Справа № 465/7817/24
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/7817/24
Провадження 2-а/465/47/25
РІШЕННЯ

Іменем України

01.08.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Кушти Юрія Івановича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовною заявою про скасування постанови серії ЕАН № 4412077 від 21.09.2024 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що постановою поліцейського 1 зводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Кушти Ю.І. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП за те, що начебто 21.09.2024 року о 09.27 год. на автодорозі М-11 Львів - Шегині, 12 км, керував автомобілем VW Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив обмеження швидкості більш, як на 20 км/год., а саме в населеному пункті Зимна Вода рухався зі швидкістю 77 км/год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam LTI 20/20 ТСО 000683, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Оскаржувану постанову ЕАН за № 4412077 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивач вважає необґрунтованою та незаконною.

В позовній заяві зазначає, що зі змісту постанови серії ЕАН №4412077 слідує, що нібито ним в населеному пункті порушено швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР, більш, ніж на 20 км/год. При цьому, в такій постанові працівник поліції покликався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом в населеному пункті, а саме здійснення вимірювання швидкості руху приладом TrucamLTI 20/20. Також у зазначеній постанові відсутня інформація про водія транспортного засобу, яким здійснено порушення ПДР, а вказано лише про належність транспортного засобу конкретній особі, на яку в подальшому і складена постанова. Вважає, що Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в особі працівника патрульної поліції, який розглянув справу, не виконало вимоги щодо посилання у постанові про накладення стягнення на докази, які в повній мірі підтверджують факт нібито скоєння позивачем адміністративного правопорушення. Прилад TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля, не був закріплений згідно вимог Закону, а тримався працівником поліції в руках, що є порушенням норм законодавства. З наведених підстав позивач просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо нього - закрити.

Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 07.11.2024 року адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 22.01.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що 21.09.2024 року близько 09 год. 27 хв. на автодорозі М-11 Львів-Шегині, 12 км (с. Зимна Вода) позивач, керуючи транспортним засобом VW Golf, номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження руху більше як на 20 км/год., а саме рухався в населеному пункті зі швидкістю 77 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості Trucam Lti 20/20 TC000683.

Звертає увагу, що в позовній заяві позивачем невірно зазначено постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Вважає, що постанова серії ЕНА №3096195 від 21.09.2024, якою позивача притягнуто до адмінвідповідальності, винесена абсолютно законно та правомірно, у ній чітко вказано особа, яка здійснювала керування транспортним засобом та вчинила відповідне правопорушення, а саме дана інформація міститься у п. 4 даної постанови. Разом з тим, поліцейський чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом зупинення транспортного засобу під керуванням позивача. Позивач здійснив зупинку свого транспортного засобу та почав вести діалог з працівником поліції. Останній, дотримуючись ст. ст. 278, 279 КУпАП та Інструкції «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» № 1395 від 07.11.2015 року, представився, пояснив позивачеві причину зупинки та почав з`ясовувати всі необхідні обставини для початку розгляду справи по суті. Уже безпосередньо під час розгляду справи позивача було ознайомлено із вимогами ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а також останнього було ознайомлено із відеофіксацією вчиненого ним правопорушення приладом Trucam Lti 20/20 TC000683.

Також в додатках до цього відзиву представником відповідача додано фотофіксацію та відеофіксацію вчиненого позивачем правопорушення із лазерного приладу вимірювання швидкості Trucam LTI 20/20 TC000683.

При цьому, представник відповідача зазначає, що можливість використання пристрою «TruCam LTI 20/20» виробництва Laser Technology Inc. також підтверджується наявністю виданого ДП «Укрметртестстандарт» сертифіката перевірки типу № UA.TR. 001 84-20 Rev. 0 від 13.07.2020 року, експертним висновком №04/04/02-15478/BH від 18.09.2024 виданого ДП Держспецзв`язку. Також законність та правомірність використання лазерного вимірювача швидкості Trucam в ручному режимі неодноразово підтверджувалась й постановами судів апеляційної інстанції.

У відзиві наголошується, що зазначений позивачем дорожній знак не стосується даної справи. Разом з тим, на офіційному сайті Департаменту патрульної поліції розміщена інформація про ділянки дороги, на яких здійснюється вимірювання швидкості за допомогою приладу Trucaм, та вказано, що зазначені ділянки дороги облаштовані відповідними дорожніми знаками, в тому числі на ділянці Автодороги М-11Львів-Шегині, 12 км. (с. Зимна Вода).

Окрім того, зазначена орієнтовна вартість наданих послуг на правову допомогу в розмірі 16 000 грн. є, на переконання сторони відповідача, безпідставною з огляду на предмет спору у справі незначної складності, а саме оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення. Також предмет спору у цій справі містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, а саме обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. З урахуванням наведеного представник відповідача заперечує обгрунтованість заявленого позивачем орієнтовного розміру витрат на правову допомогу.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив. Зазначає, що прилад TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля, не був закріплений згідно вимог Закону, а тримався працівником поліції в руках, що є порушенням норм закону. Водночас на відеозаписі, який додано представником відповідача, зафіксовано колону транспортних засобів, а не конкретний автомобіль, які рухаються в одному напрямку, та в подальшому номерний знак автомобіля. У якого саме автомобіля зафіксовано швидкість руху 77 км/год. - невідомо. Відтак, жодного підтвердження, що зафіксована швидкість руху 77 км/год. стосується саме транспортного засобу VW Golf, д.н.з. НОМЕР_2 , немає. Водночас на вищевказаному відеозаписі видно значне дрижання, що свідчить про те, що працівник поліції, який здійснював вимірювання швидкості приладом TruCam, рухався під час використання останнього, а це спричиняє більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля. Водночас працівник поліції, який здійснював вимірювання швидкості приладом TruCаm, рухався назустріч транспортним засобам під час використання останнього, що дає більшу похибку, ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що нівелює отриманий результат вимірювань. З урахуванням наведеного сторона позивача вважає поданий відповідачем відзив необгрунтованим.

Відтак, позивач, уточнивши свої вимоги в частині правильного зазначення реквізитів оскаржуваної постанови, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 3096195 від 21.09.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явився, у поданій відповіді на відзив просив розгляд справи здійснювати без його присутності.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив суд справу розглядати у його відсутності.

Відповідач поліцейський 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Львівській області старший лейтенант поліції Кушта Ю.І. в судове засідання не з`явився. Разом із тим, в судовому засіданні 15.04.2025 року зазначив, що він був зобов`язаний відреагувати на факт вчинення правопорушення ОСОБА_1 , що і було зроблено шляхом зупинення транспортного засобу під керуванням позивача та винесення постанови. Пояснив, що фіксування швидкості руху здійснювалося згідно чинного законодавства за допомогою приладу «TruCam LTI 20/20».

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Так, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 3096195 від 21.09.2024 року, складеної інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Куштою Ю.І., 21.09.2024 року о 09 год. 27 хв. на автодорозі М-11 Львів-Шегині, 12 км (с. Зимна Вода) ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , при дозволеній швидкості руху 50 км./год., рухався зі швидкістю 77 км./год., чим перевищив швидкість на 27 км./год. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості Trucam Lti 20/20 TC000683. Відтак, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що він своїми діями порушив п.12.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пунктом 12.4 ПДР України встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

В судовому засіданні оглядався запис з вимірювального приладу Trucam Lti 20/20 TC000683, яким 21.09.2024 року здійснювалось фіксування швидкісного режиму руху транспортних засобів на автодорозі М-11 Львів-Шегині, 12 км. На вказаному відеозаписі і на фотознімку, які надані стороною відповідача разом з відзивом на позовну заяву на підтвердження вини ОСОБА_1 , зафіксовано автомобіль, однак, ідентифікувати вказаний транспортний засіб не вбачається можливим, оскільки на фото- і відеоматеріалах номерний знак такого розмито і чітко не простежується.

Більш того, матеріали фіксації порушення технічним пристроєм не дозволяють чітко визначити, на якій саме ділянці дороги здійснено вимірювання, зокрема, чи в межах населеного пункту або ж поза таким. Доказів того, що позивач рухався в межах населеного пункту с. Зимна Вода відповідачем не надано. З досліджених в судовому засіданні відеоматеріалів вбачається, що пристрій вимірювання зафіксував місцем здійснення заміру швидкості дорогу М11 Львів Шегині 12 км., однак, будь-якої прив`язки до с. Зимна Вода вказані матеріали не містять. Крім цього, стороною відповідача не надано доказів, які б могли вказувати на спосіб організації швидкісного режиму руху на ділянці дороги, де працівниками поліції здійснювалось вимірювання швидкості руху транспортних засобів, а також регулювання руху дорожніми знаками.

Відтак, представником відповідача не надано достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Окрім того, як зазначено позивачем та не спростовується відповідачем у відзиві на позовну заяву, прилад Trucam Lti 20/20 TC000683, яким здійснювався замір швидкості руху автомобіля Volkswagen Golf, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача ОСОБА_1 , не був стаціонарно вмонтованим та здійснював вимірювання з рук працівника поліції.

З приводу наведеного суд зазначає, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Контроль швидкості повинен відбуватися лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), оскільки вказане обумовлено ч. 2 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", згідно з якою інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відео техніку, що здійснює фіксацію, повинна бути розміщена на видному місці.

У даному ж випадку відповідачем не надано до суду доказів того, що лазерний вимірювач швидкості TruCam в момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений, а також того, що фіксація правопорушення здійснювалась в зоні дії дорожнього знаку 5.70.

Тобто, з матеріалів справи неможливо встановити об`єктивну сторону згаданого вище правопорушення, оскільки відсутні належні докази вчинення такого правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі "Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії" Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Складення самої постанови про адміністративне правопорушення не може бути належним та допустимим доказом вчинення особою правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим, тому постанову серії ЕНА № 3096195 від 21.09.2024 року, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, слід скасувати, а також у відповідності до ст. 286 КАС України закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Разом із тим, стосовно позовної вимоги про визнання постанови щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП протиправною, суд зазначає, що згідно із ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Таким чином, суд при розгляді справ даної категорії не уповноважений визнавати дії, рішення суб`єктів владних повноважень протиправними. Відтак, зазначена вище позовна вимога задоволенню не підлягає.

Окремо суд звертає увагу позивача на те, що ним заявлено вимоги до двох відповідачів: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції та поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Кушти Юрія Івановича. Водночас згідно правового висновку, викладеного у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі № 742/2298/17, належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган, який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу. Інспектори не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який положеннями відповідної статті КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення. З урахуванням наведеного заявлений позов в частині позовних вимог до поліцейського Кушти Ю.І. не підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 5 ст. 139 КАС України сплачений судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 205, 241-246, 255, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст. 251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Кушти Юрія Івановича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3096195 від 21.09.2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.122 КУпАП, - закрити.

У задоволенні решти позовних вимог, в тому числі заявлених до поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Кушти Юрія Івановича, відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судових витрат на відшкодування судового збору.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, адреса: м. Львів, вул. Перфецького, 19, .

Відповідач: Поліцейський 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП у Львівській області старший лейтенант поліції Кушта Юрій Іванович, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Cуддя Величко О.В.