Справа № 159/4967/25
Суддя: Чалий А. В.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/4967/25
Провадження № 2-а/159/219/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 рокум.Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.,

секретаря судового засідання Конашук М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА№5199204 від 11.07.2025 винесену поліцейським 5 роти 1 бат УПП в Рівненській області ДПП Ярутою Іваном Олександровичем за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400, 00 гривень як незаконну, а провадження у справі про закрити.

В обґрунтування вимог ОСОБА_1 зазначив, що 11.07.2025 його було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400, 00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме, що він 11.07.2025 о 21:20 год в м. Сарни по вул. Європейська, 70, керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутий ременем безпеки, перебував особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом на підставі постанови Лугинського районного суду Житомирської області № 281/232/25 від 11.06.2025, чим порушив п. 2.3 в, п. 2.1 а ПДР України.

Позивач винуватим у вчиненні вказаного правопорушення себе не вважає, оскільки при керуванні транспортним засобом був пристебнутим ременем безпеки, а про наявність постанови відносно нього щодо позбавлення права керування обізнаний не був, так як остання була винесена у його відсутності, участі у розгляді справи він не приймав, про розгляд справи не повідомлявся. Також зазначив, що знав про наявність такої справи у суді, цікавився її розглядом, телефонував до суду щоб взнати на коли розгляд справи та з`явитися до суду для її розгляду, однак попре вказане справа була розглянута у його відсутності.

Позивач вважає, що такі дії поліцейського в частині винесення оскаржуваної постанови є поспішними, оскільки складання та винесення постанови без доведення вини чи достатніх доказів допущення особою порушень не відповідає законодавчим вимогам. Висновок поліцейського про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, було ним здійснено без всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, а відповідальність застосована неправомірно.

Враховуючи викладене, на думку позивача, необхідно прийняти рішення відповідно до п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП - провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 25.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5199204 від 11.07.2025 ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400, 00 гривень.

У постанові зазначено, що 11.07.2025 о 21 год 20 хв в м. Сарни по вул. Європейській, 70, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та не був пристебнутим ременем безпеки та перебував особою, яка позбавлена права керування транспортним засобом на підставі постанови Лугинського районного суду Житомирської області №281/232/25 від 11.06.2025, чим порушив п. 2.3 в, 2.1 а ПДР України.

Постановою Лугинського районного суду Житомирської області від 11.06.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850, 00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три місяці.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається «Правилами дорожнього руху», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі ПДР).

Відповідно до пункту 2.1. «а» Розділу «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів» ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті ( ст. 291 КУпАП).

Згідно ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Постанова Лугинського районного суду Житомирської області від 11.06.2025 набрала законної сили 23.06.2025. Доказів, які б спростовували даний факт суду не надано.

Диспозицією ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Таким чином, закон пов`язує адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права на керування такого.

Слід звернути увагу на те, що позивач не заперечує факт керування ним автомобілем 11.07.2025, проте вказує на те, що він не знав про існування судового рішення, яким його було позбавлено права керування транспортними засобами.

Надаючи оцінку таким доводам позивача, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 9 КУпАП винним діянням (дія або бездіяльність), яке є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності, є вчинення особою діяння умисно або з необережності.

Диспозиція ч.4 ст. 126 КУпАП не визначає наявності обов`язкової форми вини у вигляді умислу, а відтак такою нормою передбачена відповідальність і за вчинення відповідних діянь з необережності.

Згідно зі ст.11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (заява №3236/02) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З постанови Лугинського районного суду Житомирської області від 11.06.2025 вбачається, що у судове засідання позивач повторно не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, жодних заяв чи клопотань від особи не надходило. Факт обізнаності про розгляд справи в суді не заперечується і самим відповідачем.

Таким чином, позивач як особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ч. 4 ст. 121 КУпАП, міг передбачити застосування судом відносно нього безальтернативної санкції, передбаченої ч. 4 ст 121 КУпАП та, відповідно, можливість за результатом такого розгляду, настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, зокрема накладення на нього штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, про те, що на час винесення постанови, яка є предметом спірних правовідносин 11.07.2025, позивач був позбавлений права керування транспортними засобами, та не мав законних підстав керувати автомобілем, тому в силу приписів ч. 4 ст. 126 КУпАП останнього правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за цією статтею.

Доказів, які спростовують факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Відповідно до положень п. 2.3 в ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголівники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак, як убачається із змісту позовної заяви позивач, зазначаючи, що був пристебнутим паском безпеки та не порушував ПДР України, не надає жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч.1 ст. 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - відмовити повністю.

Залишити без змін постанову серії ЕНА № 5199204 від 11.07.2025 якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 121 та ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400, 00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:А. В. Чалий