Справа № 466/6547/25
Суддя: Торська І. В.
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/6547/25
Провадження № 2-а/466/165/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«01» серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Торської І.В.

з участю секретаря с/з Вонсович Х.М.

за участі позивача: ОСОБА_1

представника позивача Судомляк І.К.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

11 липня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить суд постановити рішення, яким: скасувати постанову №1115 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 30 червня 2025 року по справі про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та закрити провадження у справі.

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 30 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №1115 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Зі змісту постанови вбачається, що він, ОСОБА_1 , 30.06.2025 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 22.09.1998 він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Вважаючи, що правопорушення є триваючим, відповідач дійшов висновку, що він вчинив порушення правил військового обліку під час дії особливого періоду, а саме не став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 у встановлений законом строк, що передбачено п.2 ч.1 ст.37 та п.п.1 п.1 Правил військового обліку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року.

Інформація про наявність протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП відсутня.

Копію постанови від 30 червня 2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, він отримав 30 червня 2025 року, що засвідчено його підписом, який міститься у постанові.

19 травня 2024 року набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Після оприлюднення Указу Президента України від 24 лютого 2024 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», тому особливий період.

Отже, до 19.05.2024 норми ч.3 ст.210 КУпАП не існувало.

Тобто, з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Отже, йому у листопаді 2005 року виповнилося 25 років і це був граничний вік для призовника на час виникнення правовідносин. Доказів вжиття органом, на який покладалося ведення військового обліку військовозобов`язаних, заходів щодо взяття його, як призовника на військовий облік матеріали справи не містять. Також відсутні докази, що він отримував повістки про виклик до відповідного ТЦК, як призовник, з метою постановлення на облік.

Більше того, у 2005 році ІНФОРМАЦІЯ_3 ще не був сформований. Суб`єкт владних повноважень інкримінуючи йому, ОСОБА_1 , те, що він не став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 , не врахував вимоги законодавства щодо можливості оновити дані не відвідуючи ІНФОРМАЦІЯ_2 , що прирівнюється до постановки на облік, та окрім того, можливості отримати ЕВОД, що однією із форм ВОД.

З 19.05.2024 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено 60- денний строк для уточнення громадянами України своїх даних щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму ч.3 ст.210 КУпАП, яка передбачає адміністративну відповідальність за невиконання цих правил.

На виконання ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» він, ОСОБА_1 , 11.07.2024 оновив (уточнив) дані, оскільки дані було уточнено вчасно інших дій він не вчиняв та вчиняти не потрібно було.

Натомість, згідно з інформації у застосунку Резерв+ «його розшукував ТЦК від 27.06.2025». Відповідно, не отримуючи жодної повістки, добровільно 30.06.2025 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для з`ясування причин його розшуку. Проте, щодо нього було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП за не постановку на облік військовозобов`язаних ще з 2005 року. На той момент, коли не існувало ні норми ч.3 ст.210 КУпАП, ні строків виконання обов`язку.

З урахуванням вищевикладеного, він, ОСОБА_1 , не міг вчинити адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП з 2005 року, оскільки норма ч.3 ст.210 КУпАП введена в дію лише 19 травня 2024 року, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку, що він і зробив 11.07.2024.

Таким чином, вважає, що відсутні подія та склад адміністративного правопорушення ч.3 ст. 210 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Вважає, що вказана постанова є незаконною та винесена з порушенням норм чинного законодавства, а відтак підлягає скасуванню.

Зважаючи на вищевикладене, просить позов задовольнити.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 липня 2025 року справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення передана для розгляду судді Торській І.В.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 14 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, якою встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали надіслано учасникам справи, а відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

21 липня 2025 року на адресу суду від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначив, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України та з метою безумовного виконання Указу Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ІНФОРМАЦІЯ_4 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в межах повноважень здійснюється взяття на військовий облік, оповішення та призов громадян на військову службу під час мобілізації.

Військовозобов`язаний ОСОБА_1 30.06.2025 прибув у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно з паспортних даних позивача було встановлено, що останній з 22.09.1998 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п.п. 1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів у відповідному підрозділі розвідувального органу).

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку. Однак, позивач на військовий облік у встановлений законом строк не став, на військовому обліку не перебував, а оновлення даних позивачем не тотожне з постановкою на військовий облік. Таким чином, позивач порушив правила військового обліку.

Вказує, що порушення правил військового обліку визнавалося адміністративним правопорушенням і в 2005 році, і в 2025 році, змінювалася лише назва статті, частина та розмір санкції. Разом з тим, КУпАП не містить теорії визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов`язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином. У листі Міністерства юстиції України №22-34-1465 від 01.12.2003 зазначено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним, невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Отже, характерною ознакою вчинення триваючого правопорушення є те, що час його вчинення не обмежується якимось моментом у часі або конкретною датою, а час його вчинення характеризується тривалим часовим періодом і завершується або припиненням правопорушення особою самостійно, зокрема виконання нею обов`язку, або притягненням її до відповідальності, або скасування закону, який визнає таке діяння правопорушенням.

Крім того, зазначає, що протягом вчинення триваючого правопорушення може змінюватись його правова кваліфікація. Так, якщо у момент початку його вчинення вона могла визначатись однією нормою закону, то під час його вчинення законодавець шляхом внесення змін може змінити її назву, номер, частину, санкцію тощо. Відтак, якщо дія (бездіяльність) особи на момент вступу в дію нового закону про відповідальність продовжує бути правопорушенням і особа продовжує його вчиняти (перебувати у стані вчинення правопорушення), то вона підлягає відповідальності на підставі закону, який є чинним на час провадження вчинення нею такого правопорушення.

З огляду на викладене вважає, що доводи позивача про неможливість застосування положень ч.3 ст.210 КУпАП є хибними. У даному випадку не відбувається зворотної дії закону в часі, заборона якого зазначена ст.58 Конституції України, оскільки відповідальність настає за діяння, яке продовжує вчинятись і визнається правопорушенням також на день складання протоколу про адміністративне правопорушення та постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є законною і обгрунтованою.

22 липня 2025 року представник позивача Бегуна А.О. Судомляк І.К. через систему «Електронний суд» подала до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що з 19.05.2024 в Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ діє положення ч.10 ст.1, яким визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19 травня 2024 року набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст.210 КУпАП доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Після оприлюднення Указу Президента України від 24 лютого 2024 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», тому особливий період.

Отже, до 19.05.2024 норми ч.3 ст.210КУпАП не існувало.

Тобто, з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк для уточнення громадянами України своїх даних щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму у КУпАП, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Згідно з даних застосунку Резерв+ позивач оновив дані вчасно, відтак порушень вимог Закону не існує, а відтак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, не має.

Відповідно, за умови не оновлення даних протягом 60 днів, з урахуванням дати набрання чинності Закону 3696-ІХ, військовозобов`язаного може бути притягнуто до адміністративної відповідальності, з урахуванням строків притягнення до адміністративної відповідальності за не оновлення даних у відповідний строк та відповідно, порушення ним правил обліку.

Закон 3696 не має зворотньої дії в часі та жодним чином не впливає на правовідносини, що виникли до 19.05.2024, оскільки надає можливість військовозобов`язаному виправити ситуацію у разі не постановки на облік і фактично реабілітує особу, в контексті порушення правил обліку.

До 19.05.2024 жодних дій відповідач не вчиняв щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, більше того з урахуванням строку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зазначає щодо наявності складу адміністративного праопоршушення в діях (бездіяльності) позивача, як з огляду на відсутність такого складу правопорушення, так і з огляду на помилковість висновків щодо визначення "не постановки на облік", як триваючого правопорушення.

Тому, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 діяв не на підставі закону, оскаржувану постанову вважає незаконною та такою, що має бути скасована, а справу закрито.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Судомляк І.К. позовну заяву та відповідь на відзив підтримали, просили задовольнити позовні вимоги та скасувати оскаржувану постанову.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився в судове засідання, яке було призначено 30 липня 2025 року о 10:00 год., хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відтак, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки в ній наявні достатні докази для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , представника позивача Судомляк І.К., з`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані в справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Положеннями ст. 5 КАСУ передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У відповідності до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В судовому засіданні встановлено, що 30 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №1115 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 та визнано його винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Із вказаної вище постанови вбачається, що ОСОБА_1 30 червня 2025 року прибув у ІНФОРМАЦІЯ_6 , та з`ясувалося, що він з 22 вересня 1998 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проте останній не став на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_6 у встановлений законом строк.

За правилами ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210 -1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

З 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який продовжується до тепер.

Поняття «воєнний стан» охоплює особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

В цьому ж Законі визначено поняття «особливий період» як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, котрий настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч.2 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19 травня 2024 року набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період. Після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2024 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», тому особливий період.

Отже, до 19.05.2024 норми ч.3 ст. 210 КУпАП не існувало.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 частини 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3633-ІХ, під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Тобто, з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Аналіз викладених норм законодавства свідчить про те, що громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, мали три шляхи для уточнення своїх персональних даних з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме шляхом:

- прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання;

- шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг;

- через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Як вбачається з військово-облікового документу з мобільного додатку "РЕЗЕРВ+" ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 ; номер в реєстрі "ОБЕРІГ" 7; дані уточнено 11 липня 2024 року.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Частиною 1 ст.38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Відповідно до ч.9 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Статтею 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП були висновки відповідача про те, що ОСОБА_1 з 22 вересня 1998 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , але на військовий облік у встановлений законом строк не став, на військовому обліку не перебував.

Суд звертає увагу, що вимоги ч. 3 ст. 210 КУпАП не можуть бути застосовані до позивача, оскільки, як вже було встановлено судом, останньому було інкриміновано адміністративне правопорушення, яке було вчинено ним до 19.05.2024 року.

Отже, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП є протиправним, а постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі (п.3 ч.3 ст. 286 КАС України).

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, згідно з частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 485,00 грн., що підтверджується квитанцією від 10.07.2025.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 485,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 73, 77, 242, 243 -246, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

позов задовольнити.

Скасувати постанову №1115 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 30 червня 2025 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та закрити провадження у справі.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 485,00 грн. (чотириста вісімдесят п`ять гривень).

Рішення може бути повністю або частково оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 01.08.2025.

Суддя І. В. Торська