. В.

перевірив касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України (далі - ГУ ПФУ) в Одеській області про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, голови Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченка Олександра Євгеновича, третя особа - головний спеціаліст відділу з питань призначення, перерахунку та виплат пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Бабічева Ольга Іванівна, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, і

ВСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому заявив такі вимоги: на підставі статей 80, 83 Кодексу адміністративного судочинства України (далі ? КАС України) витребувати від сторін адреси, які є на реквізитній частині позову «справу про відмову в наданні субсидій» на його ім`я, у повному обсязі; на підставі статті 81 цього Кодексу дослідити усі обставини, бо через їхнє спотворення [хтось з відповідачів] неправомірно відмовив у призначенні належних грошових субсидій за житлові послуги; зобов`язати відповідача негайно [через підлеглі] йому структури надати житлові субсидії на його ім`я з моменту, коли він звернувся до них з приводу отримання грошових субсидій на оплату за житлові комунальні послуги; у зв`язку з тим, що відповідачем Буряченком О. Є , третьою особою Бабічевою О. І. , керівницею установи 15535 Малиновського об`єднання управління ПФУ в місті Одесі (адреса: 65007, місто Одеса, вулиця Прохорівська, будинок 3) Морозовою Світланою Петрівною грубо порушені стаття 2, пункт 2 частини першої, другої статті 6, статтю 9, пункт 4 частини другої , четвертої статті 12 тощо КАС України [через] навмисну відмову надати грошові субсидії за житлові послуги, а також через найгрубіші навмисні порушення статті 3, пунктів1, 2, 3 статті 4, статті 6, статті 9, пунктів 1, 2, 6 статті 10 тощо Закону України «Про адміністративні послуги», статей 20, 21 Закону України «Про звернення громадян», статей 5 та 40 Конституції України; притягнути цих посадових осіб до юридичної відповідальності за вчинення проти нього, особи з інвалідністю ІІ-ї групи посадового зловживання владою і посадовим становищем; через те, що посадові особи Бабічева О. І. та Морозова С. П. неправомірно відмовили на особистому прийомі прийняти від нього та його дружини ОСОБА_4 заяви і таким чином змусили їх звертатися до цих посадових осіб засобами поштового зв`язку, а Бабічева О. І. навіть через поштовий зв`язок відмовилася приймати від нього заяву, тому просить витребувати усі пенсійні матеріали, якими займалися ці посадові особи для вивчення їх та надання юридичної оцінки правомірності їхнім діям взагалі, а за потреби внести факти їх посадових злочинів в ЄРДР, щоб компетентні орган порушили кримінальне розслідування.

Згодом позивач неодноразово доповнював і оновлював свої позовні вимоги.

Одеський окружний адміністративний суд ухвалою від 19 лютого 2024 року розгляд справи призначив за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Згодом, ухвалою від 08 травня 2024 року суд першої інстанції вирішив розгляд цієї справи проводити в порядку загального позовного провадження.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 28 січня 2025 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 04 січня 2024 року №-2023-1 і зобов`язав ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 грудня 2023 року про призначення та надання житлової субсидії. Повторний розгляд заяви ОСОБА_1 має провадитися з огляду на правну оцінку, надану судом у рішенні.

П`ятий апеляційний адміністративний суд розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та ГУ ПФУ в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року і постановою від 04 червня 2025 року рішення суду першої інстанції залишив без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

2. ГУ ПФУ в Одеській області не погодилося з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і через підсистему «Елeктронний суд» подало касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 21 липня 2025 року Верховний Суд касаційну скаргу ГУ ПФУ в Одеській області залишив без руху через її невідповідність вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). На виконання цієї ухвали скаржник усунув недоліки касаційної скарги і 30 липня 2025 року і подав докази усунення недоліків скарги через підсистему «Електронний суд» .

3. У касаційній скарзі скаржник описує фактичні обставини у справі, зазначає нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та запевняє, що суди попередніх інстанцій під час вирішення справи по суті неправильно застосували норми матеріального права, які регулюють порядок призначення житлової субсидії. До того ж, як підстави для оскарження судових рішень ГУ ПФУ в Одеській області зазначає ту виняткову обставину для касаційного оскарження справ незначної складності, яка передбачена підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, оскільки вважає, що його касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики.

4. Верховний Суд проаналізував доводи, викладені у касаційній скарзі, і дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

5. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює принцип забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З наведеними конституційними приписами кореспондується стаття 13 КАС України та стаття 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

Також частиною третьою статті 3 КАС України передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

6. Відповідно до частини першої статті 334 цього Кодексу, коли нема підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

7. Аналіз цих приписів дає підстави виснувати, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом на оскарження цих судових актів у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

За пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), та у разі, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.

Отже, процесуальний закон встановив, що не всі судові рішення судів попередніх інстанцій можуть бути предметом касаційного перегляду, передбачив, які справи, за якими критеріями (значеннєвими властивостями) відносяться до категорій справ, які не підлягають касаційному оскарженню та водночас запровадив умови, за об`єктивного існування яких справи, які не підлягають касаційному оскарженню (справи незначної складності, інші справи, розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, тощо), таки можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції, якщо можливість такого оскарження обумовлюється фундаментальною значимістю наслідків касаційного перегляду для формування практики застосування відповідних правових норм, або сама справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, або є інші встановлені законом передумови для відкриття касаційного провадження.

Те, що вищезазначені обставини є та, відповідно, дають право на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, ухвалених за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), насамперед має аргументувати та обґрунтувати особа, яка подає касаційну скаргу.

Ці критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

8. З тексту касаційної скарги та змісту оскаржених судових рішень, які викладені в Єдиному державному реєстрі судових рішень, з логічних та сутнісних акцентів касаційної скарги простежується, що спірні правничі відносини в цій справі виникли щодо призначення та надання житлової субсидії на підставі заяви ОСОБА_1 . Тобто, предметом оскарження у цій справі властиво є дії (бездіяльність) органу виконавчої влади, яким є ГУ ПФУ в Одеській області, щодо нарахування та виплати позивачу соціальної виплати, а саме: житлової субсидії, що є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях або будинках і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги.

За цими значеннєвими критеріями заявлений у цій справі спір є спором, який стає предметом справи, котра, як згадано вище, за пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України відноситься до справ незначної складності і воднораз до тієї категорії справ, які за законом не підлягають касаційному перегляду.

Варто зазначити, що малозначна справа є такою через свої властивості, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції чи ні, зважаючи, що частина шоста статті 12 КАС України належить до Загальних приписів цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає, що ця справа є малозначною.

9. Позатим скаржник ? ГУ ПФУ в Одеській області, з посиланням на одну з визначених підпунктами «а-г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України умови прийняття касаційної скарги вважає, що подання цієї касаційної скарги виправдовується наявністю особливих, виняткових спірних правничих відносин, касаційний перегляд яких має (матиме) фундаментальне (прикладне) значення для формування єдиної правозастосовної практики.

Треба нагадати, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права, які зачіпають інтереси великого кола осіб, що призводить до значного числа скарг на такі рішення у подібних справах, тощо.

10. Втім аргументація і обґрунтування касаційної скарги, підставова та юридична природа самого спору не дають причин стверджувати, що ця справа має фундаментальне значення на формування єдиної правозастосовної практики, оскільки скаржник не розкрив (переконливо не мотивував, не продемонстрував), у чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Не вбачаються такі фактори й з обсягу та змісту спірних правовідносин, які виникли у цій справі.

Верховний Суд нагадує, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах обумовлюється характером (предметом) спірних правовідносин конкретної справи, зокрема: її значення для формування єдиної правозастосовної практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

11. Колегія суддів зауважує, що потреба у формуванні єдиної правозастосовної практики виникає, насамперед, у тих випадках, коли практики з певного питання нема взагалі і її потрібно сформувати, або бракує єдності у вже сформованій практиці з певного питання.

12. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франці» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

13. У світлі наведеного є підстави вважати, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не обмежує доступу особи до правосуддя і не є перепоною для отримання судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить ні Конституції та законам України, ані практиці Європейського суду з прав людини; таке лімітування звернення до касаційного суду викликане винятково особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовної практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

14. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

15. З огляду на наведене, вкотре беручи до уваги, що оскаржені судові рішення судів попередніх інстанцій ухвалені у справі незначної складності, а передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставини для перегляду Верховним Судом цієї справи в касаційному порядку не встановлено, у відкритті касаційного провадження треба відмовити.

Керуючись статтями 3, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про перегляд рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, голови Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Буряченка Олександра Євгеновича, третя особа - головний спеціаліст відділу з питань призначення, перерахунку та виплат пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Бабічева Ольга Іванівна, Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді: С. Г. Стеценко

Л. В. Тацій