Справа № 520/3608/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року Справа № 520/3608/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Садової М.І.,

за участю секретаря судових засідань Акулової А. М.,

представника позивача Гімонової К. Е. (в режимі відеоконіференції),

представника відповідача Славич А. М.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в місті Харкові в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "Індастрі" до головного управління Держаної податкової служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить скасувати податкове повідомлення-рішення головного управління Держаної податкової служби у Харківській області № 8 від 13.11.2024; - вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що позивач звернувся до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення, яким нараховано штрафні санкції та пеню у розмірі 4 477 707,91 грн за порушення граничних строків розрахунків за експортно-імпортними операціями за зовнішньоекономічними контрактами з компанією VARIANT PROFILE S.R.L. (Румунія). ТОВ ВК "Індастрі" стверджує, що порушення строків сталося внаслідок форс-мажорних обставин, підтверджених сертифікатами Харківської торгово-промислової палати, а тому застосування штрафних санкцій є протиправним. Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України здійснити розподіл судових витрат.

Відповідач подав до суду відзив та додаткові пояснення, які містять заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що форс-мажорні обставини не мали прямого впливу на можливість дотримання строків розрахунків, а позивач мав альтернативні об`єкти (приміщення в містах Харкові та Хмельницькому) для прийняття товару, що свідчить про можливість виконання зобов`язань. Сертифікати ТПП не є беззаперечним доказом форс-мажору. Просить у позові відмовити.

Позивачем подано до суду додаткові пояснення на позов, які містять доводи, що є аналогічними обставинам викладених у адміністративному позові та пояснення сторони позивача наданих у судових засіданнях.

Ухвалою суду від 24.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представники позивача позов підтримав повністю. Просить такий задовольнити. Додатково пояснив, що форс-мажорні обставини (військові дії та руйнування підприємства) унеможливили виконання зобов`язань за контрактами, що підтверджено сертифікатами Харківської торгово-промислової палати. Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», перебіг строків розрахунків та нарахування пені зупиняється на період дії форс-мажору, тому штрафні санкції є протиправними. Альтернативні приміщення, на які посилається відповідач, були непридатними для прийняття товару через відсутність вантажопідйомного обладнання та недостатні технічні характеристики. Позивач вжив заходів для мінімізації наслідків, зокрема звернувся до контрагента з проханням змінити технічні характеристики товару (лист № 300 від 30.05.2024).

У судовому засіданні представник відповідача заперечив проти позову з підстав, які викладені у заяві по суті. Додатково пояснив, що форс-мажорні обставини не мали прямого впливу на можливість дотримання строків розрахунків, а позивач мав альтернативні засоби для виконання зобов`язань. Позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного з огляду на таке.

Товариство з обмеженою відповідальність виробнича компанія "Індастрі" зареєстрована як юридична особа, основний вид діяльності: 24.33 холодне штампування та гнуття, що підтверджено випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань /том 1 а.с. 12-13/.

Суд установив, 10.11.2023 між компанією VARIANT PROFILE S.R.L. (Румунія) (продавець) та ТОВ ВК "Індастрі" (покупець) укладено договір поставки № 10/11/23. Предмет договору - продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити сталь в рулонах з оцинкованим та/або полімерним покриттям та вироби з металу (надалі іменується «Товар»), найменування, одиниця виміру, кількість, ціна, вартість якої узгоджуються Сторонами щодо кожної поставки товару окремо і невід`ємною вказуються в рахунку проформі, який є частиною цього Договору /том 1 а.с. 65-77/.

На виконання вимог контракту № 10/11/23, Покупцем було здійснено оплату товару на умовах попередньої оплати, що підтверджується платіжними інструкціями від 21.11.2023 та від 08.12.2023.

Згідно п. 3.1. контракту № 10/11/23 від 10.11.2023, в редакції додаткової угоди від 24.01.2024, постачання Товару Продавцем відбувається відповідно до базису поставки DDP Україна, м. Харків, вул. Лозівська, 3 (Incoterms 2020) /том 1 а.с. 74-75/.

01.06.2023 між VARIANT PROFILE S.R.L. (продавець) та ТОВ ВК "Індастрі" (покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 01/06/23. Предмет договору -продавець зобов`язався продати, а покупець зобов`язався прийняти товар - вироби з металу /том 1 а.с. 78-90/.

Так, згідно з п. 3.1. контракту № 01/06/23, в редакції додаткової угоди від 24.01.2024 року, постачання Товару Продавцем відбувається відповідно до базису поставки DDP Україна, м. Харків, вул. Лозівська, 3 (Incoterms 2020) /том 1 а.с. 87-88/.

На виконання вимог контракту № 01/06/23, покупцем було здійснено оплату товару на умовах попередньої оплати, що підтверджується платіжними інструкціями від 20.02.2024, 26.01.2024, 27.02.2024, 27.03.2024, 07.03.2024, 12.03.2024, 14.03.2024, 09.02.2024.

01.06.2023 між VARIANT PROFILE S.R.L. (продавець) та ТОВ ВК "Індастрі" (покупець) та було укладено зовнішньоекономічний контракт № 01/06/23. Предмет договру - продавець зобов`язався продати, а покупець зобов`язався прийняти товар - вироби з металу /том 1 а.с. 91-110/.

Згідно з п. 3.1. контракту № 01/06/23, в редакції додаткової угоди від 24.01.2024 року, постачання Товару Продавцем відбувається відповідно до базису поставки DDP Україна, м. Харків, вул. Лозівська, 3 (Incoterms 2020) /том 1 а.с. 100-101/.

На виконання вимог Контракту № 01/06/23 покупцем було здійснено оплату товару на умовах попередньої оплати, що підтверджується платіжними інструкціями від 09.01.2024, 08.01.2024, 15.12.2023, 13.12.2023, 29.12.2023, 18.12.2023, 15.12.2023.

Позивач наводить обставини про те, що через руйнування не зміг своєчасно прийняти імпортний товар або поставити експортний товар, що призвело до порушення граничних строків розрахунків, передбачених Законом України «Про валюту і валютні операції».

Контролюючим органом проведено перевірку позивача за результатами якої складено акт від 10.10.2024 № 47147/20-40-07-08-05/23764970. Перевіркою встановлено порушення ТОВ ВК "Індастрі": частини 2 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», із змінами та доповненнями, пункту 142 Постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи період запровадження воєнного стану», із змінами та доповненнями за зовнішньоекономічним Договором поставки від 02.06.2023 № 02/06/23, укладеним з компанією «VARIANT PROFILE SRL», Румунія; - частини 3 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», із змінами та доповненнями, пункту 14 Постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», із змінами та доповненнями за зовнішньоекономічними Договорами поставки від 01.06.2023 № 01/06/23, від 10.11.2023 № 10/11/23, укладеними з компанією «VARIANT PROFILE SRL», Румунія.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 8 від 13.11.2024 та накладено на позивача штраф у розмірі 4477707,91 грн за порушення частин 2 та 3 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції».

Позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення до ДПС України, однак останній ухвалив рішення № 1784/6/99-00-06-01-03-06 від 20.01.2025 про відмову у задоволенні скарги.

ТОВ ВК "Індастрі" вважає, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області № 8 від 13.11.2024, є протиправним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм діючого законодавства України, у зв`язку з його невідповідністю фактичним обставинам та нормам чинного законодавства України у зв`язку із чим звернулось до суду за захистом свого порушеного права.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Положеннями п. п. 19-1.1.4. п. 19-1.1.ст. 19-1 ПК України, визначено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Статтею 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 № 959-ХІІ (далі - Закон № 959-ХІІ) встановлено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом і обміном матеріальних та нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Зовнішньоекономічна діяльність - діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, а також діяльність державних замовників з оборонного замовлення у випадках, визначених законами України, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

Так, правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ, визначає Закон України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VIII від 21.06.2018 (далі - Закон № 2473-VIII в редакції на час спірних відносин). Цей закон також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства.

Метою цього Закону є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 2473-VIII, валютна операція - операція, що має хоча б одну з таких ознак: а) операція, пов`язана з переходом права власності на валютні цінності та (або) права вимоги і пов`язаних з цим зобов`язань, предметом яких є валютні цінності, між резидентами, нерезидентами, а також резидентами і нерезидентами, крім операцій, що здійснюються між резидентами, якщо такими валютними цінностями є національна валюта; б) торгівля валютними цінностями; в) транскордонний переказ валютних цінностей та транскордонне переміщення валютних цінностей;

Валютне регулювання - діяльність Національного банку України та в установлених цим Законом випадках Кабінету Міністрів України, спрямована на регламентацію здійснення валютних операцій суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами; валютний нагляд - система заходів, спрямованих на забезпечення дотримання суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами валютного законодавства.

Частиною 1 статті 3 Закону № 2473-VIII, встановлено, що відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Приписами статті 4 Закону України «Про валюту і валютні операції», визначено, що валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.

Свобода здійснення валютних операцій забезпечується шляхом дотримання принципів валютного регулювання, встановлених цим Законом.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства. Органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.

У разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.

За змістом частини 5 статті 11 Закону № 2473-VIII, Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 2473-VIII, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання (частина 2 статті 13 Закону № 2473-VIII).

Згідно з частиною 3 статті 13 Закону № 2473-VIII, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

За приписами ч. 5 ст. 13 Закону України № 2473-VIII, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Пунктом 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» зі змінами, внесеними постановою Національного банку України від 07.07.2022 № 142, передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.

Відповідно до пп. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Підпунктами 20.1.4, 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: - проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків; - застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 ПК України встановлено, що податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

За підпунктом 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 ПК України, згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що ПК України визначено, що пеня за порушення строків розрахунків в іноземній валюті є різновидом грошового зобов`язання платника податків та застосовується контролюючим (податковим) органом в порядку, який передбачений для прийняття податкових повідомлень-рішень, а Закон України «Про валюту і валютні операції», зокрема його стаття 13, містить лише встановлення такого виду відповідальності, як пеня за порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею.

Верховний Суд у постанові від 15.02.2024 по справі № 420/1538/23 сформулював наступний висновок: «Пеня, нарахована за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті, з 01.01.2021 (дата набрання чинності Законом України «Про внесення змін до ПК України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних не узгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 № 466-IX) є одним із різновидів пені в розумінні приписів підпункту 14.1.162. пункту 14.1. ст. 14 ПК України, та, відповідно, на неї розповсюджується дія положень абз. 11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, який передбачає, що протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню».

Згідно з оспорюваного податкового повідомлення рішення від 13.11.2024 та акту контролюючого органу від 10.10.2024 убачається, що останнім установлено порушення позивачем вимог частини 2 та частини 3 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валют і валютні операції», із змінами та доповненнями, пункту 14 Постанови Правління Національного банку України 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», із змінами від доповненнями /том 1 а.с. 14-27/.

Разом із тим, згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про валюту та валютні операції» у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Відповідно до умов контрактів у розділі «Форс-мажор» жодна із сторін не буде вважатися за невиконання своїх зобов`язань виконання відповідно до договору в тій мірі, в якій порушується таких зобов`язань затримується або законодавства, обставинами форс-мажору (зміна блокада, стихійні лиха, війна, військові дії, інші ембарго, заборона експорту, епідемії та Сторони обставини надзвичайного характеру, які не могли передбачити при підписанні Договору), підтвердженими офіційними документами уповноваженими державними органами відповідної країни.

Відповідно до частини другої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

За змістом частини першої статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Отже, наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, має бути підтверджена в порядку, визначеному Законом.

Так, Верховним Судом у постанові від 12.12.2024 (справа № 380/839/24) від 14.01.2025 (справа № 440/17191/23) з посиланням на постанови Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22 зазначено, що усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку.

Також зауважено, що Верховний Суд неодноразово вказував (постанови від 05 грудня 2023 року у справі № 917/1593/22, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 19 серпня 2022 року у справі № 908/2287/17 тощо), що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

У постановах від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі № 818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі № 812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі № 805/1087/16 Верховний Суд зазначив, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку.

З наведених вище підходів слідує, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має встановлюватись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і оцінкою інших належних доказів, що можуть це підтвердити.

У розвиток правової позиції, сформульованої Верховним Судом у зазначених справах, суд зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом неможливості виконання зобов`язання, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та характеру зобов`язання.

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання.

Про обґрунтованість такого висновку свідчить і аналіз ч. 6 ст. 13 Закону України № 2473-VIII, яка передбачає можливість зупинення перебігу строків розрахунків та нарахування пені за їх порушення лише у разі зупинення виконання договору, яке відбувається у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин.

Іншими словами, неможливість виконання договору, а відповідно, і звільнення від нарахування пені, має місце у разі впливу форс-мажорних обставин на таку можливість.

Такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі № 818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі № 812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі № 805/1087/16.

Позивач наводить аргументи про те, що 27 травня 2024 року внаслідок військової агресії російської федерації проти України дві керовані авіабомби влучили в територію підприємства позивача за адресою: м. Харків, вул. Лозівська, 3.

Контракти № 01/06/23 та № 10/11/23) передбачали поставку товарів (рулонів сталі вагою 10-12 тонн) на умовах DDP за адресою вул. Лозівська, 3, де був розташований необхідний кран.

Контракт (№ 02/06/23) передбачав поставку товару, але через руйнування виробничих потужностей позивач зміг виконати лише частину зобов`язань.

Альтернативні приміщення позивача (вул. Велика Панасівська, вул. Пащенківська, м. Хмельницький) не мали вантажопідйомного обладнання для роботи з великогабаритним товаром або були непридатними (аварійні, орендовані, підсобні).

Позивач повідомив контрагента про форс-мажорні обставини листами від 28.05.2024 (№ 295, № 296, № 297, № 299/ том 1 а.с. 147-150/.

Окрім цього, позивач звернувся до Харківської торгово-промислової палати, отримавши сертифікати про форс-мажорні обставини: № 6300-24-1799 від 30.09.2024 (контракт № 10/11/23); - № 6300-24-1953, № 6300-24-1954, № 6300-24-1964, № 6300-24-1965 від 23.10.2024 (контракт № 01/06/23); - № 6300-24-1992, № 6300-24-1999, № 6300-24-2000 від 18.10.2024 та 24.10.2024 (контракт № 02/06/23) щодо обов`язку (зобов`язання), а саме: дотримання граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів, з дня здійснення авансових платежів (попередньої "Індастрі" оплати). Засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану; воєнні (бойові) дії на території м. Харків Харківської області, що унеможливило виконання вищевказаних контрактів в зазначені терміни /том 1 а.с. 111-125/.

Відповідно до акту про пожежу, складеного представниками ВЗНС по Холодногірському району 27 травня ХРУ ГУ ДСНС України у Харківській області 27.05.2024 року, щодо пожежі, яка виникла 2024 року на об`єкті: цех зі складським приміщенням, за адресою: м. Харків, вул. Лозівська, 3, власник ТОВ «Ескаль», пожежею знищено: дах та рубероїд, та пошкоджено: ТОВ готова «Ескаль», продукція, серверне обладнання з комп`ютерною технікою, архівна документація фірм: ТОВ ВК «Індастрі» тощо, причина пожежі: внаслідок бойових (воєнних) дій /том 1 а.с. 126-126а/.

Згідно з копії витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження: 0000911 (№1), дата реєстрації провадження: 27.05.2024 року, згідно з яким, 27.05.2024 року військовослужбовцями підрозділів збройних сил російської федерації здійснено обстріл території за адресою: м. Харків, вул. Лозівська, буд. 3, що призвело до пошкодження будівель та майна ТОВ ВК «НДАСТРІ», ТОВ «ЕСКАЛЬ» /том 1 а.с. 127/.

Відповідач наводить аргумент про те, що у позивача була можливість прийняття товару за контрактами за іншими адресами здійснення господарської діяльності та в інших приміщеннях за оспорюваною адресою.

Щодо наявності інших приміщень у позивача в місті Харкові, що на переконання контролюючого органу надавало об`єктивну можливість позивачу прийняти товар, суд прийшов наступного.

Суд установив, що позивача на певному праві власності, що не заперечено сторонами під час розгляду справи по суті, а відтак приймається судом до уваги, належать:

- нежитлова будівля літ. Ш-1, розташована за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська (Котлова), б. 129, загальною площею 391,8 кв.м. Призначення приміщень підсобне, коридор, склад, гаражі. Площа цих приміщень: основні склади різних площ, загальною площею 300,00 кв. м, допоміжні приміщення загальною площею 91,8 кв.м /том 2 а.с. 145/.

- нежитлова будівля літ. Щ-1, розташована за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська (Котлова), б. 129, загальною площею 380,1 кв.м. Призначення приміщень склади. Площа цих приміщень: основні склади різних площ, загальною площею 380,1 кв. м /том 2 а.с. 153/.

- нежитлова будівля літ. Б-1, розташована за адресою: м. Харків, вул. Пащенківська, буд. 22, загальною площею 86,4 кв.м. Призначення приміщень підсобне, коридор, прохідна, основне, кімната охорони /том 2 а.с. 159/.

- нежитлова будівля літ. В1-1, яка складається з: нежитлових приміщень 1-го поверху №1-:-33, антресолів № 34-40, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська (Котлова), б. 129, загальною площею 5477,7 кв.м, на підставі договору оренди № 01/04/24 від 01.04.2024 знаходилась у користуванні ТОВ «С.С.СКАФОЛДІНГ» у період з 01.04.2024 по 30.11.2024 /том 2 а.с. 182-189/;

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 1, 2, 23-35, XIV, 2-го поверху № 36-38. 63-6 80 № XVII, 3-го поверху № 81-83, 104-114, XIX в літ Б-3, розташовані за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська (Котлова), б. 129, являє собою групу нежитлових приміщень, що складається з кабінетів, вбиралень, комор, їдальні, підсобне приміщення, коридор, балкон /том 2 а.с. 174/.

Дані обставини підтверджено технічними паспортами на вказані об`єкти /том 2 а.с. 139-175/.

Разом із тим, будь-яких доказів, які б підтверджували доводи відповідача про можливість прийняття товару за іншими адреса за якими позивач здійснює свою господарську діяльність у місті Хмельницькому, відповідачем не подано до суду та судом не установлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на наведений аналіз технічних характеристик нежитлових приміщень, судом не встановлено, а відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обставини про те, що у позивача була можливість прийняття придбаного товару за контрактами за проаналізованими вище приміщення, які перебували у позивача у місті Харкові та Хмельницькому.

Позивач наводить аргументи про те, що в процесі господарських відносин між VARIANT PROFILE S.R.L. продавцем за зовнішньоекономічними контрактами № 10/11/23 від 10.11.2023, № 01/06/23 від 01.06.2023, № 01/06/23 від 01.06.2023 та ТОВ ВК "Індастрі" - покупцем, було погоджено постачання товару у фасуванні вагою 10-12 тонн 1 рулон сталі, що відповідало технічним можливостям покупця щодо його розвантаження, а саме за допомогою вантажопідйомного крану козлового електричного, вантажопідйомністю 12,5 тонн, який знаходився на території виробничих приміщень ТОВ ВК "Індастрі", а саме: м. Харків, вул. Лозівська, 3. Загалом, визначення базису поставки саме DDP Україна, м. Харків, вул. Лозівська, 3 (Incoterms 2020) і було, в тому числі обґрунтовано наявністю за вказаною адресою відповідної техніки з розвантаження, обладнання для обробки та умов для зберігання відповідного товару.

Суд установив, що у позивача перебуває на обліку кузловий вантажний кран, із відповідними характеристиками та відсутністю у обмежень щодо вантажопідйомності, що підтверджено паспортом такого крана /том 2 а.с. 121-127/.

Відповідно до службової записки від 29.05.2024 начальника ЕМВ директору позивача установлено, що після ворожого бомбардування 27.05.2024 ділянки за адресою Лозівська, будинок №3, козловий кран 12,5т, реєстраційний № 35647 був пошкоджений. Після проведення огляду були виявлені обриви кабельних шлейфів. Після відновлення кабельних шлейфів робота приводу на команду "майна" не працює. Своїми силами виконати ремонт не вдається, потрібно залучення спеціалізованої організації для проведення діагностування /том 2 а.с. 128/.

З огляду на викладене суд прийшов до переконання про те, що характеристики зазначено крану дійсно підтверджують доводи позивача про можливість прийняття придбаного товару в обумовленій у контактах фіксованій вазі.

Відносно доводів відповідача про наявність у позивача можливості здійснити повернення авансованого платежу у межах передбачених законодавством строках, у зв`язку із настання непереборної сили для однієї із сторін, суд прийшов наступного.

Відповідно до умов контрактів у розділі «Санкції та рекламації» при неможливості здійснення відвантаження товару продавцем в зазначений в договорі (Рахунок Проформа) строк, продавець зобов`язаний протягом 5-ти (п`яти) банківських днів після закінчення зазначеного строку поставки товару повернути покупцю 100 % коштів, отриманих продавцем в якості передоплати за товар, який не був відвантажений в строк.

Згідно з умов контрактів у розділі «Форс-мажор» жодна із сторін не буде вважатися відповідальною за невиконання своїх зобов`язань відповідно до договору в тій мірі, в якій виконання таких зобов`язань затримується або порушується обставинами форс-мажору (зміна законодавства, стихійні лиха, війна, військові дії, блокада, ембарго, заборона експорту, епідемії ра інші обставини надзвичайного характеру та які сторони не могли передбачити при підписання договору).

Здійснюючи аналіз наведених умови контрактів, як окремо кожен із пунктів та і в їх сукупності, суд прийшов висновку про те, що оскільки невиконання умов контрактів щодо відвантаження товару продавцем здійснено за наявності обставин, які останні не могли передбачати під час підписання контрактів саме у покупця, а відтак підстав для повернення покупцю коштів, отриманих продавцем в якості передоплати за товар, який не був відвантажений в строк через наявність неможливості саме у продавця, суд не установив, у зв`язку із цим доводи сторони відповідача з цього питання суд оцінює критично.

Щодо доводів відповідача про те, що введення в Україні воєнного стану не є форс-мажорною обставиною, про що вказаною у постанові Верховного Суду від 23.07.2024 у справі №240/25642/22, суд зазначає, що підставою для невиконання зобов`язань за контрактами у цій справі слугувало не сам факт ведення воєнного стану, а дії вчинені під час такого стану, які не можуть бути передбачені із настанням певних наслідків для суб`єкта господарювання, що б дало можливість спрогнозувати господарську діяльність без будь-яких ризиків для позивача.

З огляду на викладене вище, аналізуючи наявні у справі докази, як окремо кожен так і в сукупності між собою, суд дійшов висновку про встановлення причинно-наслідкового зв`язку між активними бойовими діями російської федерації проти України на території м. Харкова внаслідок яких 27.05.2024 дві керовані авіабомби влучили по підприємству позивача, що призвело до руйнувань приміщення та вплинуло на прийняття товару за контрактами (імпорт товару) та виготовлення товару (експорт товару), що ускладнило виконання умов зовнішньоекономічних контрактів; неможливість прийняття товару за іншими приміщеннями, які належать на певному праві власності позивачу через відсутність відповідних технічних характеристик та певного обладнання (вантажопідйомного крану) для прийняття обумовленого контрактами товару з особливими характеристиками щодо ваги товару; відсутність можливості повернення переоплати продавцем через наявність обставин, які не залежали від нього, а відатк наявність таких обставин призвело до об`єктивної неможливістю виконати конкретні зобов`язання за вищевказаними контрактами. Будь-яких доказів, які б спростували наявність такого причинного-наслідкового зв`язку стороною відповідача не надано, а відтак на переконання суду встановлені дані звільняють позивача від відповідальності за порушення вимог пункту 3 статті 13 Закону № 2473-VIII та нарахування позивачу пені за частиною п`ятою статті 13 зазначеного Закону, а тому оспорюване податкове повідомлення-рішення від 13.11.2024 № 8 необхідно скасувати.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.

Суд надав оцінку іншими доводам сторін, які викладені у заявах по суті, однак такі висновків суду не спростовують.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 30280,00 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "Індастрі" до головного управління Держаної податкової служби у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення-рішення головного управління Держаної податкової служби у Харківській області від 13.11.2024 № 8.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з головного управління Держаної податкової служби у Харківській області на користь товариства з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "Індастрі" судовий збір у розмірі 30280,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач товариство з обмеженою відповідальністю виробнича компанія "Індастрі", місцезнаходження місто Хмельницький, вулиця Романа Шухевича, будинок № 8/2В, ;

відповідач головне управління Державної податкової служби у Харківській області місцезнаходження місто Харків, вулиця Григорія Сковороди, будинок № 46, .

Повне судове рішення складено та підписано суддею 04.08.2025.

Суддя М. І. Садова