Справа № 520/22389/23
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у встановленні судового контролю за виконання судового рішення в адміністративній справі

04 серпня 2025 року Справа № 520/22389/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Другого апеляційного адміністративного суду (майдан Театральний, 1, м. Харків, 61057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Другого апеляційного адміністративного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 14 серпня 2020 року із застосуванням щомісячного обмеження її нарахування сумою, згідно з вимогами частини 3 статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (із змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 15 квітня 2020 року);

- стягнути з Другого апеляційного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду на підставі статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений з 01 січня 2020 року, за період з 18 квітня 2020 року по 14 серпня 2020 року у розмірі 464 935,47 грн, з утриманням із цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Другого апеляційного адміністративного суду (майдан Театральний, 1, м. Харків, 61057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправними дії Другого апеляційного адміністративного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 14 серпня 2020 року із застосуванням щомісячного обмеження її нарахування сумою, згідно з вимогами частини 3 статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (із змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 15 квітня 2020 року).

Стягнуто з Другого апеляційного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суддівську винагороду на підставі статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений з 01 січня 2020 року, за період з 18 квітня 2020 року по 14 серпня 2020 року у розмірі 464 935,47 грн, з утриманням із цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць (квітень 2020) у розмірі 57079,05 грн. допущено до негайного виконання.

15.07.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій позивач просила:

- зобов`язати голову Другого апеляційного адміністративного суду подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 по справі № 520/22389/23, що набрало законної сили 23.11.2023, з урахуванням одного року і чотирьох місяців прострочення, яке розпочалось з наступного дня після спливу трьох місяців від пред`явлення до виконання органу ДКС України виконавчого документу, визначивши для подання звіту строк один місяць.

В обґрунтування заяви позивач зазначила, що 23 жовтня 2023 року Харківським окружним адміністративним судом було ухвалено рішення у справі № 520/22389/23, яким на її користь стягнуто 464 935,47 грн недоплаченої суддівської винагороди. Зазначене рішення набрало законної сили 23 листопада 2023 року, а 15 грудня 2023 року судом було видано відповідний виконавчий лист.

18 грудня 2023 року позивач звернулася до Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області із заявою про прийняття виконавчого документа до виконання. У відповідь 20 грудня 2023 року казначейство видало Вимогу про перерахування коштів на адресу Другого апеляційного адміністративного суду як боржника у справі. Однак, як зазначає позивач, бухгалтерія вказаного суду зазначену вимогу не виконала, попри відсутність об`єктивних причин для цього. Внаслідок цього протягом півтора року позивач отримала лише близько 30 000 грн, що становить приблизно одну шістнадцяту частину від присудженої суми.

Крім того, позивач вказує, що присуджені їй кошти є частиною її суддівської винагороди, яка відповідно до чинного законодавства України належить до структури заробітної плати. З огляду на це вважає, що її виплата повинна здійснюватися першочергово, незалежно від наявності інших зобов`язань чи витрат. Заявник посилається на частину п`яту статті 97 Кодексу законів про працю України та частину шосту статті 24 Закону України «Про оплату праці», які передбачають пріоритетність оплати праці над іншими витратами роботодавця.

Крім того, у заяві, з посиланням на норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», зазначено, що органи казначейства зобов?язані виконувати судові рішення про стягнення коштів з державних органів у межах відповідних бюджетних призначень, а у разі їх відсутності за рахунок коштів, передбачених спеціальною бюджетною програмою. Рішення про стягнення суддівської винагороди, на думку позивача, має виконуватись саме за програмою 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя», а не за програмою 0501150, яка застосовується лише у разі відсутності коштів на основній програмі.

Позивач наголошує, що на час, за який здійснено нарахування суддівської винагороди, Другий апеляційний адміністративний суд уже отримав необхідне бюджетне фінансування за програмою 0501020, однак фактична виплата їй не була здійснена. Таким чином, на думку позивача, невиконання рішення є не лише затягуванням процедури, але й свідомим і неправомірним невиконанням обов`язку, що суперечить принципу верховенства права, статті 129-1 Конституції України, а також практиці Європейського суду з прав людини.

Ухвалою від 29.07.2025 прийнято заяву до розгляду в порядку письмового провадженні без виклику сторін.

Надано відповідачу строк для подання письмових пояснень щодо стану виконання рішення по справі та зобов?язано відповідача протягом трьох днів з дня отримання копії даної ухвали надати суду докази на підтвердження виконання судового рішення по справі.

30.07.2025 до суду надійшли письмові пояснення Другого апеляційного адміністративного суду, в яких відповідач просив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення по справі №520/22389/23, відмовити в повному обсязі.

Позивачем 31.07.2025 до суду надані додаткові пояснення, в яких заявник просила врахувати їх під час розгляду заяви.

Крім того, у додаткових поясненнях позивача міститься клопотання про з?ясування судом обставини, що має значення для справи, на які цілі були використані кошти, що надійшли відповідачу від ДСА України у 2020 році для виплати позивачу суддівської винагороди за програмою 0501020 без обмеження суми, тобто у повному обсязі, але які так і не були фактично виплачені, для чого позивач просила витребувати такі відомості від Другого апеляційного адміністративного суду та дослідити їх з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість розгляду поданої заяви у порядку письмового провадження.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву позивача та письмові пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Другого апеляційного адміністративного суду (майдан Театральний, 1, м. Харків, 61057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправними дії Другого апеляційного адміністративного суду щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 14 серпня 2020 року із застосуванням щомісячного обмеження її нарахування сумою, згідно з вимогами частини 3 статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" (із змінами та доповненнями, внесеними Законом України №553-ІХ від 15 квітня 2020 року).

Стягнуто з Другого апеляційного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суддівську винагороду на підставі статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений з 01 січня 2020 року, за період з 18 квітня 2020 року по 14 серпня 2020 року у розмірі 464 935,47 грн, з утриманням із цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Рішення суду в частині стягнення суддівської винагороди за один місяць (квітень 2020) у розмірі 57079,05 грн. допущено до негайного виконання.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 по справі № 520/22389/23 органом казначейства на виконання Повідомлення щодо необхідності здійснення безспірного списання коштів станом на 30.07.2025 здійснено безспірне списання коштів у сумі 33400,00 грн, у тому числі у 2025 році на суму 9600,00 грн в межах затвердженого фінансування за Програмою КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя. Залишок суми, яка підлягає безспірному стягненню складає 431 535,47 грн, у тому числі до негайного виконання у сумі 23 679,05 грн.

З матеріалів справи судом також встановлено, що Головним управлінням Державної казначейської служби у Харківській області направлено на адресу Другого апеляційного адміністративного суду вимогу щодо необхідності вжиття боржником заходів для виконання судового рішення від 17.06.2024 №07-11/3556 (вх.номер 30906 віл 18.06.2024).

Відповідно до положень пункту 2 частини третьої статті 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності місцевих та апеляційних судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони, Державної судової адміністрації України та її територіальних управлінь здійснює Державна судова адміністрація України.

Згідно п.п. 61, 7, 9 частини 5 статті 22 Бюджетного Кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів організовує та здійснює моніторинг виконання бюджетних програм, здійснює оцінку їх ефективності, управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня, здійснює контроль за повнотою надходжень, взяттям бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня і витрачанням ними бюджетних коштів, тощо.

Суд зазначає, що відповідно до статті 1291 Конституції України судове рішення є обов`язковим для виконання.

Механізм виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів регулюється Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень (далі - Закон) і Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок).

Згідно статті 3 Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності в зазначеному державному органі відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Пунктом 8 частини першої статті 7 Бюджетного кодексу України передбачено принцип цільового використання бюджетних коштів - бюджетні кошти використовуються тільки на цілі, визначені бюджетними призначеннями та бюджетними асигнуваннями.

Пунктом 8 статті 2 глави 1 розділу І Бюджетного кодексу України встановлено, що бюджетне призначення повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.

За правилами частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Судом встановлено, що Законами України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", "Про Державний бюджет України на 2024 рік" та "Про Державний бюджет України на 2025 рік" ДСА України як головному розпоряднику бюджетних коштів встановлено бюджетні призначення за бюджетною програмою КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів у 2023 році та за КПКВК 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя" у 2024 та 2025 роках.

Відповідно п. 24 Порядку стягувачи, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Положеннями пункту 25 Порядку визначено, що безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку.

У разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою.

При цьому положення пунктів 28 - 34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Згідно пункту 4 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетна програма - сукупність заходів, спрямованих на досягнення єдиної мети, завдань та очікуваного результату, визначення та реалізацію яких здійснює розпорядник бюджетних коштів відповідно до покладених на нього функцій.

Пунктом 40 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України встановлено, що паспорт бюджетної програми - документ, що визначає мету, завдання, напрями використання бюджетних коштів, відповідальних виконавців, результативні показники та інші характеристики бюджетної програми відповідно до бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), та цілей державної політики у відповідній сфері діяльності, формування та/або реалізацію якої забезпечує головний розпорядник бюджетних коштів.

Паспорти бюджетних програм затверджуються наказами Державної судової адміністрації України окремо на кожний рік.

Як убачається з матеріалів справи, згідно з наказом ДСА України від 15.02.2023 № 88 «Про затвердження паспортів бюджетних програм на 2023 рік» затверджено паспорти бюджетних програм на 2023 рік Державної судової адміністрації України за КПКВК 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя» та КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», з урахуванням змін, внесених наказом від 07.11.2023 № 516 «Про внесення змін до паспорта бюджетної програми на 2023 рік».

Відповідно наказу ДСА України від 12.02.2024 № 61 «Про затвердження паспортів бюджетних програм на 2024 рік» затверджено паспорти бюджетних програм на 2024 рік Державної судової адміністрації України за КПКВК 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя» та КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя».

Згідно з наказом ДСА України від 11.02.2025 № 53 «Про затвердження паспортів бюджетних програм на 2025 рік» затверджено паспорти бюджетних програм на 2025 рік Державної судової адміністрації України за КПКВК 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя» та КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя».

Суд звертає увагу, що бюджетна програма 0501020 призначена для фінансового забезпечення функціонування місцевих та апеляційних судів, зокрема покриття поточних витрат, пов`язаних із здійсненням правосуддя, і не передбачає фінансування виплат за судовими рішеннями, ухваленими на користь суддів у зв`язку з трудовими чи іншими індивідуальними правовідносинами.

Окрім того, використання коштів за бюджетною програмою 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя» здійснюється Державною судовою адміністрацією України виключно за погодженням із Вищою радою правосуддя та Міністерством фінансів України, що свідчить про спеціальний порядок управління цими коштами та про їх цільове призначення, яке не передбачає автоматичного спрямування на виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне зазначити, що Другий апеляційний адміністративний суд не наділений повноваженнями самостійно розпоряджатися бюджетними коштами, передбаченими програмою 0501020, та вчиняти дії щодо їх спрямування, оскільки розпорядником коштів за зазначеною програмою є Державна судова адміністрація України, яка діє в межах погодженого з Вищою радою правосуддя та Міністерством фінансів України фінансування.

З матеріалів справи убачається, що за КПКВК 0501020 «Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя» Другим апеляційним адміністративним судом здійснюється нарахування та виплата суддівської винагороди суддям за кодом економічної класифікації видатків (КЕКВ) 2113 «Суддівська винагорода».

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2023 у справі №340/4638/21, в якій Верховний Суд, зокрема, звернув увагу на те, що у віданні Державної судової адміністрації України діє окрема бюджетна програма для забезпечення виконання судових рішень КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів», призначена саме для таких цілей.

За правилами абзацу першого пункту 1.1 глави 1 Наказу Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 березня 2012 р. за № 456/20769 «Про затвердження Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету», із змінами, економічна класифікація видатків бюджету призначена для розмежування видатків бюджетних установ та одержувачів бюджетних коштів за економічними характеристиками операцій, які здійснюються відповідно до функцій держави та місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту 2.1.1.3 підпункту 2.1.1 пункту 2.1 глави 2 Наказу Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 березня 2012 р. за № 456/20769 «Про затвердження Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету», із змінами, за КЕКВ 2113 «Суддівська винагорода» передбачаються видатки на оплату: суддівської винагороди (винагороди судді Конституційного Суду України) за встановленими посадовими окладами; надбавка за вислугу років; доплата за перебування на адміністративній посаді в суді, доплата за науковий ступінь, доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці; допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу під час надання щорічної відпустки; вихідної допомоги у разі виходу у відставку.

Відповідно до частини першої ст. 51 «Особливості здійснення окремих видатків бюджету» Бюджетного кодексу України від 8 липня 2010 року № 2456-VI керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах бюджетних асигнувань на заробітну плату (грошове забезпечення), затверджених для бюджетних установ у кошторисах.

Згідно з паспортом бюджетної програми ДСА України є головним розпорядником щодо бюджетної програми КПКВК 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя", відповідальними виконавцями за якою є територіальні управління ДСА України, апеляційні та місцеві спеціалізовані суди.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що виконання судового рішення на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя повинно здійснюватися з бюджетної програми КПКВК 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя".

Виконання судових рішень здійснюється за кодом економічної класифікації видатків (КЕКВ) 2800 «Інші поточні видатки» відповідно до абзацу першому підпункту 9 пункту 2.6 глави 2 Наказу Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 березня 2012 р. за № 456/20769 «Про затвердження Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету», із змінами.

Згідно п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45), із змінами, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно абз1 п.28 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45), із змінами, орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів.

З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду, виданого 18.12.2023 №520/22389/23, Головним управлінням Державної казначейської служби у Харківській області направлено на адресу Другого апеляційного адміністративного суду Повідомлення щодо необхідності здійснення безспірного списання коштів від 20.12.2023 № 07-11/6902 (вх. номер 63783 від 27.12.2024).

Так, у повідомленні Головним управлінням для безспірного спивання коштів визначено КПК, КЕКВ та рахунок, з якого буде здійснюватися безспірне списання коштів.

Абзацом першим п.26 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45), із змінами встановлено, що безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Судом встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 по справі № 520/22389/23 органом казначейства на виконання Повідомлення щодо необхідності здійснення безспірного списання коштів станом на 30.07.2025 здійснено безспірне списання коштів у сумі 33400,00 грн, у тому числі у 2025 році на суму 9600,00 грн в межах затвердженого фінансування за Програмою КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя.

Залишок суми, яка підлягає безспірному стягненню складає 431 535,47 грн, у тому числі до негайного виконання у сумі 23 679,05 грн.

Відповідно до абзацу 1 п.31 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 № 845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45), із змінами, у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Як убачається з наявних у матеріалах справи доказів, на виконання п.31 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників Головним управлінням Державної казначейської служби у Харківській області направлено на адресу Другого апеляційного адміністративного суду вимогу щодо необхідності вжиття боржником заходів для виконання судового рішення від 17.06.2024 №07-11/3556 (вх.номер 30906 віл 18.06.2024).

Під час розгляду заяви у порядку виконання судового рішення судом встановлено, що Другий апеляційний адміністративний суд щомісяця вживає заходи щодо виконання судових рішень.

Так, відповідач впродовж 2024 - 2025 років неодноразово звертався до Державної судової адміністрації України, головного розпорядника бюджетних коштів, з проханням надати додаткове фінансування у 2024 році та щодо внесення змін до кошторису суду та збільшити фінансування у 2025 році за Програмою КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя. Про вжиті заходи суд щомісяця повідомляє Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області.

Суд зазначає, що Другий апеляційний адміністративний суд є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен враховувати приписи Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень, та Порядку, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.

Повне виконання рішення суду у цій справі залежить в першу чергу від виділення коштів з Державного бюджету України до Державної судової адміністрації України та їх подальшого перерахування до Другого апеляційного адміністративного суду.

З наведеного убачається, що невиконання Другим апеляційним адміністративним судом судового рішення в частині виплати грошових коштів позивачу за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Аналогічні висновки викладенні Верховним Судом у постанові від 31.08.2023 по справі 560/16807/21.

Суд зазначає, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання, що випливає з положень ст. 129-1 Конституції України.

Водночас Другий апеляційний адміністративний суд, як орган державної влади, стосовно якого ухвалено судове рішення, не є розпорядником бюджетних коштів у розумінні, який дозволяє йому здійснювати виплати за межами встановленого бюджетного призначення.

У свою чергу, доводи позивача, викладені у заяві, не ґрунтуються на правильному розумінні механізму виконання рішень судів про стягнення коштів з державних органів, які регулюється Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Як зазначалося, згідно статті 3 Закону виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності в зазначеному державному органі відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Посилання позивача на бюджетну програму 0501020 як виключне джерело фінансування, суд вважає необґрунтованим, оскільки виконання рішень, зобов`язаним за якими є орган державної влади, здійснюється у межах бюджетних призначень, визначених програмою 0501150. Так, у віданні Державної судової адміністрації України діє окрема бюджетна програма для забезпечення виконання судових рішень КПКВ 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів», призначена саме для таких цілей, тоді як за КПКВК 0501020 Другим апеляційним адміністративним судом здійснюється нарахування та виплата суддівської винагороди суддям за кодом економічної класифікації видатків (КЕКВ) 2113 «Суддівська винагорода».

З наведених підстав суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про витребування доказів, оскільки як встановлено судом, виконання судового рішення здійснюється відповідно до ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, в межах відповідних бюджетних призначень, передбачених за програмою КПКВ 0501150.

Посилання позивача на бюджетну програму 0501020 як підставу для з`ясування правомірності чи цільового використання коштів у 2020 році, суд вважає необґрунтованими, оскільки наведені позивачем обставини не мають жодного правового значення для вирішення питання про фактичне виконання рішення суду у цій справі.

Суд зазначає, що одним із способів судового контролю за виконанням судового рішення є зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення

Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Так, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Виконання рішення суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, проводиться відповідно до спеціального Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 № 4901-VI та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 .

Згідно із ч.1 ст.3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Отже, рішення суду щодо стягнення коштів із суб`єкта владних повноважень може бути виконане виключно органами Казначейства та не входить в межі судового контролю відповідно до положень ст.382 КАС України.

Суд зауважує, що виконання судового рішення у частині стягнення коштів з Другого апеляційного адміністративного суду здійснюється не самим боржником, а шляхом списання грошових коштів з відповідних бюджетних рахунків органами Державної казначейської служби України у порядку, визначеному законодавством.

Відтак, направлення судового рішення про стягнення коштів на користь позивача до органів Державного казначейства України є єдиним належним способом його примусового виконання, що не потребує жодного волевиявлення боржника.

Таким чином, відсутні правові підстави для покладення на Другий апеляційний адміністративний суд обов`язку подавати звіт щодо виконання судового рішення у даній справі, оскільки у процедурі виконання такого рішення відповідач не вчиняє жодних дій, які могли б бути предметом звітування.

Водночас, у заяві позивачем не наведено жодних обставин, які б свідчили про невиконання відповідачем судового рішення або про ухилення від вчинення дій, спрямованих на його виконання.

Натомість, матеріали справи підтверджують, що Другий апеляційний адміністративний суд щомісяця вживає заходи щодо виконання судових рішень, впродовж 2024 - 2025 років неодноразово звертався до Державної судової адміністрації України, головного розпорядника бюджетних коштів, з проханням надати додаткове фінансування у 2024 році та щодо внесення змін до кошторису суду та збільшити фінансування у 2025 році за Програмою КПКВК 0501150 Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя, що підтверджується копіями листів, наданих відповідачем до матеріалів справи.

Про вжиті заходи відповідач щомісяця повідомляє Головне управління Державної казначейської служби у Харківській області.

Суд також звертає увагу на те, що дії відповідача на виконання судового рішення у справі №520/22389/23 були предметом розгляду Харківського окружного адміністративного суду у порядку ст.383 КАС України за заявою позивача.

Ухвалою від 16.12.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 у порядку ст.383 КАС України відмовлено в повному обсязі.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2025 року ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 року, прийняту за результатами розгляду заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем, у справі № 520/22389/23 залишено без змін.

Так, під час розгляду заяви позивача у порядку ст.383 КАС України судами було встановлено, що рішенням суду, яке набрало законної сили, стягнуто з Другого апеляційного адміністративного суду на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду на підставі статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений з 01 січня 2020 року, за період з 18 квітня 2020 року по 14 серпня 2020 року у розмірі 464935,47 грн, з утриманням із цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

На виконання рішення здійснено безспірне списання коштів з рахунку суду на загальну суму 23800,00 грн в межах затвердженого фінансування за програмою КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів, працівників апаратів судів та працівників органів і установ системи правосуддя», що підтверджується платіжною інструкцією № 7 від 30.01.2024 року.

Другий апеляційний адміністративний суд неодноразово звертався до ДСА України з проханням надати додаткове фінансування за КПКВК 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

Судом не встановлено, що боржник ухиляється від виконання рішення суду чи вчиняє дії чи бездіяльності направлені на порушення прав позивача.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15 вказував, що правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі. Також подібної позиції Верховний Суд дотримується у постанові від 25.02.2021 року у справі № 640/13599/20.

Слід зазначити, що Другим апеляційним адміністративним судом здійснено конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення суду.

Переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. (Постанова Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі № 560/523/19).

Відтак, судом під час розгляду заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення не встановлено, а позивачем не наведено підстав щодо необхідності вжиття таких процесуальних заходів, оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження ухилення відповідача від виконання судового рішення, з огляду на що суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у порядку статті 382 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст. 382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає (ч.5 ст. 382-1 КАС України).

Керуючись ст. ст. 248, 256, 295, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Другого апеляційного адміністративного суду (майдан Театральний, 1, м. Харків, 61057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.А. Полях