Справа № 705/1568/25
Суддя: Піньковський Р. В.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/1568/25
2-а/705/46/25 РІШЕННЯ
28 липня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Піньковського Р.В.
при секретарі Заповітряній Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умань Черкаської області в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №176 від 24.02.2025.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що він через стан свого здоров`я не здатен виконувати обов`язки військової служби. У грудні 2024 року йому було діагностовано онкологічне захворювання рак головного мозку. 08 січня 2025 року йому було проведено біопсію лобного утворення правої лобної долі головного мозку.
Згідно висновку ВЛК від 20.02.2025 року він був визнаний не придатним до військової служби на підставі ст.8 «А» графи ІІ розкладу хвороб.
18.02.2025 року в приміщенні Уманської міської лікарні до нього підійшли працівники поліції та ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час перевірки його документів, ними було виявлено порушення ним правил військового обліку. Після чого близько 16:30 години, його було доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет №4/1 для уточнення облікових даних та з`ясування обставин оголошення його в розшук.
Під час перевірки було встановлено, 23.11.2024 року на нього « ОСОБА_1 була сформована через систему АІТС «Оберіг» і відправлена відділенням Укрпошти повістка №1352756 про виклик о 09.00 годині 05.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уточнення даних.
05 грудня 2024 року о 09.00 год. військовозобов`язаний ОСОБА_1 , не прибув за повісткою №1352756 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги: ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абзац -1) ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» пп.2) п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року, Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року та №69/2022 від 24.02.2022 року.
Згідно довідки про повернення поштового відправлення від 03.12.2024 було відмічено як «Одержувач відсутній за вказаною адресою».
15 грудня 2024 року в АІТС «Оберіг» громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було оголошено в розшук за неявкою по повістці №1352756 о 09.00 годині 05.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних».
В ході складання адміністративного протоколу №176 він надав пояснення про те, що не з`явився до ТЦК з початком воєнного стану, у зв`язку з поганим самопочуттям, грошей на діагностику і лікування не було, повісток не отримував та надав копії всіх медичних документів про стан свого здоров`я та своєї доньки.
Він не вважає себе винним у вчиненні даного адміністративного правопорушення, будь-якого умислу вчиняти правопорушення він не мав, оскільки жодної повістки він не отримував, весь свій час він прикутий до свого лікування та лікування його доньки.
Вважає, що відповідачем порушена процедура розгляду адміністративного матеріалу, зокрема, постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам ст.268 КУпАП. Відповідач обмежився лише формальним складанням постанови. Підлягає врахуванню особі, до якої застосовуються адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення. Висловлення заперечень, надання доказів та пояснень, захист.
У постанові не вказано суть правопорушення не взято до уваги його пояснення та докази, які підтверджують поважність його неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки він та його донька у період 04 листопада по 27 грудня 2024 року перебували на лікуванні.
Посадовою особою у оскаржуваній постанові інкриміновано йому неявку за повісткою (викликом) 05 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для звірки облікових даних.
З матеріалів справи, з самої постанови вбачається, що виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 був здійснений засобами поштового зв`язку через АТ «Укрпошта» і повістка була направлена 23.11.2024 року. Дана повітка була повернута адресату 10.12.2024 року, в зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.
Вважає, відповідачем не доведено факт належного оповіщення його про виклик до РТЦК. Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 направив на адресу суду письмові пояснення, згідно яких не погоджуються з позовними вимогами посилаючись на наступне.
Позивач просить суд визнати не обов`язковим виконання вимог закону з дотримання правил військового обліку та під час дії воєнного стану, ОСОБА_1 вважає невиконання ним Правил військового обліку обов`язковими під час дії воєнного стану та тривалої загальної мобілізації прийнятним, з чим погодитись неможливо.
Повідомляють суду, що відповідно до ч. 1-3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку. Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджені постановою КМУ №1487 від 30.12.2022. Перелік із 34 пунктів персональних даних, які на виконання Правил військового обліку призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні надавати до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначені у ст. 7 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Строк і порядок надання військово-облікових даних визначений Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені у додатку №2 до постанови КМУ №1487 від 30.12.2022 (далі ПРАВИЛА).
Відповідно до ст. 117 Конституції України постанови КМУ обов`язкові до виконання.
Також зазначають, що відповідно до пп. 10-1) п.1 ПРАВИЛ (ПКМУ), та п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (ПКМУ №560 від 16.05.2024) військовозобов`язаний ОСОБА_1 повинен був уточнити свої військово-облікові дані протягом 60 днів.
Зазначеному вище обов`язку громадян України уточнити свої військово-облікові дані протягом 60 днів приділялась значна увага: у засобах масової інформації тривалий час щоденно неодноразово про це наголошувалось.
Окрім того, відповідно до пп.4) п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів ПКМУ №1487 від 30.12.2022, військовозобов`язаний ОСОБА_1 зобов`язаний пройти медичний огляд, що він не робив.
Таким чином, надання своїх військово-облікових даних у встановлені строки є обов`язком позивача ОСОБА_1 . Однак, за наявними даними АІТС «ОБЕРІГ» військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взятий на облік військовозобов`язаних осіб 05.06.2012, по досягненню свого 25-річного віку у подальшому свої військово облікові дані не надавав, медичний огляд не проходив, що є порушенням Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У зв`язку із зазначеним, автоматизованою системою АІТС «ОБЕРІГ» за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на ім`я позивача була сформована повістка, яка надіслана ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначена адреса повністю збігається із адресою позивача, яку він вказав у своєму позові.
У визначений у повістці №1352756 час та дату, а саме на 09:00 год. 05.12.2025, ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув. У відповідності до вимог п. 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024, ОСОБА_1 у триденний строк причини своєї неявки за вказаною повісткою не повідомив та у семиденний строк до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув.
У своїх поясненнях від 18.02.2025 ОСОБА_1 зазначив, що не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку із поганим самопочуттям, відсутністю коштів на діагностику і лікування, однак доказів вказаного ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав.
Звертають увагу суду, що додані до позовної заяви додатки не стосуються неприбуття ОСОБА_1 05.12.2024 за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 (ст. 73 КАСУ).
Зважаючи на діючий воєнний стан та триваючу загальну мобілізацію, гостру потребу держави у мобілізації військовозобов`язаних громадян до Збройних Сил України для захисту держави, за відсутності у ОСОБА_1 підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивач ОСОБА_1 повинен, як громадянин України, для виконання конституційного обов`язку проявляти достатню увагу до свого статусу військовозобов`язаного та розумно цікавитись виконанням свого обов`язку по захисту Вітчизни. Натомість, позивач роками свідомо уникав свого обов`язку з`являтись до ІНФОРМАЦІЯ_2 де перебуває на обліку військовозобов`язаних, не надавав свої військово-облікові дані, чим проявляв безвідповідальне та байдуже своє ставлення до цього. Невиконання громадянином України ОСОБА_1 своїх обов`язків військовозобов`язаного не можна перекладати на ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із зазначеним просять з задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника.
Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із вимогами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
У відповідності до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Нормами ст. ст. 72, 73 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Згідно зазначеної постанови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досяг 25-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_5 , є громадянином України і відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», постанову КМУ №1487 від 30.12.2022 є військовозобов`язаним і повинен перебувати на військовому обліку військовозобов`язаних за задекларованим місцем проживання, роботи, навчання, також у встановлені строки звіряти свої облікові дані.
Згідно інформації з АІТС «Оберіг» Кравченко, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 05.06.2012 року. Знаходиться в картотеці «Картотека вільних залишків». Підкартотека «Підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
У протоколі №176 про адміністративне правопорушення від 18 лютого 2025 року зазначено, що 18.02.2025 року близько 16:30 години ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було доставлено працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 , кабінет №4/1 для уточнення облікових даних та з`ясування обставин оголошення його в розшук. Під час перевірки було встановлено, 23.11.2024 року на ОСОБА_1 була сформована через систему АІТС «Оберіг» і відправлена відділення Укрпошти повістка №1352756 про виклик о 09.00 годині 05.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уточнення даних. На вказані час та дату у повістці ОСОБА_1 не причини своєї неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 не повідомив.
Під час складання протоколу №176 від 18.02.2025 року ОСОБА_1 надав власноручне пояснення на ім`я ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 в якому зазначив, що «не з`явився до ТЦК з початком воєнного стану у зв`язку з поганим самопочуттям, грошей на діагностику і лікування не було , повісток не отримував», вказана причина не є поважною та не могла позбавити ОСОБА_1 можливості особисто прибути у визначені час і дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно наданих позивачем копій медичних документів про медичні аналізи та дослідження, що складені на ім`я ОСОБА_1 , останній звертався зе медичною допомогою в період з 18.12.2024 п 06.02.2025.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відповідно до копії медичної документації ОСОБА_3 отримувала медичне лікування та проходила медичні обстеження в різні періоди протягом квітня 2024 січня 2025 року. Разом із цим будь-яких інших доказів, зокрема медичних документів, якіб підтверджували поважність причин неявки або неможливість явки ОСОБА_1 за повісткою про виклик на 05.12.2024 о 09.00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілим до суду не надано.
Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 оголошено проведення загальної мобілізації.
Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022.
За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.
Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац 2); виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац 6).
Частина 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024, який набув чинності 18.05.2024.
Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Згідно з абз. 3 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України) для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року №673, поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки), які підтверджені відповідними документами (довідками), визнається, зокрема, хвороба.
Згідно ст.42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.19 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» № 1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.
Ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію у випадку порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.
З огляду на вимоги Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», можливість отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи не виключає обов`язку позивача актуалізувати свої облікові дані в ТЦК.
Відповідно приписів ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 7 КУпАП, встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Статтями 33, 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.
Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.
Спірною постановою про накладення адміністративного стягнення за №176 24.02.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з його неявкою 05.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою для уточнення даних.
Так, Кабінет міністрів України постановою від 08 жовтня 2024 року №1147 «Про внесення змін до Правил надання послуг поштового зв`язку» вніс зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМУ від 05 березня 2009 року №270.
Згідно положень постанови КМУ №1147 рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» мають бути вручені особисто адресату. Якщо адресат відсутній, поштовий працівник повідомляє його телефоном та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК».
Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК» та «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам, адресат підтверджує такий факт своїм підписом, зазначає прізвище та ініціали. У разі відмови працівник пошти робить відмітку «Адресат відмовився» і не пізніше наступного робочого дня повертає його відправнику.
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач був належним чином повідомлений про необхідність явки о 09.00 год. 05.12.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою для уточнення даних.
Суд не бере до уваги посилання позивача про те, що він перебував на лікуванні і в зв`язку з цим не зміг з`явитись за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 на вказаний у ній та час, оскільки зазначений факт не знайшов свого підтвердження в доданих позивачем медичних документах. Період перебування позивача на лікуванні та день виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 не співпадають, оскільки його лікування розпочалось з 18.12.2024.
Крім того, посилання на постійну турботу про лікування доньки також не можуть бути причиною неявки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки на час проходження лікування ОСОБА_3 була повнолітньою та відповідних медичних довідок про те, що вона має хворобу та потребує стороннього догляду, матеріали справи не містять.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем на дотримання вимог ч. 2 ст. 77 КАС України доведено правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже зміст оскаржуваної постанови відображає склад адміністративного правопорушення.
Будь яких доказів, які б спростовували обставини, встановлені судом за наявними в справі доказами, та вину позивача у вчиненому правопорушенні, позивачем до суду не додано.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 25.06.2020 у справі №520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Також суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За таких обставин суд, вважає, що підстав для скасування оскаржуваної постанови не встановлено, а тому позовну заяву слід залишити без задоволення за недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог, залишивши рішення суб`єкта владних повноважень без змін.
З урахуванням приписів ст. 139 КАС України, оскільки суд дійшов висновку про залишення адміністративного позову без задоволення, судові витрати у справі позивачу не відшкодовуються.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 9, 210-1, 251, 268, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 72-77, 139, 241-246, 250, 268, 286 КАС України, суд
Позовну заяву залишити без задоволення.
Постанову №176 від 24.02.2025 у справі про адміністративне правопорушення, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП залишити без змін.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 01.08.2025.

Суддя: Р. В. Піньковський