Справа № 380/24603/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2025 року м. Львівсправа № 380/24603/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач/ ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (відповідач/ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області № 37355/13-01-24-08 від 29.08.2024 року;

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області № 37357/13-01-24-08 від 29.08.2024 року;

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області № 37359/13-01-24-08 від 29.08.2024 року;

- визнати протиправним та скасувати Податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області № 37360/13-01-24-08 від 29.08.2024 року;

- судові витрати покласти на відповідача.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на поштову адресу: Львівська обл., Самбірський район, с. Колбаєвичі надійшов Акт ГУ ДПС у Львівській області від 29.07.2024 року № 31845/13-01-24-08-03/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків зборів і платежів платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року».

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки винесено наступні податкові повідомлення-рішення: № 37355/13-01-24-08 від 29.08.2024 року, № 37357/13-01-24-08 від 29.08.2024 року, № 37359/13-01-24-08 від 29.08.2024 року, № 37360/13-01-24-08 від 29.08.2024 року.

Позивач вказує про недотримання контролюючим органом вимог статті 42 Податкового кодексу України щодо порядку повідомлення платника податків про проведення відповідної документальної позапланової невиїзної перевірки, а саме, що його не було ознайомлено у встановлений законом спосіб ні з наказом про проведення спірної перевірки до початку її проведення, ні з актом документальної позапланової невиїзної перевірки від 29.07.2024, адже фізична особа ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстрований та постійно проживає з 17.10.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади за № 2024/012782800 від 23.10.2024 року.

Водночас, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про реєстраційні дані фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) податкова адреса останнього: АДРЕСА_2 . Разом з тим, як вбачається із долучених відповідачем рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, уся поштова кореспонденція скеровувалась на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , тобто, навіть не за адресою АДРЕСА_2 , як відповідач зазначає у своїй відповіді від 01.11.2024 року № 33398/6/13-01-24-08.

Позивач стверджує, що відповідач порушив його право на захист та участь у проведенні зазначеної перевірки, адже гр. ОСОБА_1 в отриманні жодних документів від ГУ ДПС України не розписувався та особисто не отримував.

Також позивач не погоджується із викладеними в акті позапланової невиїзної перевірки висновками, вважає, що оскаржувані ППР є протиправними та незаконними, оскільки висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства зроблені лише на підставі отриманого листа від ДПС України щодо наданої НБУ інформації про обсяги переказів по рахункам ОСОБА_1 у 2023 році.

При цьому, податковий орган не вичинив належних дій з метою перевірки походження вказаних коштів, встановлення осіб, які їх перераховували, призначення платежів за вказаними переказами, не встановив рахунки, з яких надходили ці кошти, та не звертався до банківських установ щодо розкриття банківської таємниці з метою встановлення походження цих коштів. Тобто контролюючий орган обмежився виключно інформацією про надходження коштів на рахунки, без будь-якої перевірки цих фактів та отримання підтверджуючих документів.

Таким чином, на думку позивача, висновок відповідача про отримання позивачем доходів у вигляді грошових переказів від фізичних осіб за 2023 рік, які підлягають декларуванню та які є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб і військовим збором, є необґрунтованим та безпідставним.

У письмових поясненнях позивач підтримав доводи, наведені у позовній заяві та просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 37355/13-01-24-08 від 29.08.2024 року, № 37357/13-01-24-08 від 29.08.2024 року, № 37359/13-01-24-08 від 29.08.2024 року, № 37360/13-01-24-08 від 29.08.2024 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Також у додаткових письмових поясненнях від 27.05.2025 просив слухання у даній справі проводити у відсутності позивача та його представника.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказує, що відповідно до наказу ГУ ДПС у Львівській області від 13.06.2024 року №3153-ПП «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» проводилася документальна позапланова невиїзна перевірка.

Щодо підстав проведення перевірки, відповідач зазначив, що ДПС України було отримано листа від Національного банку України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ, щодо зазначених обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р - платежів) у 2023 році. Даний лист було скеровано ГУ ДПС у Львівській області листом ДПС України за № 8651/7/99-00-24-01-02-07 від 26.03.2024 року. В даному переліку зазначено ОСОБА_1 , тому ГУ ДПС відповідно до функцій контролюючого органу було вжито необхідні заходи, а саме проведено перевірку.

У повідомленні про проведення перевірки від 14.06.2024 р. № 470/13-01-24-08-08 було зазначено: «що відповідно до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, ОСОБА_1 слід починаючи із зазначеного терміну, забезпечити надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків) зокрема первинні та інші документи, які підтверджують отримання доходів і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС».

Наказ і повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки надіслано поштою з повідомленням про вручення 17.06.2024 (згідно квитанції №860) на зареєстровану податкову адресу, а саме: 81443, Львівська область, с. Колбаєвичі.

Платник податків-фізична особа ОСОБА_1 згідно вищезазначеного повідомлення не надав до перевірки жодних первинних документів, які б підтверджували отримані доходи, чим порушив п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, за незабезпечення зберігання документів та ненадання посадовим особам, які проводять перевірку документів, про що складено відповідний акт від 26.07.2024 року.

Відповідач зазначив, що платник податків-фізична особа ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до інформації з ЦБД ДРФО ДПС України податковою адресою (місцем проживання) визначено: 81443, Львівська область, с. Колбаєвичі. В даному випадку усі документи вручені, про що свідчить підпис та дата вручення, зазначена на повідомленнях про вручення поштових відправлень.

Щодо доводів позивача, що він зареєстрований і проживає з 2019 року за адресою АДРЕСА_1 , відповідач покликається на норми п. 70.7 ст. 70 Податкового кодексу України, щодо обов`язку фізичної особи платника податків подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Просить врахувати постанову Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 520/8681/18.

В акті перевірки від 29.07.2024 № 31845/13-01-24-08-03/ відповідачем встановлено, що за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року платник податків-фізична особа ОСОБА_1 згідно наданої інформації отримав дохід у вигляді - інші доходи, крім зазначених у статті 165 Податкового кодексу України в розмірі 2549280,00 грн.

Платник податків-фізична особа ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи до ГУ ДПС у Львівській області за 2023 рік не подав, в тому числі отриманий дохід за 2023 рік у вигляді переказу між рахунками фізичних осіб з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) не декларував, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір не нарахував та не сплатив.

В результаті контролюючим органом донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2023 рік на загальну суму 458870,40 грн та військовий збір за 2023 рік на загальну суму 38239,20 грн (2549280,0*1,5%), а також винесено спірні податкові повідомлення-рішення № 37355/13-01-24-08 від 29.08.2024 року, № 37357/13-01-24-08 від 29.08.2024 року, № 37359/13-01-24-08 від 29.08.2024 року, № 37360/13-01-24-08 від 29.08.2024 року.

Відповідач наголошує, що ОСОБА_1 у позовній заяві жодним чином не спростовує порушення ним норм ПК України, що були встановлені контролюючим органом під час документальної перевірки.

Представник відповідача проти заявленого позову заперечила у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях, просила у його задоволенні відмовити.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 11 грудня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 11 лютого 2025 року задоволено клопотання представника позивача від 31 грудня 2024 року та від 11 лютого 2025 року про витребування письмових доказів у справі № 380/24603/24. Витребувано у Національного банку України (вул. Інститутська, 29, м. Київ, ) інформацію щодо всіх наявних рахунків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у банках та виписки по цих рахунках, які свідчать про отримання ним доходу в розмірі 2549280,00 грн за період з 01 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року.

В судовому засіданні 11.02.2025 ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання, було продовжено строк підготовчого судового засідання відповідно до ч. 4 ст. 173 КАС України.

В судовому засіданні 04.03.2025 ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання, було відмовлено в усному клопотанні представника відповідача щодо залучення в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Національного банку України, а також закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 27.05.2025 року ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання, суд постановив перейти до розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Суд заслухав пояснення представників позивача та відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ДПС України було отримано лист від Національного банку України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ щодо зазначених обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р - платежів) у 2023 році, в даному переліку зазначено ОСОБА_1 (а.с.62-63 (зворот).

Інформацію Національного банку України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ було скеровано ГУ ДПС у Львівській області листом ДПС України за № 8651/7/99-00-24-01-02-07 від 26.03.2024 року (а.с.60-61).

Відповідно до наказу ГУ ДПС у Львівській області від 13.06.2024 року №3153-ПП на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 22 липня 2024 року тривалістю 5 робочих днів (а.с. 64).

Копію наказу від 13.06.2024 року №3153-ПП та повідомлення від 14 червня 2024 року № 470/13-01-24-08-08 із вимогою забезпечити ОСОБА_1 надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків) зокрема первинні та інші документи, які підтверджують отримання доходів і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС, надіслано поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу 17.06.2024 (згідно квитанції №860) на адресу: 81443, Львівська область, Колбаєвичі, вул. Колбаєвичі, 1.

Копію наказу та повідомлення вручено 27.06.2024 згідно відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (без зазначення прізвища отримувача) (а.с.65).

26.07.2024 головним державним інспектором відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області складено Акт № 918/13-01-24-08-08 Про ненадання документів до перевірки (а.с. 85).

ГУ ДПС у Львівській області складено акт від 29.07.2024 № 31845/13-01-24-08-03/ (далі Акт перевірки).

Під час проведення перевірки контролюючим органом встановлено, що за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року платник податків-фізична особа ОСОБА_1 згідно наданої інформації отримав дохід у вигляді - інші доходи, крім зазначених у статті 165 Податкового кодексу України в розмірі 2549280,00 грн.

Платник податків-фізична особа ОСОБА_1 податкову декларацію про майновий стан і доходи до ГУ ДПС у Львівській області за 2023 рік не подав, в тому числі отриманий дохід за 2023 рік у вигляді переказу між рахунками фізичних осіб з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) не декларував, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір не нарахував та не сплатив.

У висновках акту перевірки від 29.07.2024 встановлено порушення вимог:

- п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 п. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПК України, встановлено не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік;

- п. 163.1 ст. 163, п.п. 164.1.1. п. 164.1 ст. 164, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 ПК України, донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2023 рік на загальну суму 458870,40 грн;

- п.п. 1.2, п.п. 1.3, п.п. 1.5, п.п. 1.6. п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Закону України від 28.12.2014 року № 71 -VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» в результаті чого донараховано військового збору за 2023 рік на загальну суму 38239,20 грн;

- п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44 ПК України, за незабезпечення зберігання документів та ненадання посадовим особам, які проводять перевірку документів, про що складено відповідний акт.

Копію акту перевірки від 29.07.2024, відповідачем надіслано поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (згідно квитанції №066) на адресу: 81443, Львівська область, Колбаєвичі, вул. Колбаєвичі, 1, який вручено 07.08.2024 згідно відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (без зазначення прізвища отримувача) (а.с.86).

За результатами документальної позапланової невиїзної перевірки винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

- № 37355/13-01-24-08 від 29.08.2024 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 573588,00 грн, з яких 458870,40 грн сума податкового зобов`язання та 114717,60 грн штрафних (фінансових) санкцій;

- № 37357/13-01-24-08 від 29.08.2024 року за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 1020,00 грн;

- № 37359/13-01-24-08 від 29.08.2024 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 47799,00 грн, з яких 38239,20 грн сума податкового зобов`язання та 9559,80 грн штрафних (фінансових) санкцій;

- № 37360/13-01-24-08 від 29.08.2024 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 340,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом. Предметом спору у даній справі є правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Оцінюючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Насамперед, суд зазначає, що у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 8 вересня 2021 року у справі №816/228/17 викладено правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

У постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 520/8836/18, окрім наведених вище висновків, Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Отже, зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що установивши таке порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити, з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.

Відтак, із урахуванням предмету та підстав даного позову, суд, в першу чергу, надає оцінку доводам позивача щодо порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі ПК України, в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) визначено права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За положеннями підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пунктом 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Таким чином, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Отже, виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.05.2025 у справі 160/27436/23.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для проведення перевірки став лист Державної податкової служби України від 26.03.2024 за №8651/7/99-00-24-01-02-07, яким повідомлено про отриману від Національного банку України інформацію листом від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ щодо значних обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у 2023 році, зокрема фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) дебетовий оборот по якому складає 2 547 787,00 грн, кредитовий оборот 2 549 280,00 грн.

Цим листом також визначено, що при опрацюванні зазначеної інформації слід забезпечити направлення/вручення платникам податків повідомлень про обов`язок подання декларації про майновий стан та доходи за звітний (податковий) рік та залучення до декларування зазначених платників податків, а у разі неподання декларацій забезпечити одержання від згаданих платників податків - фізичних осіб відповідних пояснень та їх документального підтвердження згідно з положеннями п. 73.3 ст. 73 ПК України та у разі підтвердження фактів порушень вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на органи ДПС, забезпечити залучення таких платників податків до декларування одержаних доходів, а у разі невиконання платниками податків податкового обов`язку - здійснення контрольно-перевірочних заходів з урахуванням вимог та обмежень, встановлених Кодексом.

Відповідно до наказу ГУ ДПС у Львівській області від 13.06.2024 року №3153-ПП на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78, ст. 79 Податкового кодексу України наказано провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 22 липня 2024 року тривалістю 5 робочих днів (а.с. 64).

Копію наказу від 13.06.2024 року №3153-ПП та повідомлення від 14 червня 2024 року № 470/13-01-24-08-08 із вимогою забезпечити ОСОБА_1 надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків) зокрема первинні та інші документи, які підтверджують отримання доходів і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС, надіслано поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу 17.06.2024 (згідно квитанції №860) на адресу: 81443, Львівська область, Колбаєвичі, вул. Колбаєвичі, 1.

Копію наказу та повідомлення вручено 27.06.2024 згідно відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (без зазначення прізвища отримувача).

Документальну позапланову невиїзну перевірку позивача розпочато 22.07.2024, тобто з дотриманням тридцятиденного терміну від дати надсилання позивачу повідомлення і копії наказу, з урахуванням чого суд констатує, що посадовими особами відповідача були виконані всі умови пункту 79.2 ст. 79 ПК України, що надавало їм право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки позивача.

Відповідно до положень підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (пункт 79.3 статті 79 ПК України).

У відповідності до п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

29.07.2024 ГУ ДПС у Львівській області складено акт № 31845/13-01-24-08-03/ «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства, достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податків, зборів і платежів платника податків-фізичної ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 року».

Вищевказаний акт перевірки, в якому міститься вказівка про те, що у випадку незгоди з висновками перевірки, чи фактами і даними, викладеними у ньому, платник податків може потягом 10 робочих днів подати свої заперечення та/або додаткові документи, направлено на адресу: АДРЕСА_3 , який вручено 07.08.2024 згідно відмітки на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (без зазначення прізвища отримувача).

Позивач заперечує факт отримання копії наказу від 13.06.2024 року №3153-ПП та повідомлення від 14 червня 2024 року № 470/13-01-24-08-08, а також акта перевірки від 29.07.2024.

В обґрунтування такої позиції вказує, що фізична особа ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстрований та постійно проживає з 17.10.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади за № 2024/012782800 від 23.10.2024 року.

Вирішуючи питання виконання контролюючим органом обов`язку із надсилання платникові податків копії наказу та повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки та акта перевірки, суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків фізична особа може мати одночасно не більш однієї адреси.

Статтею 66 ПК України унормовано внесення змін до облікових даних платників податків, крім фізичних осіб, які не зареєстровані підприємцями та не провадять незалежну професійну діяльність.

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п. 42.3 ст. 42 ПК України).

Згідно з пунктом 70.1. статті 70 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

За приписами підпункту 70.2.4. п. 70.2. статті 70 ПК України до облікової картки фізичної особи платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься інформація про місце проживання, а для іноземних громадян також громадянство.

Відповідно до пункту 70.7. статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як слідує зі змісту витягу з реєстру територіальної громади за № 2024/012782800 від 23.10.2024 року фізична особа ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстрований та проживає з 17.10.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про реєстраційні дані фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) податкова адреса останнього: АДРЕСА_2 .

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу ІХ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 року № 822 фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток 13) відповідно.

Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання. Фізичні особи, які тимчасово перебувають за межами населеного пункту проживання, подають зазначені заяви особисто або через представника до будь-якого контролюючого органу.

Отже, процедура внесення змін до Державного реєстру та даних облікової картки пов`язується саме із виконанням фізичною особою як платником податків свого обов`язку щодо звернення до контролюючого органу із відповідною заявою за формою № 5ДР.

Суд констатує, що жодних доказів звернення із заявою за формою № 5ДР з приводу внесення змін до Державного реєстру та даних облікової картки платника податків на адресу: АДРЕСА_1 . позивач не надав і такі відсутні у матеріалах справи.

Так, у постанові від 23 травня 2022 року у справі №810/3116/18 Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків. У цій же постанові Судова палата виснувала, що обов`язку контролюючого органу щодо направлення платнику податків, зокрема податкового повідомлення - рішення у спосіб, визначений статтями 42, 58 Податкового кодексу України, кореспондує також і обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції. Такий висновок викладено Верховним Судом також у постанові від 29.04.2025 у справі №420/35624/23.

Отже, надіслання відповідачем прийнятих ним рішень (наказу, повідомлення, акту перевірки, тощо) на актуальну податкову адресу, яка міститься у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків про реєстраційні дані фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 є цілком правомірним, в свою чергу невиконання позивачем обов`язку, визначеного пунктом 70.7. статті 70 ПК України, позбавляє його можливості посилатись на неотримання ним відповідної кореспонденції як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.

В той же час, як слідує із долучених відповідачем рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, дійсно уся поштова кореспонденція скеровувалась на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , а не АДРЕСА_2 .

Питання листування платників податків та контролюючих органів унормовані положеннями ст. 42 ПК України.

Як зазначено вище, пунктом 42.2 ст. 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

За правилами абзаців першого, другого пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Отже, законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено відповідачем у спірному випадку) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

У матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення щодо направлення позивачу копії наказу про проведення перевірки та відповідного повідомлення (а.с.65), копії акта документальної позапланової невиїзної перевірки(а.с.86), в яких проставлено дату отримання поштового відправлення 27.06.2024 та 07.08.2024 відповідно. У графі «розписка в одержанні» міститься підпис без прізвища отримувача.

Стосовно даних поштових відправлень позивач лише в загальному вказує про їх неотримання, не наводячи при цьому доводів і доказів на спростування того, чому на відповідних рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень було проставлено дату вручення та підпис у графі «розписка в одержанні».

У світлі наведених доводів суд уважає за необхідне звернути увагу на приписи пункту 127 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила № 270; тут і далі - в редакції, чинній на час направлення спірних поштових відправлень), згідно з якими користувач послуг поштового зв`язку має право: на одержання інформації про порядок і строк надання послуг поштового зв`язку; звернутися для захисту своїх прав як споживача до територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів, а також до суду; оскаржити неправомірні дії працівників поштового зв`язку в порядку, встановленому законом.

Водночас, всупереч вимогам частини першої статті 77 КАС України протягом судового розгляду справи позивач не надав жодних доказів звернення до поштового оператора із метою з`ясування обставин проставлення на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень, на його переконання, інформації, яка не відповідає дійсності.

Також, слід звернути увагу на пункт 99 Правил №270, рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка»), рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

Як слідує зі змісту наданих самим же позивачем письмових пояснень (а.с. 143 зворот), у вересні 2024 року на поштову адресу: Львівська обл., Смбірський район, с. Колбаєвичі (за місцем проживання дідуся і бабусі ОСОБА_1 ) надійшов Акт від 29.07.2024 № 31845/13-01-24-08-03/.

Отже, факт отримання акту перевірки позивачем не спростовано, та не є спірною і та обставина, що ні заперечень на акт перевірки, ні будь-яких документів податковому органу у десятиденний строк з дня отримання акту, які б спростовували висновки, викладені ГУ ДПС у Львівській області в акті перевірки, позивач не подавав.

З огляду на наведене, суд висновує, що доводи позивача про неотримання ним поштової кореспонденції та порушення відповідачем вимог законодавства під час її направлення платнику податків не знайшли свого підтвердження, адже такі доводи є незмістовними та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами у розумінні правил, встановлених КАС України.

Суд враховує, що у наведеній вище постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 також звернуто увагу на те, що у питаннях дотримання контролюючими органами процедури проведення перевірки, істотне значення має встановлення обставин забезпечення платникам податків можливості реалізувати їх права, передбачені Податковим кодексом України, а у разі їх порушення - чи могло це істотно вплинути на правильність та обґрунтованість висновків контролюючого органу, здійснених за результатами такої перевірки, на підставі яких прийняті рішення.

Якщо систематизувати судову практику суду касаційної інстанції щодо виявлених під час розгляду справи порушень норм податкового законодавства, допущених контролюючим органом під час призначення і проведення перевірки і обрання їх наслідків, вона полягає в тому, що кожне заявлене в межах конкретної справи порушення оцінюється судом на предмет його «істотності» чи «не істотності». Виявлення під час розгляду справ допущення контролюючим органом істотних порушень норм податкового законодавства (до прикладу, встановлення факту відсутності законних підстав для призначення перевірки), це за висновками Верховного Суду може спричиняти наслідки у вигляді скасування наказу про призначення перевірки та/або рішень, прийнятих за її наслідками. Водночас ті процедурні порушення, які за своїм змістом не є істотними за практикою Верховного Суду таких наслідків не спричиняють.

Тож, зазначення відповідачем у рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень неповної адреси без зазначення « АДРЕСА_2 », за умови проставлення у них дати вручення та підпису у графі «розписка в одержанні», не могло і не вплинуло на правильність та обґрунтованість висновків відповідача за наслідками проведеної перевірки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що посилання позивача на недотримання відповідачем статті 42 ПК України з урахуванням конкретних обставин цієї справи не може розглядатися як таке суттєве та істотне порушення, що тягне за собою скасування спірних рішень контролюючого органу.

Щодо виявлених під час проведення документальної позапланової перевірки позивача порушень, суд враховує наступне.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Згідно пп. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід, отриманий з джерел за межами України, - це будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.

Згідно з пп. 162.1.1 п. 162.1 ст.162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування доходів фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Підпунктом 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 ПК України встановлено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Пункт 164.2 статті 164 ПК України встановлює перелік видів доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку. Так, серед іншого до такого доходу віднесені інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу (підпункт 164.2.20 пункту 164.2 статті 164 ПК України).

При цьому у статті 165 ПК України наведено перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, у статті 166 ПК України передбачені випадки, за яких платник податків може зменшити загальний оподатковуваний дохід на розмір податкової знижки.

Відповідно до пункту 164.3 статті 164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

За загальним правилом, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами (пункт 167.1 статті 167 ПК України).

Пункти 167.2-167.5 статті 167 ПК України встановлюють випадки, за яких до бази оподаткування застосовується ставка податку, відмінна від загальної.

Згідно з підпунктом «в» пункту 176.1 статті 176 ПК України платники податку зобов`язані подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу (підпункт 179.1 статті 179 ПК України).

Відповідно до п.п. 1.1 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що за загальним правилом кожна особа, яка отримує дохід, зобов`язана сплачувати податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та подавати у зв`язку з цим до податкового органу податкову звітність. При цьому Податковий кодекс України відносить до доходів фізичної особи будь-які доходи, отримані платником податків у відповідному періоді, окрім тих, що не підлягають оподаткуванню, чи підлягають зменшенню на суму податкової знижки або ж із застосуванням меншої ставки податку.

Вирішуючи питання щодо того, чи може у спірних правовідносинах інформація, надана банківською установою про обсяги отриманих платником податків грошових переказів, бути підставою для висновку податкового органу про порушення таким платником вимог податкового законодавства в частині декларування отриманого у періоді, що перевірявся, загального оподатковуваного доходу, суд виходить з наступного.

Так, стаття 83 ПК України встановлює перелік матеріалів, які є підставами для висновків під час проведення перевірок. Підпункт 83.1.2 пункту 83.1 статті 83 ПК України до таких матеріалів відносить, зокрема, податкову інформацію.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.171 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкова інформація вживається у значенні, визначеному Законом України «Про інформацію».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Таким чином, висновки податкового органу за наслідками здійсненого ним контрольного заходу можуть, серед іншого, ґрунтуватись і на податковій інформації, до якої відносяться будь-які відомості та/або дані, що стосуються предмета перевірки.

Приписи підпункту 19-1.1.2 пункту 19-1 статті 19 ПК України покладають на контролюючі органи функції з контролю своєчасності подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Контролюючі органи, зокрема, мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом (підпункт 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 ПК України).

Пунктом 71.1 статті 71 ПК України встановлено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - комплекс заходів, що координується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Відповідно до пункту 72.1.3 пункту 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків.

За правилами пункту 73.1 статті 73 ПК України інформація, визначена у статті 72 цього Кодексу, безоплатно надається контролюючим органам періодично або на окремий письмовий запит контролюючого органу у терміни, визначені пунктом 73.2 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм права вбачається, що на виконання покладених на них функцій податкові органи вправі звертатись до банків чи інших фінансових установ із запитами щодо отримання інформації про рух коштів на рахунках платника податків. Надана такою установою інформація відноситься до податкової та є підставою для врахування при формуванні висновків про дотримання чи порушення платником податків норм податкового законодавства.

При цьому, положення статей 72, 73, 83 ПК України у взаємозв`язку з нормами статей 72-74 КАС України не дають підстав вважати, що отримана податковим органом у порядку, встановленому ПК України, інформація від банківської установи про рух коштів платника податків є недопустимим доказом, оскільки саме така установа уповноважена законом на надання відомостей такого характеру.

В той же час, платник податків, який не згоден із відповідністю такої інформації дійсним обставинам справи або ж вважає, що розмір заниженого ним податкового зобов`язання є меншим, вправі подати до контролюючого органу або ж в ході судового розгляду справи відповідні докази, що спростовують доводи суб`єкта владних повноважень. Це зумовлено специфікою поставленого в провину платнику податків порушення, а саме заниження загального оподатковуваного доходу, у зв`язку з чим контролюючому органу достатньо довести саме факт отримання останнім доходу у періоді, що перевірявся.

Поряд з цим, у разі заперечення таких обставин платник податків повинен надати докази, які свідчитимуть про: відсутність такого доходу взагалі; наявність підстав вважати його неоподатковуваним або його зменшення; застосування ставки податку, відмінної від базової тощо.

Водночас, у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать про те, що задекларовані платником податків податкові зобов`язання не відповідають дійсності або він не виконав обов`язок щодо подання декларації за наявності об`єкта для декларування, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 25 серпня 2022 року у справі № 140/403/19.

Так, відповідно до висновків акту перевірки контролюючим органом встановлено, що за відомостями наданими у встановленому порядку Національним банком України, у 2023 році наявні значні обсяги переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), а саме обсяг зарахувань на банківські рахунки фізичної особи ОСОБА_1 склав 2549280,00 грн.

P2P-платежі (з англ. person-to-person) - це грошові перекази фізичних осіб «з карти на карту». P2P-транзакції зазвичай використовуються для оплати послуг або покупок у приватних продавців на онлайн-ринках, також такі платежі можуть використовуватися і для переказів коштів з іншою метою.

Разом з тим, поповнення рахунків однієї фізичної особи з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), різними фізичними особами у значному обсязі та за відсутності в отримувача належного документального обґрунтування підстав для одержання таких грошових коштів свідчить про отримання фізичною особою ОСОБА_1 у 2023 році доходів в розмірі 2549280,00 грн у вигляді інших доходів.

При цьому, лист фінансової установи, зокрема який містить інформацію щодо періоду і розміру отриманого особою доходу та дає можливість ідентифікувати таку особу, може бути як підставою для висновків податкових органів при проведенні податкової перевірки в розумінні статті 83 ПК України, так і належним та допустимим письмовим доказом в розумінні статей 73, 74, 94 КАС України під час судового розгляду. Суд встановив, що така інформація була в розпорядженні ДПС України, тому відповідач обґрунтовано використав її під час здійснення контрольного заходу.

Водночас, у ході судового розгляду позивач не надав доказів, які свідчать про відсутність такого доходу взагалі, наявність підстав вважати його неоподатковуваним або його зменшення, застосування ставки податку, відмінної від базової, тощо.

Крім того, позивачем не заперечується, що декларація про майновий стан і доходи за 2023 рік ним не подавалась.

Також, суд враховує, що копію наказу від 13.06.2024 року №3153-ПП та повідомлення від 14 червня 2024 року № 470/13-01-24-08-08 із вимогою забезпечити ОСОБА_1 надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків) зокрема первинні та інші документи, які підтверджують отримання доходів і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на ДПС, надіслано поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу 17.06.2024 (згідно квитанції №860).

Втім, жодних первинних документів на вимогу контролюючого органу позивачем не було надано, про що 26.07.2024 головним державним інспектором відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Львівській області складено Акт № 918/13-01-24-08-08 Про ненадання документів до перевірки.

Окрім того, отримавши акт перевірки та звернувшись до суду з позовом про оскарження винесених податкових повідомлень рішень, позивач достеменно був обізнаний із змістом виявленого порушення та не був позбавлений можливості надати відповідачу та суду первинні документи на підтвердження обставин, що отримані позивачем у період 2023 року суми коштів на його рахунки не були його доходом, який підлягає оподаткуванню.

Суд вкотре наголошує, що позивачем ні під час, ні після завершення перевірки не було надано податковому органу жодних пояснень щодо джерела походження зазначених коштів та правову підставу їх отримання, як не надано і жодних документів, які б підтверджували підстави отримання позивачем вказаної суми грошових коштів від фізичних осіб на його банківські рахунки та не здійснення їх декларування.

В ході судового розгляду позивач не заперечив та не спростував вказану інформацію, а також не надав з матеріалами позову жодних доказів, які б спростовували відомості, викладені контролюючим органом у акті перевірки, як не надано і пояснень та будь-якого документального підтвердження щодо правової природи отриманих позивачем на його банківські рахунки коштів, що вказує на неспроможність документально спростувати висновки податкового органу про отримання позивачем у 2023 році доходів, без їх належного обліку, звітності і оподаткування.

При цьому, судом відхиляються твердження позивача з приводу того, що саме контролюючий орган має доводити, що отримані позивачем кошти на картковий рахунок є доходом. Як зазначено судом вище, будь-які кошти, які надходять фізичній особі на її картковий банківський рахунок є доходом, якщо особа не доведе що ці кошти не підпадають під виключення, які визначені ст.165 ПК України. Тобто, в даному випадку, саме позивач зобов`язаний пояснити походження коштів та довести, що вони не є «іншим доходом» в розумінні ст. 164 ПК України.

Посилання позивача про те, що податковий орган не вчинив належних дій з метою перевірки походження вказаних коштів, встановлення осіб, які їх перераховували, не встановив рахунки, з яких надходили ці кошти, та не звертався до банківських установ щодо розкриття банківської таємниці з метою встановлення походження цих коштів є безпідставним оскільки, такі обставини не спростовують факту надходження вищевказаних сум грошових коштів на банківські рахунки, які належать саме позивачу, а не будь-яким іншим особам.

Відтак, враховуючи, що за результатами перевірки, було встановлено отриманням платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 у 2023 році грошових коштів у сумі 2549280,00 грн від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), однак вказаний дохід не було включено позивачем до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, у контролюючого органу були законні підстави для донарахування платнику податків-фізичній особі ОСОБА_1 за 2023 рік податку на доходи фізичних осіб у розмірі 458870,40 грн (2549280,00 х 18% = 458870,40), а також військового збору у розмірі 38239,20 грн (2549280,00 х 1,5 % = 38239,20).

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірні податкові повідомлення - рішення № 37355/13-01-24-08 від 29.08.2024 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 573588,00 грн, з яких 458870,40 грн сума податкового зобов`язання та 114717,60 грн штрафних (фінансових) санкцій та № 37359/13-01-24-08 від 29.08.2024 року про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 47799,00 грн, з яких 38239,20 грн сума податкового зобов`язання та 9559,80 грн штрафних (фінансових) санкцій, прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, відтак підстави для їх скасування відсутні.

Також, за наслідками проведеної перевірки контролюючим органом встановлено, що ОСОБА_1 , порушено вимоги п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 п. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПК України, а саме: неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік та п. 44.1, п. 44.3, п. 44.5, п. 44.6 ст. 44 ПК України, а саме: незабезпечення зберігання документів та ненадання посадовим особам, які проводять перевірку документів, про що складено відповідний акт.

Вказані обставини стали підставою винесення податкового повідомлення-рішення № 37357/13-01-24-08 від 29.08.2024 року за платежем адміністративні штрафи та інші санкції у сумі 1020,00 грн та № 37360/13-01-24-08 від 29.08.2024 року про застосування штрафних санкцій в розмірі 340,00 грн.

В силу вимог пп. 16.13 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 49.1 статті 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно до п. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 ПК України, неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Враховуючи вищевикладене, за виявлені порушення п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 п. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПК України, згідно з п.120.1 ст.120 ПК України до позивача правомірно було застосовано штраф у розмірі 340,00 грн.

Згідно з п. 44.1, 44.3 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 ст. 44 ПК України, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.

У відповідності до п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п. 121.1. ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи податковий орган повідомив позивача про необхідність надання до перевірки документів. Проте позивач такі документи до перевірки не надав і жодних пояснень щодо неможливості їх надання податковому органу не надіслав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення № 37357/13-01-24-08 від 29.08.2024 року та № 37360/13-01-24-08 від 29.08.2024 року прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством, відтак підстави для їх скасування, відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Так, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд висновує, що підстави для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Львівській області № 37355/13-01-24-08 від 29.08.2024 року, № 37357/13-01-24-08 від 29.08.2024 року, № 37359/13-01-24-08 від 29.08.2024 року, № 37360/13-01-24-08 від 29.08.2024 року, у суду відсутні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. А решта доводів та заперечень позивача висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову повністю.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 01 серпня 2025 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна