Справа № 320/11951/25
Суддя: Сас Є.В.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року м. Київ Справа № 320/11951/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Саса Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області (далі - Відповідач) від 21.01.2025, яким скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київської області від 14.12.2022 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказав, що відповідач протиправно скасував рішення про набуття позивачем громадянства України, оскільки всупереч рішенню Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/16731/24 від 30.12.2024 не прийняв подану позивачем декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства Російської Федерації (далі - РФ).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; витребувано у відповідача належним чином завірені копії оскаржуваного рішення, усіх документів, на підставі яких було прийняте оскаржуване рішення з відповідними поясненнями.

Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив та зазначив, що позивач мав обов`язок протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати відповідачу документ про припинення громадянства РФ, проте такого обов`язку не виконав. На думку відповідача, незалежних від позивача причин неотримання документа про припинення громадянства РФ не існувало.

Фактичні обставини

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва у справі №755/16636/21 від 16.12.2021 встановлено факт постійного проживання громадянина РФ ОСОБА_1 на території України з вересня 1990 року по 24 серпня 1991 року з метою отримання паспорта громадянина Україна.

З метою реалізацію свого права та набуття громадянства України, позивач подав відповідний пакет документів необхідних для набуття громадянства України до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області та отримав Тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 від 14.12.2022, строком дії до 14.12.2024 (далі - Тимчасове посвідчення).

Крім того, 14.06.2022 позивач подав відповідачу зобов`язання протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України припинити громадянство РФ і подати до органу, що йому видав Тимчасове посвідчення громадянина України документ про припинення громадянства РФ. У разі неотримання ним з незалежних від нього причин документа про припинення громадянства РФ, він зобов`язався подати декларацію про відмову від громадянства РФ і повернути національний паспорт громадянина РФ до уповноваженого органу цієї держави.

26.01.2024, позивач звернувся до відповідача з заявою щодо прийняття декларації про відмову від громадянства РФ у зв`язку з тим, що існують незалежні від позивача причини неотримання документу про припинення іноземного громадянства РФ.

За результатом розгляду заяви позивач отримав Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області № Г-195/6/8010-24/8010.4.1/341-24 від 07.02.2024, яким відповідач відмовив позивачу у прийнятті декларації про відмову від громадянства РФ замість документу уповноваженого органу РФ про припинення громадянства РФ.

Не погоджуючись з діями і рішенням відповідача позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом в якому просив:

- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області щодо відмови у прийнятті у громадянина РФ ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства РФ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області прийняти подану громадянином РФ ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства РФ.

Рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/16731/24 від 30.12.2024 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2025 повернуто апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/16731/24 від 30.12.2024.

Рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/16731/24 від 30.12.2024 набрало законної сили 19.02.2025.

Рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 21.01.2025 скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 14.12.2022 про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням у зв`язку з тим, що позивачем не виконано подане ним відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» зобов`язання припинити іноземне громадянство РФ протягом двох років з моменту набуття громадянства України, а незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства немає.

Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин

Особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України»).

Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України іноземцем подається зобов`язання припинити іноземне громадянство (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про громадянство України»).

Зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (абз. 12 ст. 1 Закону України «Про громадянство України»).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства (ч. 5 ст. 8 Закону України «Про громадянство України»).

Незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури (абз. 12 ст. 1 Закону України «Про громадянство України»).

Декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав (абз. 16 ст. 1 Закону України «Про громадянство України»).

Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яких визнано біженцями або яким надано притулок в Україні (ч. 12 ст. 8 Закону України «Про громадянство України»).

Рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до ст.ст. 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства (ст. 21 Закону України «Про громадянство України»).

Зміст правовідносин та оцінка аргументів учасників справи

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних причин.

З огляду на правове регулювання спірних правовідносин обов`язковою умовою набуття громадянства України іноземцем є подання до уповноваженого органу України зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Зобов`язання припинити іноземне громадянство передбачає обов`язок протягом двох років з моменту набуття іноземцем громадянства України подати документ про припинення громадянства іншої держави до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства, але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

За відсутності незалежних від іноземця причин неотримання документа про припинення громадянства іноземної держави, невиконання ним зобов`язання припинити іноземне громадянство є підставою для скасування відповідним органом рішення про оформлення набуття громадянства України таким іноземцем.

Оскаржуваним рішенням скасовано рішення про набуття позивачем громадянства України на тій підставі, що він не виконав зобов`язання припинити іноземне громадянство РФ протягом двох років з моменту набуття громадянства України.

Позивач у свою чергу зазначає, що існували незалежні від нього причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства, тому він подав декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Отже, суд повинен встановити, чи були у відповідача підстави приймати оскаржуване рішення. Для цього необхідно з`ясувати, чи існували незалежні від позивача причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства.

Перш за все, суд повинен врахувати рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/16731/24 від 30.12.2024, оскільки у ньому встановлені обставини, що мають значення для цієї справи.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)).

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу, навіть коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судового рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того самого питання між тими самими сторонами. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі (постанова Верховного Суду у справі № 640/10625/21 від 06.03.2022).

Зокрема, суд повинен врахувати, що рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/16731/24 від 30.12.2024 встановлено, що позивач намагався засобами телефонного та електронного зв`язку записатися на прийом та подачу документів в посольство РФ в Молдові, однак згідно інформації розміщеної на офіційному сайті посольства РФ в Молдові вказано, що у зв`язку з тим, що 26.10.2023 вступив в силу федеральний закон №138-ФЗ від 28.04.2023 «Про громадянство Російської Федерації», прийом з питань оформлення російського громадянства і виходу з російського громадянства тимчасово призупинений. Молдова є єдиною країною з безвізовим режимом, куди позивач, маючи закордонний паспорт громадянина РФ може виїхати і в посольство якої він можу звернутися з заявою про вихід з громадянства РФ.

Водночас суд наголошує, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду (ч. 7 ст. 78 КАС України). Відтак, суд самостійно оцінюючи наведені вище обставини, доходить висновку, що позивач не вчинив всіх залежних від нього дії з метою припинення громадянства РФ, внаслідок чого не зміг отримати документ про припинення такого громадянства. Зокрема, суд бере до уваги, що позивач не звертався засобами електронного зв`язку до посольств інших держав, окрім Молдови.

Закон України «Про громадянство України» у абз. 12 ст. 1 чітко встановлює, що незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Позивач не довів, що уповноважені органи держави його громадянства прийняли його клопотання про припинення іноземного громадянства. Таким чином, суд доходить висновку, що незалежних від позивача причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства не встановлено.

Верховний Суд наголошує, що, запроваджуючи інститут подання декларації про відмову від іноземного громадянства, законодавець в імперативному порядку насамперед зобов`язав іноземця, який звернувся із відповідною заявою до органу Державної міграційної служби України протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подати документ про припинення громадянства іншої держави до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. Такі дії передбачають активну поведінку іноземця, спрямовану на безпосереднє самостійне вирішення питання щодо отримання ним документу про припинення громадянства (підданства) іншої держави.

І лише за певних причин (що насамперед передбачають вжиття іноземцем активних дій, зокрема, звернення до уповноваженого органу країни, від громадянства якої він має бажання відмовитися) та за умови доведення факту вжиття іноземцем усіх заходів задля отримання документу про відмову від попереднього громадянства, орган Державної міграційної служби України може прийняти у іноземця декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Це означає, що особа, яка набула громадянство України на загальних підставах за результатами вирішення її заяви про прийняття до громадянства України впродовж дворічного строку з моменту набуття такого громадянства повинна вчинити дії, спрямовані на отримання документа про припинення громадянства (підданства) іншої держави. І лише у разі невирішення такого питання у строки, передбачені законодавством країни громадянської належності чи відмови у вирішенні такої заяви за результатами звернення іноземця (за незалежних від нього причин, що розкриті та перелічені у законі) він має право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства безпосередньо до органу Державної міграційної служби України, що приймав його заяву.

Крім того, визначаючи певну процедуру виходу з громадянства РФ, законодавством цієї країни насамперед передбачено, що особа повинна подати відповідну заяву, у якій висловити таке прохання як особисто або, як виняток, подати її через іншу особу, або надіслати поштою, за умови нотаріального засвідчення. Тобто громадяни РФ мають декілька варіантів вирішення такого питання, у тому числі і у разі настання обставин, що є винятковими. Водночас такі заяви за законодавством РФ можуть розглядатися протягом року з дня звернення.

Отже, межі дії приписів абз. 13 ст. 1 Закону України «Про громадянство України» у спірних правовідносинах необхідно оцінювати, виходячи із оцінки активних дій іноземця, які ним вчинялися з дати набуття ним громадянства України, щодо отримання документа про припинення іноземного громадянства.

Після 24.02.2022, у зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ на територію України 24.02.2022, Україна розірвала дипломатичні відносини з РФ, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства РФ в Україні з огляду на припинення роботи його відділів на території України.

Сам по собі факт припинення дипломатичних відносин з країною-агресором та роботи консульських установ російської федерації в Україні не є поважною та незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства в розумінні абз. 13 ст. 1 Закону України «Про громадянство України».

Особи, що мають бажання відмовитись від громадянства РФ не позбавлені права звернутися до дипломатичних представництв РФ, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах, обравши будь-який зручний для них спосіб звернення.

Жодного обмеження щодо країни місця проживання особи, яка не має місця проживання на території РФ та повинна виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство, законодавством РФ не передбачено, як і не передбачено чинним законодавством України, яке регламентує процедуру набуття громадянства України.

За таких обставин, Верховний Суд констатує, що з 24.02.2022 органи Державної міграційної служби України можуть прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства від колишніх громадян РФ, які набули громадянство України на загальних підставах до 24.02.2022 за двох умов:

- якщо такі особи як до, так і після 24.02.2022 вже безпосередньо зверталися до уповноваженого органу РФ з відповідною заявою, у якій виявили бажання припинити попереднє громадянство, проте не отримали інформації щодо вирішення їхньої заяви протягом строків її розгляду, що підтверджується доказами;

- якщо такі особи як до, так і після 24.02.2022 вже безпосередньо зверталися до уповноваженого органу РФ з відповідною заявою, отримали негативну відповідь та надали докази, що підтверджують ці обставини.

В інших випадках відсутні правові підстави для прийняття такої декларації у межах процедури, визначеної Законом України «Про громадянство України», установленої для оформлення громадянства (постанова Верховного Суду у справі № 420/11071/23 від 01.04.2025).

Суд враховує, що, як встановлено рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/16731/24 від 30.12.2024 позивачем 14.12.2022 отримано Тимчасове посвідчення громадянина України та довідку про реєстрацію громадянина України №1872/2022 від 14.12.2022.

Аналіз вказаного дає суду підстави для висновку, що починаючи з 14.12.2022 для позивача розпочався перебіг дворічного строку для виконання обов`язку щодо подання документа про припинення громадянства РФ до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

У встановлений законом строк, тобто до 14.12.2024 позивач цього обов`язку не виконав.

Окрім того, позивач не надав суду підтвердження того, що 1) звертався до уповноваженого органу РФ з відповідною заявою, у якій виявив бажання припинити громадянство, проте не отримав інформації щодо вирішення його заяви протягом строків її розгляду, 2) звертався до уповноваженого органу РФ з відповідною заявою та отримав негативну відповідь.

Суд наголошує, що позивач не довів того, що звертався з до посольств РФ в інших державах з поданням документів про припинення громадянства РФ і отримав відповідь про неприйняття документів з тих, чи інших причин.

Таким чином, позивач не довів наявності незалежних від нього причин неотримання документа про припинення громадянства іноземної держави.

За відсутності незалежних від іноземця причин неотримання документа про припинення громадянства іноземної держави, невиконання ним зобов`язання припинити іноземне громадянство є підставою для скасування відповідним органом рішення про оформлення набуття громадянства України таким іноземцем.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач прийняв оскаржуване рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 76 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

На підставі наведеного вище, суд доходить висновку, що відповідач довів правомірність свого рішення.

Приписами ст. 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суд доходить висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 242-246, 255 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову - відмовити.

2. Надіслати учасникам справи (їх представникам) копію судового рішення в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 251 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 серпня 2025 року.

Суддя Сас Є.В.