Справа № 401/1864/25
Суддя: Макарова Ю. І.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 401/1864/25
Провадження № 2-а/401/35/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 р. м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючий суддя - Макарова Ю.І.,

секретар - Горбатюк К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мулявка Сергій Олександрович до інспектора відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області лейтенанта поліції Єрмолаєва Володимира Миколайовича, Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2025 року через електронний кабінет в електронній системі "Електронний суд" представником позивача в інтересах ОСОБА_1 подано позовну заяву до інспектора відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області лейтенанта поліції Єрмолаєва Володимира Миколайовича, Департаменту патрульної поліції, Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматизованому режимі серії ЕНА № 1481530 від 04 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до постанови серії ЕНА № 1481530 від 04 червня 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн..

В обґрунтування вказаної постанови зазначається, що 04 червня 2025 року о 06 год. 59 хв. у місті Світловодськ по шосе Кременчуцьке, водій керуючи транспортним засобом не ввімкнув світловий покажчик повороту при зміні напрямку рухаючись праворуч, чим порушив п. 9.2.б ПДР - порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом. Позивач не погоджується зі складеною постановою та вважає, що вона підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Позивач вказує, що на відеозапису зафіксовано лише процес розгляду справи про адміністративне правопорушення, на вимогу ОСОБА_1 виконати вимоги ч. 3 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський не пред`явив службове посвідчення і не мав спеціального жетону, показавши при цьому якусь довідку про те, що він начебто є інспектором відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області, але дана довідка не містить дозволу на носіння вогнепальної зброї. Сам факт вчинення порушення позивачем, окрім оспорюваної постанови, іншими доказами не підтверджується.

В оскаржуваній постанові не зазначені обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують і обтяжують відповідальність, не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Оскаржувана постанова вимогам закону не відповідає, оскільки в ній не зазначено належних та допустимих доказів, які доводять факт вчинення позивачем вищевказаного адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладені обставини, позивач вважає дії інспектора незаконними і протиправними та просить скасувати оскаржувану постанову. Також просив стягнути з ГУНП в Кіровоградській області судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору 605,60 грн. та витрат на правничу допомогу. (а.с. 3-11)

Ухвалою суду від 16 червня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву, разом із доказами, що підтверджують заперечення проти позову. (а.с. 39-40)

18 червня 2025 року позивачем подано заяву про стягнення витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 11 250,00 грн.. (а.с. 43-46)

20 червня 2025 року від представника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позовних вимог, оскільки останній вважає, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом виходячи з наступного. Згідно зі ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно підвідомчості відноситься ч. 2 ст. 122 КУпАП. Статтею 255 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до п. 9.1 ПДР попереджувальними сигналами є, зокрема сигнали, що подаються світловими покажчиками повороту або рукою. Згідно з п. 9.2 ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, поліцейський оцінив всі обставини справи та докази вчинення позивачем адміністративного правопорушення під час розгляду справи. Тому представник відповідача вважає, що стягнення застосоване без порушення в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства. Тому просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. (а.с. 61-65)

23 червня 2025 року позивачем подано заяву про приєднання доказів до матеріалів справи. (а.с. 72-74)

23 червня 2025 року від представника Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вважає, що фактично спірні правовідносини виникли не за участю Департаменту патрульної поліції, а безпосередньо з Олександрійським РВП ГУНП в Кіровоградській області (його посадовою особою), тобто юридичною особою - Головним управлінням Національної поліції в Кіровоградській області. Відповідно до наведеного, посадова особа діяла від імені державного органу, який вона представляє, який не є окремою юридичною особою, а функціонує в складі ГУНП в Кіровоградській області. Відтак, Департамент патрульної поліції не є належним відповідачем у даній адміністративній справі. У зв`язку з наведеним, просив визнати Департамент патрульної поліції неналежним відповідачем по справі. (а.с. 79-84)

24 червня 2025 року представником ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області представлено до матеріалів справи відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського, зазначений у п. 7 оскаржуваної постанови. (а.с. 111)

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та участі представника. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 112)

Відповідачі в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про час та місце його проведення повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа. (а.с. 115, 116)

Враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до копії постанови серії ЕНА № 4886170 від 04 червня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн. за адміністративне правопорушення передбачене за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Згідно з вказаною постановою, 04 червня 2025 року о 06 год. 59 хв. у місті Світловодськ по шосе Кременчуцьке, водій керуючи транспортним засобом Lanos BI8775IE не ввімкнув світловий покажчик повороту при зміні напрямку рухаючись праворуч, чим порушив п. 9.2.б ПДР - порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом. (а.с. 15-16)

04 червня 2025 року представник позивача звернувся з адвокатським запитом до відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області про надання інформації: чи дійсно ОСОБА_2 є лейтенантом поліції і є інспектором відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області? Якщо Єрмолаєв В.М. є співробітником поліції, то згідно з яким наказом він перебував на патрулюванні/чергуванні без спеціального жетону та службового посвідчення поліцейського з автоматичною зброєю в руках? Яким наказом ОСОБА_2 уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП в порядку ст. 222 КУпАП? (а.с. 23-24)

Згідно з відповіддю відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області від 10 червня 2025 року, ОСОБА_2 призначений на посаду наказом ГУНП в Кіровоградській області № 210 о/с віл 17.03.2025. На момент виконання своїх службових обо`язків службові посвідчення не видавались у зв`язку зі зміною керівництва ГУНП в Кіровоградській області та, відповідно, необхідністю внесення змін до відповідного програмного забезпечення. Оскільки виготовлення службових посвідчень не здійснювалось, поліцейський ОСОБА_2 мав при собі довідку, яка посвідчує, що він виконує обов`язки інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області. (а.с. 27-28)

11 червня 2025 року представник позивача повторно звернувся з адвокатським запитом до відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області про надання інформації: чи видавалася і в які саме дні вогнепальна зброя ОСОБА_2 .? Яке саме керівництво ГУНП в Кіровоградській області змінювалося і в який період? (а.с. 29-31)

Згідно з відповіддю відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області від 19 червня 2025 року, перед заступанням у добовий наряд відповідальним по ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області здійснено відповідну перевірку на предмет наявності службових атрибутів, що посвідчують особу та повноваження працівника поліції. У ГУНП в Кіровоградській області відбувалися зміни в керівному складі, зокрема, з 08 квітня 2025 року попередній начальник ГУНП ОСОБА_3 звільнений із займаної посади, а новий керівник ОСОБА_4 офіційно призначений лише 26 травня 2025 року. Така ситуація вплинула на своєчасність оформлення та видачу службових посвідчень поліцейським, оскільки відповідні документи підписуються керівником або особою, яка має відповідні повноваження. У зазначений період поліцейським надавались відповідні довідки, що підтверджували їх статус, до моменту вирішення організаційних питань щодо оформлення посвідчень у встановленому порядку. (а.с. 75-76)

Відповідно до довідки № 228 Департаменту патрульної поліції від 18.06.2025 станом на 18 червня 2025 року лейтенант поліції ОСОБА_2 не проходив і не проходить службу в управлінні патрульної поліції в Кіровоградській області Департаменту патрульної поліції. (а.с. 102)

Переглянувши наданий представником ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського (бодікамери), розміщеного на DVD диску, судом встановлено, що на вказаному відеозаписі зафіксовано лише факт складання постанови про адміністративне правопорушення. Відеозапис із фіксацією факту порушення позивачем п. 9.2.б ПДР - порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом, на відео відсутній. (а.с. 111)

Дослідивши відеозапис із реєстратора службового автомобіля, який долучено до матеріалів електронної справи в Автоматизованій системі документообігу суду "Д-3" представником позивача, судом встановлено, що 04 червня 2025 року о 06 год. 57 хв. у місті Світловодськ по шосе Кременчуцьке, водієм транспортного засобу Lanos BI8775IE, подано сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху, отже він виконав вимоги п. 9.2.б ПДР України (АСДС "Д-3", файл "МР4" відеозапис № ID: 2-2-648a1ba0-4dd9-11f0-87bd-8ba0aa025cc7, таймкод відеозапису 0:00:04).

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Спираючись на ці положення, а також на практику Європейського суду з прав людини, викладену у рішеннях від 09 червня 2011 року по справі "Лучанінова проти України", від 30 травня 2013 року по справі "Малофєєва проти Росії", від 20 вересня 2016 року по справі "Карелін проти Росії", суд приходить до переконання, що як і у кримінальному провадженні, так і у справі про адміністративне правопорушення, суд, зберігаючи принцип неупередженості і безсторонності судового розгляду, не вправі самостійно, на шкоду особі змінювати формулювання правопорушення, викладене в протоколі про адміністративне правопорушення. Вказане формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Аналізуючи норми вище приведеного законодавства, суд зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

При цьому, суд не може вийти за межі такого обвинувачення або уточнити в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунути певні розбіжності або неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки в такому випадку суд перебиратиме на себе функції сторони обвинувачення, чим порушить принцип рівності сторін і вимоги змагальності процесу. За таких обставин особа буде позбавлена можливості захищатися від висунутого проти неї обвинувачення перед незалежним судом. Навпаки, вона буде змушена захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується.

Такі самі висновки надані Європейським судом з прав людини у справі «Карелін проти Росії» («Karelin v. Russia», заява № 926/08, рішення від 20.09.2016).

За ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Позивач у позовній заяві зауважив, що вважає постанову незаконною, оскільки відсутні докази про порушення ним Правил дорожнього руху.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При винесені постанови в справі про адміністративне правопорушення інспектором не були з`ясовані ці обставини.

За змістом ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Разом з цим, згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За правилами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладені обставини та надані докази суд вважає, що постанова серії ЕНА № 4886170 від 04 червня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, у виді штрафу в сумі 510,00 грн. за адміністративне правопорушення передбачене за ч. 2 ст. 122 КУпАП є незаконною, а отже підлягає скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ч. 7 ст. 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 605,60 грн., що підтверджується квитанцією, долученою до матеріалів справи. (а.с. 1)

З огляду на наявність підстав для задоволення позовних вимог, витрати позивача по сплаті судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

18 червня 2025 року позивачем подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11 250,00 грн.. (а.с. 42-46)

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано копії наступних документів: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; копію договору про надання правничої допомоги № 1-2024/10/23 від 23 жовтня 2024 року; акт № 1 про надання професійної правничої допомоги від 18 червня 2025 року; квитанцію до прибуткового касового ордера № 1 від 18 червня 2025 року; ордер серії ВІ № 1309413 від 13 червня 2025 року. (а.с. 17, 18, 19-22, 49, 50)

Суд розглянувши клопотання представника позивача про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 11 250,00 грн. приходить висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У п. 135 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У постанові від 30 липня 2024 року у справі № 910/14653/22 Верховний Суд виснував, що вирішення питання щодо розподілу витрат на оплату послуг адвоката є дискрецією суду, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності та реалізується ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження та оцінки доказів.

Верховний Суд у постановах від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18 вказав, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. При визначенні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката застосуванню підлягає ч. 5 ст. 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. А згідно з частиною 7 цієї ж статті КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 6 ст. 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує щодо зазначеного позивачем розміру витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у ст. 139 КАС України.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 640/15803/19, від 09.03.2021 у справі № 200/10535/19-а, від 21.01.2021 у справі № 280/2635/204.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 28 грудня 2020 року по справі № 640/18402/19 - вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Враховуючи, що накладене на позивача ОСОБА_1 адміністративне стягнення, у виді штрафу складає 510,00 грн., суд вважає за доцільне заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн..

В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення вимог до Департаменту патрульної поліції, виходячи з наступного.

У постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 742/2298/17 від 17.09.2020 зазначено, що належним відповідачем у справах про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення є орган який таке стягнення застосував, а не конкретна посадова особа вказаного органу.

Верховний Суд підкреслив, що для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Суд також враховує той факт, що позивач під час розгляду справи в суді, отримавши відзив від Департаменту патрульної поліції, не заявляв клопотання про заміну належного відповідача.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.12.2019 по справі №724/716/16-а зауважив, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

За вказаних обставин, в задоволенні позову до Департаменту патрульної поліції слід відмовити, оскільки він є неналежним відповідачем.

Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 7, ч. 5 ст. 121, 222, 245, 251, 256-258, 268, 277, 280 КУпАП, України, ст. 77, 94, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Мулявка Сергій Олександрович до Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1481530 від 04 червня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА № 1481530 від 04 червня 2025 року винесену інспектором відділення поліції № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського районного відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Єрмолаєвим Володимиром Миколайовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафа у сумі 510 грн. 00 коп..

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

У задоволенні позовних вимог до Департаменту патрульної поліції - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Кіровоградській області судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп..

Відомості про сторони:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_1 , виданий 29 березня 2023 року, органом № 5317, РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ,

відповідач: Головне управління Національної поліції у Кіровоградській області, місце знаходження за адресою: вул. Віктора Чміленка, буд. 41, м. Кропивницький, Кіровоградська область, .

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ч.4 ст.286 КАС України може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду, протягом десяти днів з дня складення рішення.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Ю.І. Макарова