Справа № 300/2328/25
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" серпня 2025 р. справа № 300/2328/25
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главач І.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє Атаманюк Володимир Михайлович (надалі, також представник позивача), звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить:
визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку та виплати основної пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Конституційного Суду від 07.02.2021 № 1-р(ІІ)/2021, а також відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991, з часу подання даної заяви (11.02.2025 р.) у розмірі шести мінімальних пенсій за віком;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити перерахунок та виплатити основну пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Конституційного Суду від 07.02.2021 № 1-р(ІІ)/2021, а також відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 06.06.1996 р., з часу подання даної заяви (11.02.2025 р.) у розмірі шести мінімальних пенсій за віком.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 має право на одержання пенсії як інвалід ІІІ групи у розмірі не нижчому за 6 мінімальних пенсій за віком після набрання чинності Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(II)/2021, яким визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України". Проте, відповідачем виплачується позивачу пенсія у розмірі меншому за 6 мінімальних пенсій за віком. Відтак, просить позов задовільнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 19-20).
Головуючий суддя Главач І.А. по даній адміністративній справі перебував у щорічній відпустці з 21.04.2025 по 16.05.2025 згідно наказу від 04.04.2025 № 80-В (а.с. 22).
для I групи інвалідності 6000 гривень;
для II групи інвалідності 4800 гривень;
для III групи інвалідності 3700 гривень;
для дітей з інвалідністю 3700 гривень.
Також зазначену правову норму доповнено частинами четвертою та п`ятою, а саме: Розміри пенсії, передбачені частиною 3 цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців 2 і 3 частини 2 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Зазначає, що приписи частини 3 статті 54 Закону № 796-XII, у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 06.06.1996 № 230/96-ВР не підлягають застосуванню, оскільки Верховна Рада України виконала Рішення Конституційного Суду України у визначений в ньому термін та привела у відповідність приписи пенсійного забезпечення вказаної категорії осіб (а.с. 23-54).
Суд, розглянувши відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 (а.с. 9).
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі, також Закон України № 1058-IV), що підтверджується даними протоколу за пенсійною справою позивача (а.с. 52-53).
Відповідно до даних розрахунку, наданого відповідачем, позивач отримує пенсію, як особа, що досягла віку, з якого має право на призначення пенсії, з урахуванням його статусу інваліда ІІІ групи внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС на підставі статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Згідно даних розрахунку, позивачу призначено пенсію в розмірі 7098,85 грн. Останній перерахунок проводився 21.03.2025 у зв`язку з допризначенням та сплатою внесків (а.с. 52-53).
11.02.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії в розмірі шести мінімальних пенсій за віком з урахуванням всіх передбачених доплат та підвищень внаслідок визнання рішенням Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 змін до статті 54 Закону України № 796-ХІІ неконституційними (а.с. 10 зворотна сторона а.с. 12).
ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом № 1983-1336/О-02/8-0900/25 від 10.03.2025 повідомив позивачу, що він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області як одержувач пенсії за віком, відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Оскільки призначення пенсії здійснюється за заявою особи, яка має право на призначення пенсії, то відповідач повідомив позивача про необхідність звернення з відповідною заявою про призначення пенсії за Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (надалі, також Закон України № 796-ХІІ) (а.с. 13 зворотна сторона а.с. 13).
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд встановив таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України № 1058-IV від 09.07.2003 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності з 01.01.2004, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (надалі, також Закон України № 1058-IV).
Частиною першою статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України і, складається, в тому числі, з Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, визначає Закон України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ.
За змістом статті 1 Закону № 796-XII цей нормативно-правовий акт спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території.
Державна політика в галузі соціального захисту потерпілих від Чорнобильської катастрофи та створення умов проживання і праці на забруднених територіях базується на принципах, зокрема, соціального захисту людей, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до частини 1 статті 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним, до категорій, 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Пенсійне забезпечення осіб, які віднесені до І категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи врегульовано положеннями статті 54 Закону № 796-XII, яка неодноразово зазнавала змін.
Так, відповідно до статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Обчислення і призначення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи із заробітку за межами зони відчуження провадиться на загальних підставах відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII.
В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:
по I групі інвалідності 10 мінімальних пенсій за віком;
по II групі інвалідності 8 мінімальних пенсій за віком;
по III групі інвалідності 6 мінімальних пенсій за віком;
дітям-інвалідам 3 мінімальних пенсій за віком.
Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України.
28 грудня 2014 року прийнято Закон № 76-VIII, яким статтю 54 Закону № 796-XII викладено у такій редакції:
"Пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців.
Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань".
Конституційний Суд України в Рішенні від 07 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021 дійшов висновку, що положення частини третьої статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 76-VIII не відповідають Конституції України (є неконституційними) та встановив, що громадяни України, на яких поширюється дія статті 54 Закону № 796-ХІІ, мають право на відшкодування шкоди, якої вони зазнали внаслідок дії частини третьої статті 54 цього Закону в редакції Закону № 76-VIII. З метою реального поновлення у правах громадян України, на яких поширюється дія статті 54 Закону № 796-ХІІ, Конституційний Суд України вважав, що держава зобов`язана розробити порядок (юридичний механізм) відшкодування шкоди, якої вони зазнали внаслідок дії статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 76-VIII.
У Рішенні від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 Конституційний Суд України, здійснивши порівняльний аналіз частини четвертої статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 230/96-ВР та пунктів 11, 12 Порядку № 1210, дійшов висновку, що Кабінет Міністрів України визначив істотно менші мінімальні розміри державної пенсії особам, на яких поширюється дія статті 54 Закону № 796-ХІІ, ніж їх було гарантовано на законодавчому рівні частиною четвертою зазначеної статті у редакції Закону № 230/96-ВР та зазначив, що приписи статей 3, 16, 50 Конституції України у їх взаємозв`язку зобов`язують державу за будь-яких обставин забезпечити особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, посилений соціальний захист, реалізацію їх права на відшкодування завданої шкоди здоров`ю.
У цьому рішенні Конституційний Суд України також вказав на те, що держава може змінювати законодавче регулювання у сфері соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, проте в разі зміни такого регулювання вона не повинна вдаватися до обмежень, що порушують сутність їх індивідуальних прав, а досягнутий рівень соціального захисту має бути збережено.
Частинами першою та другою статті 152 Конституції України визначено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності. Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Аналогічне положення міститься в Законі України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 № 2136-VIII.
Порядок виконання рішень та висновків Конституційного Суду України регламентовано положеннями статті 97 Закону № 2136-VIII, відповідно до частини першої якої Конституційний Суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.
Керуючись зазначеними нормами Закону № 2136-VIII, Конституційний Суд України Рішенням від 07 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021 встановив строк втрати чинності нормою закону, що визнана неконституційною, а саме через три місяці з дня ухвалення рішення, тобто із 07 липня 2021 року.
На виконання Рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року № 1-р(ІІ)/2021 Верховною Радою України прийнятий Закон № 1584-ІХ, яким внесено зміни до Закону № 796-ХІІ, в тому числі в частині визначення розміру пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Так, за змістом частини третьої статті 54 Закону № 796-ХІІ (в редакції Закону № 1584-ІХ) розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими:
для I групи інвалідності 6000 гривень;
для II групи інвалідності 4800 гривень;
для III групи інвалідності 3700 гривень;
для дітей з інвалідністю 3700 гривень.
Дані розміри пенсій по інвалідності є меншими, ніж ті, що були передбачені статтею 54 Закону України № 796-XII в редакції Закону України № 230/96-ВР.
"47. Беручи до уваги зазначені висновки Конституційного Суду України в подібних правовідносинах та здійснюючи аналіз норми статті 54 Закону № 796-XII в редакції Закону № 1584-IX, колегія суддів зазначає, що незважаючи на те, що формально законодавець виконав рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 (щодо повноваження уряду право визначати розміри пенсій для осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи), проте встановлені нові розміри пенсій є суттєво меншими, аніж їх було гарантовано Законом № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР.
48. У зв`язку із цим, Верховний Суд дійшов до висновку, що прийняттям Закону № 1584-IX не досягаються всупереч рішенню Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 мінімальні гарантії у сфері соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
49. Оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй. Пряме застосування Конституції у поєднанні з принципом її верховенства над іншими правовими актами неминуче передбачає правомочність судів відмовитись від застосування будь-якого правового акта, який вони визначають як неконституційний в цілому або в частині.
50. Змінюючи законодавче регулювання у сфері соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, держава не повинна вдаватися до обмежень, що порушують сутність їх індивідуальних прав, а досягнутий рівень соціального захисту має бути збережено. Така позиція була висловлена у Рішенні Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 і має бути застосована судами під час вирішення подібних спорів.
51. Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18 та від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).
52. Як вже було зазначено вище, у пункті 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 приписано Верховній Раді України протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону № 796 у редакції Закону № 76 щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.
53. Окремо Конституційний Суд України зауважив, що у разі неприведення нормативного регулювання, встановленого статтею 54 Закону № 796 у редакції Закону № 76 щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, застосуванню підлягатиме частина четверта статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР.
54. Крім того, у Рішенні від 03.04.2024 у справі № 4-р(І)/2024 Конституційний Суд України зазначив, що на виконання імперативних вимог статей 3, 16, 50 Конституції України парламент у частині четвертій статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, по ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.
55. Ключовим для правильного вирішення цієї справи і з`ясування питання про застосування норми закону є визначення, чи виконане Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021, і застосування редакції Закону, що відповідає цьому Рішенню.
56. Враховуючи наведені вище висновки, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Закону № 796-XII в редакції Закону №230/96-ВР…".
Таким чином, у осіб, пенсія яким призначена відповідно до статті 54 Закону України № 796-ХІІ виникло право на отримання пенсії у розмірі кратності мінімальних пенсій за віком.
Відповідачем надано разом з відзивом протоколи за пенсійною справою ОСОБА_1 за період 2018-2025 років.
Відповідно до даних протоколу за пенсійною справою ОСОБА_1 за перерахунком від 06.09.2018, позивачу призначена пенсія по інвалідності, відповідно до положень статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 37).
Відповідно до даних протоколу за пенсійною справою ОСОБА_1 за перерахунком від 25.05.2020, позивачу призначена пенсія по інвалідності, відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 38-41).
Відповідно до даних протоколу за пенсійною справою ОСОБА_1 за перерахунком від 18.02.2021, позивачу призначена пенсія за віком, відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 42-43). За даними протоколів за пенсійною справою ОСОБА_1 від 22.02.2022, 18.08.2023, 25.02.2024, 21.03.2025 позивач отримує пенсію за віком, відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 44-53).
Отже, з 10.02.2021 по день звернення із заявою про перерахунок пенсії до відповідача, ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а не пенсію по інвалідності, відповідно до положень статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Суд звертає увагу позивача, що право на перерахунок і виплату пенсії у кратному розмірі мають особи, яким призначена пенсія відповідно до положень статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, позивач отримує і отримував на момент звернення до відповідача пенсію відповідно до положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Положення даного Закону не передбачають право на отримання пенсії в кратному розмірі, оскільки відповідна норма стосується положення статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто іншої правової норми, на підставі якої має бути призначена та виплачуватися пенсія.
Проаналізувавши зміст заяви позивача, суд звертає увагу на наступне.
11.02.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку його пенсії по інвалідності, яка призначена йому відповідно до положень статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Однак, позивач на момент звернення до відповідача протягом кількох років отримував пенсію на основі іншої норми права, а саме на основі положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого йому спочатку було призначено пенсію по інвалідності, а пізніше пенсію за віком. Зважаючи на те, що у ОСОБА_1 відсутнє право на отримання пенсії в кратному розмірі, з огляду на те, що він не отримує відповідну пенсію за віком, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача про необхідність першочергово звернутися із заявою про призначення йому пенсії відповідно до положень статті 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", і відповідно тоді у позивача виникне право на перерахунок його пенсії у кратному розмірі.
У поданій до відповідача заяві позивач просить: "на підставі вищенаведеного прошу здійснити перерахунок та виплатити основну пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Конституційного Суду від 07.02.2021 № 1-р(ІІ)/2021, а також відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 06.06.1996 р., з часу подання даної заяви у розмірі шести мінімальних пенсій за віком". Виходячи із змісту заявленого прохання позивач просить здійснити перерахунок його пенсії, однак не заявляє прохання призначити йому пенсію відповідно до положень статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Стаття 9 Закону № 1058-IV в частині першій встановлює, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною першою статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.
Відповідно до частини 1 статті 44 Закону України призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 2 статті 44 Закону № 1058-IV, призначення пенсії за віком здійснюється автоматично (без звернення особи) у разі набуття застрахованою особою права на призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, на підставі відомостей, наявних у системі персоніфікованого обліку, якщо до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, особа не повідомила про бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.
Таким чином, Закон України № 1058-IV не передбачає можливості автоматичного призначення позивачу пенсії відповідно до положень статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки для її призначення необхідне подання відповідної заяви про перехід з одного виду пенсії на інший.
Відповідно до частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Відповідно до змісту матеріалів справи, позивач, 10.02.2021, тобто на наступний день з дня досягнення ним пенсійного віку (09.02.2021) звернувся до відділу обслуговування громадян № 8 із заявою про перехід на інший вид пенсії за віком, про що ним було подано заяву № 73/1152/1 (а.с. 29). В графі "Пенсія на іншій підставі, державна допомога, виплата на дитину, страхові виплати" зазначено "не призначалась", незважаючи на те, що позивач з 19.12.1995 року, відповідно до рішення № 59 отримував пенсію по інвалідності відповідно до положень статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с. 32).
Таким чином, суд робить висновок про те, що позивачу було відомо на момент звернення до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії від 11.02.2025 про те, що він не отримує пенсію по інвалідності відповідно до положень статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", однак ним не було заявлено прохання про переведення його на інший вид пенсії.
Суд звертає увагу позивача, що законом визначений порядок переведення з одного виду пенсії на інший. Подана позивачем заява не може бути розцінювана як заява про переведення з одного виду пенсії на інший, оскільки в ній позивач не виявив свого волевиявлення на переведення його на інший вид пенсії, а тільки заявив бажання провести перерахунок його пенсії, що не може бути зроблено відповідачем оскільки позивач отримує пенсію відповідно до норм іншого закону, ніж той, на який він посилається в заяві.
Суд констатує, що до моменту подання позовної заяви до суду в цій справі, позивач із заявою до пенсійного органу, в порядку визначеному чинним законодавством, про перехід з пенсії за віком, призначеної за нормами Закону № 1058-IV на пенсію по інвалідності за нормами статті 54 Закону № 796-XII, не звертався.
Таким чином, зважаючи на вищевикладене, у відповідача відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії позивача відповідно до поданої ним заяви від 11.02.2025, в силу отримання ОСОБА_1 пенсії відповідно до норм іншого Закону, а тому його відмову у проведенні перерахунку пенсії слід вважати правомірною.
Суд звертає увагу, що позивач може реалізувати своє право на пенсію в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР після звернення до відповідача із заявою про перехід на пенсію по інвалідності за нормами Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Суд вказує, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.12.2024 по справі № 240/1121/24 дійшов висновку що законодавець вчергове порушив право на належний рівень соціального захисту та засадничий обов`язок держави щодо відшкодування завданої шкоди особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у зв`язку з чим до спірних правовідносин у цій справі слід застосувати норми Закону № 796-XII у редакції Закону № 230/96-ВР. Тобто, в межах спірних правовідносин, після переходу на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи позивач набуде право на виплату пенсії в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком як особі з інвалідністю ІІІ групи, яка пов`язана з наслідками Чорнобильської катастрофи.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на що у задоволенні позову необхідно відмовити.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В задоволенні позову відмовити.
Копію рішення надіслати представнику позивача та відповідачу через підсистему "Електронний суд".
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ "Мої справи".
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Главач І.А.