Справа № 640/32186/21
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу,зобов`язання вчинити певні дії, ,-
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління ДФС у м. Києві, в якій просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 04 жовтня 2021 року № 864-0 «По особовому складу податкової міліції» в частині звільнення полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-110854), начальника відділу протидії фіктивному підприємництву управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у м. Києві з посади та податкової міліції ДФС у запас за п. 64 пп. «г» (через скорочення штатів);
поновити полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-110854) на посаді начальника відділу протидії фіктивному підприємництву управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у м. Києві;
зобов`язати Головне управління ДФС у м. Києві нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідач при прийняті спірного наказу не з`ясував питання щодо можливого використання позивача на службі, як однієї з умов, з якою пов`язано звільнення за п. 64 підп. «г» Положення №114 та не запропонував інші посади для працевлаштування (з огляду на стаж роботи, рівень кваліфікації чи інші обставини, які мають значення для того, що залишитись на службі).
Окружним адміністративним судом міста Києва ухвалою від 29.11.2021 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.
Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
На виконання вимог Закону № 3863-ІХ «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» ,наказом ДСА України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (Порядок № 399).
Пунктом 22 Порядку № 399 встановлено, що на підставі отриманих примірників протоколу та переліку судових справ відповідальною особою протягом семи робочих днів після завершення автоматизованого розподілу судових справ передаються судові справи до судів, визначених за результатами автоматизованого розподілу.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 суддею Вроною О.В. прийнято справу до свого провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Під час розгляду справи Окружним адміністративним судом міста Києва, Головним управлінням ДФС у м. Києві було подано відзив на позовну заяву.
Відповідач вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», у зв`язку з виданням розпорядження Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №628-р «Питання державної податкової служби» розпочато виконання Головним управлінням ДПС у м. Києві покладених на нього Положенням про Головне управління ДПС у м. Києві функцій і повноважень Головного управління ДФС у м. Києві, яке реорганізується шляхом приєднання до Головного управління ДПС у м. Києві
Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2021 №510 «Про утворення бюро економічної безпеки України» утворено Бюро економічної безпеки України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з проведенням реорганізації Головного управління ДФС у м. Києві всіх працівників попереджено про наступне вивільнення 26.07.2021.
Всі звільнені працівники 24.09.2021, 27.09.2021 та в жовтні 2021 звільнені з посади та податкової міліції у запас за п. 64 пп. «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, так само як і позивач.
У відповіді на відзив позивач звертав увагу на таке.
Головне управління ДФС у м. Києві як юридична особа публічного права не ліквідовано, згідно штатного розпису в даному органі залишено на відповідних посадах 91 працівника.
В даному випадку позивача відповідно до спірного наказу звільнено за п. 64 «г» через скорочення штатів. В той же час за змістом цього пункту Положення №114 таке звільнення допускається лише при відсутності можливості подальшого використання на службі.
Позивачем були надані також додаткові пояснення у справі.
ОСОБА_1 вказав, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази змін в організації виробництва і праці, докази відмови працівника від переведення на іншу роботу або , що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі.
27.05.2025 у зв`язку з розглядом апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції і неналежним повідомленням відповідача підготовче засідання відкладено до 10.06.2025 об 14:00 год.
10.06.2025 представник відповідача належним чином повідомлений про розгляд справи в підготовче засідання не з`явився. Судом збільшено підготовче провадження на 30 днів до 10.07.2025 об 14:30 год.
В підготовче засідання 10.07.2025 представник відповідача належним чином повідомлений про розгляд справи не з`явився.
Судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.07.2025 об 11:30 год.
29.07.2025 у зв`язку з неявкою учасників справи і закінченням терміну розгляду справи по суті судом перейдено до розгляду справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, вислухавши представника позивача, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 з 23.03.2021 був призначений на посаду старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу боротьби з ухилення від сплати податків і борів фізичними особами управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у м. Києві відповідно до наказу №605-о від 22.03.2021.
Відповідно до наказу №795-о від 23.07.2021 позивач був призначений на посаду , начальника відділу протидії фіктивному підприємництву управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у м. Києві.
Відповідно до копії витягу з наказу Головного управління ДФС у м. Києві №864-о від 04.10.2021 «По особовому складу податкової міліції», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1998 року №1716 «Про проходження служби особами начальницького складу податкової міліції та обчислення їм вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року №114, пункту 7 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року №236, наказу Державної фіскальної служби України від 23 липня 2021 року №22-рr «Про вивільнення працівників Державної фіскальної служби України» та наказу Головного управління ДФС у м. Києві «Про вивільнення працівників Головного управління ДФС у м. Києві» від 26 липня 2021 року №10- рr у зв`язку з припиненням Державної фіскальної служби України, звільнено з посади та податкової міліції в запас за п. 64 пп. «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 (М-110854), полковника податкової міліції, начальника відділу протидії фіктивному підприємництву управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у м. Києві, 07 жовтня 2021 року.
Вважаючи вищенаведений наказ протиправним і таким, що підлягає скасуванню, позивач з відповідним позовом звернувся до суду.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Відповідно до п 12 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 , орган виконавчої влади, утворений в результаті реорганізації, здійснює повноваження та виконує функції у визначених Кабінетом Міністрів України сферах компетенції з дня набрання чинності актом Кабінету Міністрів України щодо можливості забезпечення здійснення таким органом повноважень та виконання функцій органу виконавчої влади, що припиняється.
Реорганізація ДФС України, у тому числі Головного управління ДФС у м. Києві, розпочалася з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України", пунктом 1 якої передбачено утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України шляхом реорганізації Державної фіскальної служби шляхом поділу.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682-р погоджена пропозиція Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 "Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України" функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.09.2019 № 846 "Про внесення змін до деяких актів Кабінету Міністрів України" затверджені зміни, а саме: у пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 № 1200 "Про утворення Державної податкової служби України та Державної митної служби України" в абзаці другому слова "державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску" виключено; доповнено пункт абзацами такого змісту, зокрема: Підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції.
У постанові Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 "Про утворення територіальних органів Державної податкової служби" пункт 3 після слів "Державної податкової служби" доповнено словами "та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України". У розпорядженні Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 682 "Питання Державної податкової служби" слова "державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на Державну податкову службу" виключено.
Пунктом 9 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Бюро економічної безпеки України" від 28.01.2021 № 1150-IX, який набрав чинності 25.03.2021, було передбачено, що Бюро економічної безпеки України розпочинає свою діяльність не пізніше шести місяців з дня набрання чинності цим Законом, тобто до 25.09.2021.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2021 № 510 "Про утворення Бюро економічної безпеки України" постановлено утворити Бюро економічної безпеки України як центральний орган виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України; внесено зміни до схеми спрямування і координації діяльності центральних органів виконавчої влади Кабінетом Міністрів України через відповідних членів Кабінету Міністрів України, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади".
Таким чином у зв`язку з набуттям чинності 25 березня 2021 року Закону України №1150-IX згідно з вимогами Постанови №1200, абзацу другого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 15 травня 2019 року № 395 «Питання Державної податкової служби» (із змінами і доповненнями), здійснюються відповідні заходи, пов`язані з реорганізацією (ліквідацією) ДФС.
Згідно наказу Державної фіскальної служби України від 24.05.2019 № 2-рг затверджено План заходів з проведення реорганізації Державної фіскальної служби.
Водночас, наказом Державної фіскальної служби України від 27.09.2021 №34-рг внесені зміни до наказу ДФС від 24.05.2019 № 2-рг, а саме: у пункті 1 після слова "реорганізація" доповнено словами "(ліквідація)".
За приписами ч. 1 ст. 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.
Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року №1074 (Порядок №1074).
Відповідно до пункту 6 Порядку №1074 права та обов`язки органів виконавчої влади переходять:
у разі злиття органів виконавчої влади - до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття;
у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади;
у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу;
у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади;
у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.
Порядок та умови проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ регламентується Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1191 № 114 (Положення № 114), згідно з пунктом 8 якого дострокове звільнення зі служби осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу, які не досягли граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ, провадиться, зокрема у зв`язку зі скороченням штатів - у разі відсутності можливості використання на службі.
У підпункту "г" пункту 64 Положення № 114 визначено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.
Під час вирішення адміністративних спорів із публічної служби пріоритетними для застосування є норми спеціальних законів, а в питаннях, не врегульованих спеціальним законодавством, підлягають застосуванню норми трудового законодавства.
Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Частиною четвертою статті 36 КЗпП України визначено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Так, скорочення чисельності передбачає звільнення працівників, натомість скорочення штату зменшення кількості або ліквідацію певних посад, спеціальностей, професій тощо. При цьому одночасно можуть вводитись інші посади, спеціальності, професії тощо, у результаті чого кількість працівників може і не зменшуватись, а в окремих випадках навіть збільшуватись.
Підпункт "г" п.64 вказаного Положення, застосований відповідачем у спірному рішенні як підстава для звільнення позивача, передбачає, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.
Отже, даті скорочення працівника повинне передувати з`ясування фактів та обставин можливості подальшого використання особи на службі.
Відповідно до ст. 49 частини 3 КЗпП, одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.
Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом статті 49 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду та які існували на день звільнення.
Встановлені обставини спору свідчать, що відповідач жодних дій з приводу таких обставин не вчинив.
Відповідно до спірного наказу позивач був звільнений з посади начальника відділу протидії фіктивному підприємництву управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у м. Києві, тоді як прийняттю наказу передувало попередження про наступне звільнення з посади старшого оперуповноваженого з особливо важливих справ відділу боротьби з ухиленням від сплати податків і зборів фізичними особами управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у м. Києві. На час видачі вказаного попередження позивач вказану посаду вже не обіймав.
До того ж відповідачем не надано доказів ліквідації.
На момент вирішення справи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не був унесений запис про припинення Головного управління ДФС у м. Києві.
Таким чином, недотримання відповідачем процедури та з урахуванням відсутності підстав для звільнення не може свідчити про законність оскаржуваного попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 від 26.07.2021 та оскаржуваного наказу від 04.10.2021 № 864-о про звільнення позивача згідно з підпунктом "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штату
Частиною 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Судом встановлено факт незаконного звільнення ОСОБА_1 , а тому він підлягає поновленню саме на тій посаді, з якої його звільнено за спірним наказом, а саме: на посаді начальника відділу протидії фіктивному підприємництву управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у м. Києві.
Позивачем у позовних вимогах не визначено дати з якої його слід поновити, у зв`язку з цим суд вважає необхідним вказати наступне.
Відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, днем звільнення вважається останній день роботи.
Оскільки наказом заступника голови Комісії з реорганізації Головного управління ДФС у м. Києві №864-о від 04.10.2021 звільнено з посади та зі служби у податковій міліції 07.10.2021, то позивача слід поновити на посаді з дня, наступного за днем звільнення, тобто з 08.10.2021.
Відповідно до пункту 24 Положення № 114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік.
Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.
За ч. 1 ст. 117 КЗпП України (в редакції на час звернення позивача до суду) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Для обчислення середнього заробітку працівника за час вимушеного прогулу застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (Порядок №100).
Разом з тим наказом Міністерства фінансів України 17 липня 2018 року №616 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції (Порядок №616).
Цей Порядок визначає механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, а також визначає форму та порядок видачі грошових атестатів.
Згідно пунктів 3, 4 розділу XII "Грошове забезпечення у разі звільнення зі служби та у разі поновлення на службі осіб начальницького складу податкової міліції" Порядку №616 у разі звільнення особи начальницького складу податкової міліції виплата грошового забезпечення проводиться в день звільнення. Особам начальницького складу податкової міліції, звільненим з органів ДФС, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за визначений час вимушеного прогулу грошове забезпечення нараховується виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення, помноженого на кількість календарних днів періоду вимушеного прогулу.
З огляду на наведене, з урахуванням того, що посада позивача відноситься до посад начальницького складу податкової міліції, підлягає застосуванню Порядок № 616, а не Порядок № 100.
Так, згідно з пунктом 2 розділу І Порядку № 616 одноденний розмір грошового забезпечення - місячне грошове забезпечення, поділене на кількість календарних днів місяця настання події. Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, встановлене на дату настання події, без урахування одноразових додаткових видів грошового забезпечення. При цьому до місячного грошового забезпечення премія включається у розмірі, нарахованому у місяці, що передує події.
У пункті 3 розділу І Порядку № 616 наведено, що грошове забезпечення осіб начальницького складу податкової міліції (крім курсантів навчального закладу ДФС) складається з: 1) посадового окладу; 2) окладу за спеціальним званням; 3) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення: надбавок за вислугу років, за особливості проходження служби, за спортивне звання, за почесне звання, за виконання функцій державного експерта з питань таємниць, за службу в умовах режимних обмежень; доплати за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук; доплати за вчене звання; премій; 4) одноразових додаткових видів грошового забезпечення: матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; допомоги для оздоровлення.
Грошове забезпечення позивача за останні два місяці роботи відповідно до довідки про заробітну плату склало:
Відповідно до ст. 117 КЗпП України (в редакції на час звільнення позивача) в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України (у редакції, викладеній відповідно до Закону України від 01 липня 2022 року №2352-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Наведена редакція статті 117 КЗпП України набрала чинності з 19 липня 2022 року.
Спірний період стягнення середнього заробітку у цій справі умовно варто поділити на 2 частини: до набрання чинності Законом №2352-ІХ 19 липня 2022 року і після цього.
Період з 08 жовтня 2021 року до 19 липня 2022 року (до набрання чинності Законом №2352-ІХ) регулюється редакцією статті 117 КЗпП України, до внесення у неї змін Законом №2352-ІХ, тобто без обмеження строком виплати у 6 місяців. До цього періоду, у разі наявності у суду, який розглядає спір, переконання про істотний дисбаланс між сумою коштів, яку прострочив роботодавець і сумою середнього заробітку за час затримки цієї виплати, суд може застосувати принцип співмірності і зменшити таку виплату.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 листопада 2020 року у справі № 480/3105/19 спираючись на вказані критерії, з урахуванням специфіки відносин, що виникають під час проходження публічної служби, визначив формулу, яку необхідно застосовувати для обчислення частки середнього заробітку, яка підлягає стягненню у випадку зменшення його розміру.
Враховуючи, що формула застосування критеріїв зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, наведена у постанові від 30 листопада 2020 року у справі № 480/3105/19, сформована з урахуванням специфіки відносин, що виникають під час проходження публічної служби, то суд вважає, що саме вона підлягає застосуванню до спірних правовідносин у справі, що розглядається.
Період з 19 липня 2022 року до 29 липня 2025 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 117 КЗпП України, яка передбачає обмеження виплати такому працівникові шістьма місяцями. До цього періоду застосовувати практику Верховного Суду, зокрема, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц недоречно, адже вона була сформована за попереднього нормативного регулювання спірних правовідносин.
Таким чином, в даній справі належить враховувати норми статті 117 КЗпП України у редакції, яка діяла до 19 липня 2022 року із врахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц, які безпосередньо стосуються норм статті 117 КЗпП України у редакції, яка діяла до 19 липня 2022 року, а на їх виконання підлягає встановленню: розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні; загальний розмір належних позивачеві при звільненні виплат; частка коштів, яка була виплачена позивачу при звільненні у порівнянні з загальним розміром належних позивачеві при звільненні виплат; частка коштів, яка не була виплачена позивачу при звільненні у порівнянні з загальним розміром належних позивачеві при звільненні виплат. А також належить враховувати приписи чинної редакції статті 117 КЗпП України щодо періоду з 19 липня 2022 року, яким законодавець обмежив виплату 6 місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду у постановах від 07.03.2025 у справі № 480/1321/23, від 20.03.025 у справі №560/1015/24 від 27.02.1025 у справі №560/5923/24.
З врахуванням наведеного перший період затримки розрахунку при звільненні позивача за період з 08.10.2021 по 18.07.2022 складає 284 днів.
Середній заробіток за період з 08.10.2021 по 18.07.2022 складає: 457,34 грн.х284 днів =129884,56 грн.
Другий період затримки складає з 19.07.2022 по 18.01.2023 складає 184 дні.
За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Позивач в позовній заяві також просить забезпечити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді і виплати заробітної плати у межах стягнення за один місяць.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 241, 243, 244-246, 250, 255, 295, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у м. Києві від 04 жовтня 2021 року № 864-0 «По особовому складу податкової міліції» в частині звільнення полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-110854), начальника відділу протидії фіктивному підприємництву управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у м. Києві з посади та податкової міліції ДФС у запас за п. 64 пп. «г» (через скорочення штатів).
Поновити полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-110854) на посаді начальника відділу протидії фіктивному підприємництву управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у м. Києві.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення полковника податкової міліції ОСОБА_1 (М-110854) на посаді начальника відділу протидії фіктивному підприємництву управління боротьби з фінансовими злочинами Головного управління ДФС у м. Києві.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Врона