Справа № 420/6548/24
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/6548/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Фермерського господарства "БОГДАН-С" на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року (суддя Хурса О.О., м. Одесав, повний текст рішення складений 27.09.2024) по справі за адміністративним позовом Фермерського господарства "БОГДАН-С" до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

28.02.2024 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фермерського господарства "БОГДАН-С" до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 07.11.2023 №28751/15-32-09-06 про застосування штрафних санкцій у розмірі 500 000 грн. щодо позивача.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

На думку апелянта, оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, розглядом даної справи за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження. Крім того, в порушення ч. 5 ст. 246 КАС України у резолютивній частині рішення не зазначено розподіл судових витрат, що є порушенням норм процесуального права. До того ж, після ухвалення рішення додатковою ухвалою від 27.09.2024 року у справі судом відмовлено у задоволенні заяви про виклик свідків, водночас дана ухвала також ухвалена з порушенням норм процесуального права, оскільки належним чином не мотивована та ухвалена після ухвалення судового рішення.

На переконання апелянта судом першої інстанції безпідставно виправдано надмірне втручання держави в особі відповідача в право на мирне володіння майном позивача та не відновлено пропорційне співвідношення між вжитими заходами (накладення фінансової санкцією у формі штрафу в 500 000 гривень) та метою, яку прагнув досягти відповідач (здійснення контролю з питань додержання позивачем встановлених вимог законодавства України, які є обов`язковими до виконання при здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовується в електронних сигаретах, та пального).

Також апелянт вважає, що, вирішуючи по суті питання про майно, яке належить позивачу без участі останнього, суд першої інстанції позбавив його можливості в судовому засіданні реалізувати право представляти свої інтереси безпосередньо перед судом і висловлювати суду аргументи, які вважав важливими для справи та які унеможливили настання негативних наслідків в подальшому стосовно майна, не забезпечив диспозитивності, гласність судового процесу, та принцип змагальності сторін, що є істотним порушенням норм процесуального права під час здійснення правосуддя.

Судом першої інстанції не почуті та не оцінені доводи позивача стосовно використання в своїй господарській діяльності автомобілів, які належать голові Господарства на підставі спільно сумісної власності, оскільки погоджуючись із законністю дій відповідача, суд першої інстанції вказав, що не приймає до уваги доводи позивача щодо заправки власних транспортних засобів, що є спільною сумісною власністю, оскільки вони не спростовують висновків суду по суті спірних правовідносин. Твердження суду першої інстанції є помилковими, оскільки позивач зберігав пальне виключно для потреб власного споживання, та не реалізовував його третім особам. Транспортні засоби, які заправлялись з ліцензованої цистерни ємністю 6 000 літрів, залучались позивачем виключно для цілей господарської діяльності Господарства (перевезення урожаю), на підставі письмових договорів оренди, укладених між членами сім`ї Голови Господарства та на підставі ст. 368 ЦК України.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Керуючись наказами ГУ ДПС в Одеській області №7182-п від 11.09.2023 та №7650-п від 22.09.2023 посадовими особами податкового органу проведено фактичну перевірку ФГ «Богдан-С».

За результатами перевірки складено акт про результати фактичної перевірки №26196/15-32-09-06/37015468 від 28.09.2023 та встановлено порушення, зокрема: пункту 85.2. статті 82 ПК України, а також порушення вимог частини першої статті 15 Закону №481/95.

За результатами розгляду матеріалів перевірки контролюючим органом прийнято оскаржуване ППР №28751/15-32-09-06 від 07.11.2023.

Позивач не погодився із зазначеним ППР та звернувся до Державної податкової служби України зі скаргою, проте рішенням Комісії Державної податкової служби України скарга залишена без задоволення, а рішення без змін, що і стало підставою для звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне ППР №28751/15-32-09-06 від 07.11.2023 є правомірним та підстави для його скасування відсутні.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

"У межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

"У спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України врегульовані Законом України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовується в електронних сигаретах, та пального»(далі - Закон 481/95-ВР)

Відповідно до абзацу частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР встановлена відповідальність за надання послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання та/або реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки відповідно до статті 15 цього Закону, - 500000 гривень.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону №481/95-ВР оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

За змістом частини восьмої статті 15 Закону №481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Частиною тридцять другою статті 15 Закону №481/95-ВР встановлено, що ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії документів, перелік яких встановлений частиною тридцять восьмою цієї статті.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження, а також фактичне місцезнаходження ємностей, що використовуються для зберігання пального (частина сорок третя статті 15 Закону №481/95-ВР).

При цьому, згідно з частиною дев`ятнадцятою цієї статті ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

- підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

- підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

- суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують (частина двадцять перша статті 15 Закону №481/95-ВР).

У статті першій цього Закону №481/95-ВРнадано визначення таких термінів:

-місце зберігання - місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання;

- місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;

- зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;

- ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Однак, Закон №481/95-ВР не визначає, що саме розуміється під власним споживанням пального, при цьому, відповідно до підпункту 14.1.212 пункту 14.1 статті 14 ПК України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного:

- до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

Не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України:

- у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками;

- при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

До власного споживання також відносяться операції із заправлення пальним за договорами підряду при одночасному виконанні таких умов:

а) замовники за договорами підряду не здійснюють реалізацію пального іншим особам, крім реалізації бензолу поза межами митної території України в митному режимі експорту;

б) заправлення здійснюється в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, які:

- призначені для виконання робіт на землях сільськогосподарського або лісового призначення, на землях, наданих гірничим підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, а також для виконання робіт з будівництва доріг;

- належать іншим особам;

- виконують роботи протягом строку дії договору підряду виключно на зазначених у цьому пункті землях, що перебувають у власності або користуванні замовника;

в) транспортні засоби, що здійснюють заправлення в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, у паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або в паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, зазначені в підпункті "б" цього підпункту, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з такого транспортного засобу.

Враховуючи вищенаведене, ФГ "БОГДАН-С" на підставі ліцензії на право зберігання пального може здійснювати таку діяльність виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

Як вбачається з акту перевірки, на підставі якого було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення, порушення позивачем статті 17 Закону №481/95-ВР полягає у тому, що ФГ «Богдан-С» безкоштовно відвантажувало паливо, що зберігалось на ФГ для власних потреб, автомобілям DAF XF 105.410 білого кольору 2007 номерний знак НОМЕР_1 та DAF ТЕ 95 XF 430 червоного кольору 2003 номерний знак НОМЕР_2 .

Водночас, про згадані автомобілі, як об`єкти оподаткування, позивач повідомляв контролюючий орган шляхом подання заяв за формою №20-ОПП (а.с. 102-104).

Використання згаданих автомобілем позивачем у своїй господарської діяльності встановлено в акті про результати фактичної перевірки №26196/15-32-09-06/37015468 від 28.09.2023 (арк. акту 5), а також визнано ГУДПС у листі від 03.11.2023, складеному за результатом розгляду заперечень ФГ на згаданий акт перевірки.

Частиною першою статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Таким чином, ураховуючи, що позивачем здійснювалося заправлення в паливний бак машин, які використовуються ним у своїй господарської діяльності (доказів протилежного суду надано не було), колегія суддів вважає хибними висновків акту перевірки про віднесення таких операції до реалізації пального.

При цьому, відсутність нотаріально посвідченого Договору найму транспортного засобу за участю фізичної особи значення не має, оскільки не спростовує факт використання вказаних автомобілей ФГ "БОГДАН-С" у своїй господарської діяльності.

З огляду на наведене колегія суддів не може погодитися з висновкам суду першої інстанції про правомірність спірного податкового повідомлення-рішення від 07.11.2023 №28751/15-32-09-06.

Резюмуючи все викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду даної справи та є підставою для скасування рішення з ухваленням нового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

У відповідності до статті 139 КАС України, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового за подачу позовної заяви (7500 грн.) та апеляційної скарги (11250,00 грн.) підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "БОГДАН-С" задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов Фермерського господарства "БОГДАН-С" задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 07.11.2023 №28751/15-32-09-06 про застосування штрафних санкцій у розмірі 500 000 грн. до Фермерського господарства "БОГДАН-С".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Одеській області на користь Фермерського господарства "БОГДАН-С" судовий збір у розмірі 18750 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов