Справа № 760/15273/24
Суддя: Усатова І. А.
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/760/610/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Усатової І.А.,

при секретарі - Омельяненко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся із позовом ДПП у якому просив суд: визнати дії поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 1 УПП в Чернігівській області ДПП Ющенка І.Г. неправомірними; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2347504 від 08.06.2024.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 08.06.2024 він рухався (перебував за кермом) на автомобілі марки «AUDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , з міста Ніжина до Києва по автошляху М 02 (Глухів-Кіпті).

Вказує, що перед розгалуженням доріг та в`їздом о 21.00 год. на естакаду, що перпендикулярно перетинає автошлях М 01 (Чернігів-Київ) в населеному пункті Кіпті, він подав сигнал лівим світловим покажчиком повороту і проїхав по естакаді.

При з`їзді з неї і наближенням до перехрестя з головною дорогою автошлях М 01 (Чернігів-Київ) він суттєво зменшив швидкість (до 3-8 км/год.), оскільки мав з другорядної дороги в`їхати на головну автомобільну дорогу та відповідно до абзацу 30 пункту 1.10, пункту 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10. 2001 № 1306 ПДР, дати дорогу транспортним засобам, що мають перевагу і рухаються по ній, щоб не створювати їм перешкоду для руху і вони при цьому не змінювали свій рух та швидкість.

Зазначає, що другорядна дорога, по якій він рухався до перехрестя, плавно (заокруглено, невеликим зигзагом вліво-вправо), майже паралельно прилягає праворуч до головної, є дорогою з одностороннім рухом. На ній встановлено (перед приляганням доріг) дорожній знак пріоритету 2.1 «Дати дорогу», що передбачає не тільки превентивного повільного руху автомобіля, що рухається по другорядній дорозі, але і зупинку його у разі необхідності.

Посилається, що його автомобіль з включеними зовнішніми освітлювальними приладами повільно на безпечній швидкості рухався до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг, на якому дозволено з другорядної дороги рух тільки праворуч (інший напрям руху створює гостру небезпеку, перешкоду для руху по головній дорозі) в напрямку м. Київ і приблизився майже паралельно до проїзної частини (складається з двох смуг руху в одному напрямку) головної дороги.

Перед виїздом на праву смугу проїзної частини головної дороги, тобто за мить перед перестроюванням його автомобіля ліворуч (відповідно до вимог п.10.1 ПДР він пересвідчився, що транспортні засоби зліва від нього у напрямку до Києва не наближаються) поліцейський патрульної поліції вчинив превентивний поліцейський захід - зупинення його транспортного засобу.

Стверджує, що підійшовши до нього через відкрите бокове вікно водія цей співробітник поліції, який не представився відповідно до вимог частини 3 статті 18 Закону України «Про національну поліцію» повідомив йому про причину зупинки: порушення ним Правил дорожнього руху при виїзді з другорядної дороги на головну, а саме не подав сигнал світловим покажчиком повороту при здійсненні повороту вправо; а потім висунув вимогу щодо пред`явлення посвідчення водія.

Вказує, що у цьому випадку він не порушив ПДР, а тому поліцейський безпідставно склав щодо нього постанову.

Зазначає, що у даній дорожній обстановці напрямок руху автомобіля, що рухається по другорядній дорозі з однією смугою та переїжджає нерегульоване перехрестя нерівнозначних доріг (другорядна дорога прилягає майже паралельно до головної в напрямку руху транспорту по ній), для інших учасників руху, що їдуть за ним на транспортних засобах на безпечній відстані, для них зрозумілий і передбачуваний. А тому водію, що їде попереду, включати світловий покажчик повороту вправо є зайвим (не впливає на безпеку руху) і може бути незрозумілим для інших учасників руху (можуть помилково сприйняти такий сигнал як сигнал з метою зупинки, з`їзду на обочину), що створить загрозу для безпеки руху при виїзді (перестроювання вліво) транспортних засобів на головну дорогу.

Відповідно до абзацу 1 пункту 9.4 ПДР попереджувальний сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

У даній дорожній обстановці необхідно перед перестроюванням (з`їздом) вліво з смуги (ділянки дороги), що прилягає до головної дороги, на праву полосу проїзної частини головної дороги включити лівий світловий покажчик повороту.

Проте проїзд такого специфічного перехрестя (прилягання нерівнозначних доріг) здійснюється на практиці (протягом десятків років неодноразово проїздив його і спостерігав за іншими учасниками руху) у різному порядку та по різному на це реагують і працівники поліції.

Просить позов задовольнити.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 01.07.2024 було відкрито провадження у справі та розгляд призначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивачу судом було надіслано копію ухвали суду від 04.04.2024. Відповідачу судом було надіслано копію ухвали суду від 04.04.2024 та копію позовної заяви із додатками.

29.07.2024 представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву у якому останній проти позовних вимог заперечував. Заперечення проти позову мотивував тим, що факт порушення позивачем ПДР підтверджується відеозаписом, який додано до відзиву на позовну заяву.

З огляду на це, вважав притягнення позивача до адміністративної відповідальності правомірним, а тому у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то сторони у судове засідання не викликалися.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.06.2024 відносно позивача працівником поліції було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що 08.06.2024 о 21 год. 14 хв. у с. Кіпті, дорога М01 98 км, ОСОБА_1 , керуючи т/з Audi Q7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідно до напрямку руху при повороті, чим порушив п. 9.2.б ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Дослідивши складену постанову суд приходить до наступного висновку.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, положення даної статті вказують на те, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 9.2.б ПДР визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Диспозиція частини 2 статті 122 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Позивач у позовній заяві не заперечує факт не подання ним сигналу світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед виїздом із другорядної дороги на головну.

Із дослідженого відеозапису, що доданий до відзиву на позов, установлено, що автомобіль позивача 08.06.2024 під час виїзду із другорядної дороги на головну та перестроювання у відповідну смугу головної дороги не подав сигнал про це лівим покажчиком повороту, що є порушенням п. 9.2.б ПДР.

Доводи позивача про те, що такий сигнал інші учасники руху могли не зрозуміти, суд відхиляє, оскільки п. 9.2.б ПДР визначено обов`язок водія подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед поворотом та перестроюванням, тобто і ситуації, яка описана у спірній постанові.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відносяться на рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Усатова І.А.