Справа № 480/4851/24
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 липня 2025 року

м. Київ

справа №480/4851/24

адміністративне провадження № К/990/31764/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів: Коваленко Н. В., Тацій Л. В.

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України (далі - ГУ ПФУ) в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, і

ВСТАНОВИВ:

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Сумській області № 24 від 03 травня 2024 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 21 березня 2015 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області врахувати усю наявну вислугу років ОСОБА_1 , зокрема, пільгову, яка становить 22 роки 10 місяців 7 днів, та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 21 березня 2015 року.

Сумський окружний адміністративний суд рішенням від 05 грудня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасував рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 03 травня 2024 року №24 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язав ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути подання від 11 квітня 2024 року №11/ПВ-12580/СУД про призначення пенсії та ухвалити рішення про призначення ОСОБА_1 з 25 березня 2024 року пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У задоволенні інших вимог - відмовив.

Позивач не погодився із рішенням суду першої інстанції та звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій з посиланням на порушення норм матеріального та процесуального права просив скасувати його в частині зобов`язати відповідача повторно розглянути подання про призначення пенсії та ухвалити рішення про призначення позивачу з 25 березня 2024 року пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 21 березня 2015 року. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Другий апеляційний адміністративний суд після перегляду рішення суду першої інстанції ухвалив постанову від 27 червня 2025 року, якою апеляційну скаргу позивача залишив без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року залишив без змін.

2. ОСОБА_1 не погодився з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій та через свого представника адвоката Бейлика М. Б. з використанням підсистеми «Електронний суд» подав касаційну скаргу, в якій просить постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2025 року скасувати, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року змінити: в абзаці третьому резолютивної частини дату призначення пенсії за вислугу років « 25.03.2024» замінити датою «з 21.03.2015».

3. Верховний Суд дослідив зміст касаційної скарги та дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює принцип забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З наведеними конституційними приписами кореспондується стаття 13 КАС України та стаття 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 328 цього Кодексу учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз цих приписів дає підстави виснувати, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом на оскарження цих судових актів у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

За пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), та у разі, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Поняття справи незначної складності (малозначної справи) міститься у пункті 20 частини першої статті 4 КАС України, а частиною шостою статті 12 цього Кодексу передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ цієї категорії. Такий перелік не є вичерпним.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.

За пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.

Отже, процесуальний закон встановив, що не всі судові рішення судів попередніх інстанцій можуть бути предметом касаційного перегляду, передбачив, які справи, за якими критеріями (значеннєвими властивостями) відносяться до категорій справ, які не підлягають касаційному оскарженню та водночас запроваджує умови, за об`єктивного існуванням яких справи, які не підлягають касаційному оскарженню (справи незначної складності, інші справи, розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження, тощо), таки можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції, якщо можливість такого оскарження обумовлюється фундаментальною значимістю наслідків касаційного перегляду для формування практики застосування відповідних правових норм, або сама справа становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, або є інші встановлені законом передумови для відкриття касаційного провадження.

4. Предметом спору у цій справі є дії органу виконавчої влади, щодо питань, пов`язаних із призначенням позивачу пенсії за вислугу років.

За цими значеннєвими властивостями заявлений у цій справі спір є спором, який стає предметом справи, котра, як згадано вище, за пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України відноситься до справ незначної складності і воднораз до тієї категорії справ, які за законом не підлягають касаційному перегляду.

Суд першої інстанції розглянув цю справу за правилами спрощеного позовного провадження і не помилився коли обрав таку форму провадження.

Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження ), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

5. У касаційній скарзі скаржник описує фактичні обставини у справі, не заперечує, що рішення судів попередніх інстанцій у цій справі, які не задовольняють його як позивача, не підлягають касаційному оскарженню, і водночас не зазначає жодних з виняткових випадків, передбачених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які б уможливили касаційне оскарження судових рішень у цій справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.

Зазначені скаржником доводи стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що не узгоджується з підставами касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що на стадії відкриття касаційного провадження суд не перевіряє законність і обґрунтованість судових рішень, а перевіряє касаційну скаргу на предмет дотримання особою, яка її подає, вимог процесуального законодавства щодо форми і змісту касаційної скарги, а також дотримання строків реалізації права на касаційне оскарження.

Скаржник у касаційній скарзі фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами попередніх інстанцій обставин у справі, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень касаційного суду відповідно до приписів частини другої статті 341 КАС України.

6. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франці» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява № 26737/95).

7. У світлі наведеного є підстави вважати, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не обмежує доступу особи до правосуддя і не є перепоною для отримання судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить ні Конституції та законам України, ані практиці Європейського суду з прав людини; таке лімітування звернення до касаційного суду викликане винятково особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовної практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

8. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

9. З огляду на наведене, вкотре беручи до уваги, що оскаржені судові рішення судів попередніх інстанцій ухвалені у справі незначної складності, а передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткових обставини для перегляду Верховним Судом цієї справи в касаційному порядку не встановлено (скаржник не навів, не обґрунтував тощо), у відкритті касаційного провадження треба відмовити.

Керуючись статтями 3, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді Н. В. Коваленко

Л. В. Тацій