Справа № 280/596/25
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2025 року м. Дніпросправа № 280/596/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року (суддя Бойченко Юлія Петрівна, повний текст рішення складено 21.05.2025) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 13.01.2025 № 15 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01.01.2024 перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 68% від суддівської винагороди на підставі довідки Запорізького апеляційного суду від 05.12.2024 № 07-37/111; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 виплату, з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати щомісячного довічного грошового утримання відповідно до вимог статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», перерахованого раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Запорізького апеляційного суду від 05.12.2024 № 07-37/111 з 01.01.2024, виходячи із розміру 68% від суддівської винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 13.01.2025 № 15 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 07.01.2025 відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити з 01.01.2024 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із 68% суддівської винагороди, на підставі довідки Запорізького апеляційного суду від 05.12.2024 № 07-37/111. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, перераховане згідно довідки Запорізького апеляційного суду від 05.12.2024 № 07-37/111, виходячи із 68% суддівської винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 01.01.2024. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційні скарги ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

У відзиві на апеляційні скарги позивач просить відмовити в їх задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного від 28.02.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.09.2024 у справі № 280/9522/23, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який враховується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, 2 роки 04 місяці 29 днів - половини строку навчання за денною формою в Національній юридичній академії України та 3 роки - стаж (досвід) роботи ( професійної діяльності) та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 68% суддівської винагороди, починаючи з 19.10.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного від 22.05.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі № 280/2694/24, зобов`язано Запорізький апеляційний суд направити судді у відставці ОСОБА_1 та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 станом на 01 січня 2024 року виходячи з базового посадового окладу судді апеляційного суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень.

Запорізьким апеляційним судом на виконання судового рішення в справі № 280/2694/24 складено довідку від 05.12.2024 № 07-37/111 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01 січня 2024 року.

ОСОБА_1 07.01.2025 звернулася до пенсійного органу з заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання. Заяву за принципом екстериторіальності було передано для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яким прийнято рішення від 13.01.2025 № 15 про відмову у здійсненні перерахунку, оскільки після 2023 року (рік призначення позивачеві щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) збільшення розміру складових суддівської винагороди не відбулося.

Позивач вважає таку відмову протиправною, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Закон про Державний бюджет України на відповідний рік фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді. Однак, Закон про Державний бюджет України не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні норми. Конституція України не надає законам про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів. Суд також врахував, що Верховний Суд у постановах від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 у справі № 360/503/21 вже сформував правовий висновок у подібних правовідносинах щодо застосування положень статті 135 Закону № 1402-VIII та статті 7 Закону № 1082-IX при обчисленні суддівської винагороди, які у подальшому були підтримані Верховним Судом у постановах від 02.06.2023 у справі № 400/4904/21, від 24.07.2023 у справі № 280/9563/21, від 25.07.2023 у справі № 120/2006/22-а, від 26.07.2023 у справі № 240/2978/22, від 27.07.2023 у справі № 240/3795/22, від 13.09.2023 у справі № 240/44080/21, від 21.09.2023 у справі № 380/25627/21.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з приписів ч. 3 та 4 ст. 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (Закон № 1402-VIII), згідно з якими щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Статтею 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до частини першої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частинами другою та третьою статті 135 цього Закону суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Отже виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом з цим абзацами 4, 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб 3 028 гривень. Прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2 102,00 грн.

Питання наявності підстав для застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня календарного року відповідно до абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» для розрахунку посадового окладу судді було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 240/9028/24.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24 суд зауважив, що наведені приписи абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивачки, відповідач-1 діяв на законних підставах.

У цій постанові наведені такі правові висновки: «Безсумнівно, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Водночас законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина - встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

З огляду на викладене та з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі № 620/4971/23, і зазначила про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді».

Велика Палата Верховного Суду також нагадала, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду.

Отже, при вирішенні цього спору суд апеляційної інстанції, керуючись приписами статті 242 КАС України, застосовує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24 та констатує, що правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

При цьому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача, зазначені у відзиві на апеляційну скаргу, що право позивача на перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб у 2024 році було встановлено судовим рішенням в адміністративній справі № 280/2694/24, а тому не підлягає доказуванню.

Суд зазначає, що рішення у справі № 280/2694/24 ґрунтувалося на судовій практиці, яка на сьогодні є неактуальною, зміненою Великою Палатою Верховного Суду у справі № 240/9028/24, а тому при вирішенні спору в даній справі необхідно застосовувати останню правову позицію Верховного Суду.

Також не є слушними доводи позивача, що право на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці не потребує доведенню, оскільки таке встановлено у справі № 280/2694/24.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом спору у названій справі були дії Запорізького апеляційного суду (лист від 11.03.2024 № 08-37/555/24) щодо відмови у видачі ОСОБА_1 та надісланні до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2024, а не встановлення права на перерахунок довічного грошового утримання.

Водночас відповідно до ч. 7 ст. 78 КАС України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року в адміністративній справі № 280/596/25 скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з 05 серпня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України.

Повна постанова складена 05 серпня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова