Справа № 160/14360/25
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відмові призначити ОСОБА_1 пенсію за Законом України від 09.04.1992 р. №2262-XII як інваліду внаслідок війни III групи з 25.06 2024 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести донарахування та виплатити заборгованість ОСОБА_1 по пенсії за Законом України від 09.04.1992 р. №2262-XII як інваліду внаслідок війни III групи з 25.06.2024 р. по 29.01.2025 р.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Відповідачем було направлено на адресу суду відзив на позовну заяву, в тексті якого зазначено, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на призначення пенсії як інваліду внаслідок війни III групи з 25.06.2024 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб та донарахування та виплатити заборгованість з 25.06.2024 по 29.01.2025 дати звільнення з Міністерства Оборони України у запас на підставі підпункту б пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обв`язок та військову службу.
Позивач, ОСОБА_1 перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України та отримує пенсію як особа з інвалідністю третьої групи, з 11.12.2023. За даними виписки з акту огляду МСЕК від 14.12.2023 р. серії 12 ААГ № 558251 позивача визнано особою з інвалідністю третьої групи, з 01.01.2023 з наступною датою переосвідоцтва 10.12.2024. Згідно з наданої заяви від 21.12.2023 р. позивачу була призначена пенсія по інвалідності ІІІ групи з 11.12.2023 р., відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058- IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058). У разі якщо особа має право на отримання пенсії, відповідно до цього Закону та Закону 1058, призначається одна пенсія за її вибором. Відповідно до статті 1-2 Закону № 2262 право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають військовослужбовці звільнені із військової служби. Наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України ( по особовому складу) від 17.06.2024 № 163 позивача звільнено у запас, з 24.06.2024 р. виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення. На підставі особистої заяви від 05.08.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 було оформлено подання від 16.01.2025 р. за № 120022 та матеріали для призначення пенсії позивачу по інвалідності, які були відправлені на адресу ПФ 30.01.2025. Враховуючи зазначене, позивача переведено з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058, на пенсію по інвалідності, відповідно до Закону № 2262 з 30.01.2025, а саме з дати відправлення уповноваженим органом на адресу ПФ заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами. Представник відповідача зазначає, що позовна вимога (а саме щодо призначення пенсії як інваліду внаслідок війни III групи з 25.06.2024 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб , звільнених з військової служби , та деяких інших осіб з 25.06.2024 дати звільнення з Міністерства Оборони України у запас на підставі підпункту б пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обв`язок та військову службу) спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду справи судом не були порушені, підстави для її задоволення відсутні.
Позивачем було подано до суду відповідь на відзив, в тексті якого зазначає, що підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд їх задовольнити у повному обсязі.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію як особа з інвалідністю третьої групи, з 11.12.2023.
За даними виписки з акту огляду МСЕК від 14.12.2023 серії 12 ААГ № 558251 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю третьої групи, з 01.01.2023 з наступною датою переосвідоцтва 10.12.2024.
Відповідно до наданої заяви від 21.12.2023 ОСОБА_1 була призначена пенсія по інвалідності ІІІ групи з 11.12.2023, відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058- IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058).
25.06.2024 р. прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_1 став на облік військовозабов`язаних та виявив бажання отримувати військову пенсію по інвалідності III групи, згідно із Законом України №2262-ХІІ від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом є, зокрема Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 за № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).
За приписами статті 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.
Відповідно до статті 21 Закону № 2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).
Пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико-соціальною експертною комісією, а особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться лише за їх заявою. В разі визнання пенсіонера, який не досяг пенсійного віку, працездатним пенсія виплачується йому до кінця місяця, в якому його визнано працездатним, але не довше ніж до дня, по який встановлено інвалідність (стаття 26 Закону № 2262-ХІІ).
Згідно пункту «а, б» частини першої статті 50 Закону № 2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються:
- військовослужбовцям строкової служби - з наступного дня після виписки з госпіталю, але не раніше ніж з наступного дня після звільнення з військової служби, якщо встановлення інвалідності медико-соціальною експертною комісією і звернення за пенсією відбулися не пізніше ніж через три місяці з наступного дня після виписки з госпіталю або з наступного дня після звільнення з військової служби, а сім`ям військовослужбовців строкової служби та пенсіонерів із числа цих військовослужбовців - з дня смерті годувальника або виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Батькам або дружині (чоловікові) зазначених військовослужбовців і пенсіонерів, які набули право на пенсію в разі втрати годувальника, пенсія призначається з дня звернення за пенсією;
- особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (із змінами, внесеними згідно з постановою правління Пенсійного фонду України від 07.02.2012 №3-1; далі - Порядок № 3-1).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 - колишній військовослужбовець, інвалід внаслідок війни III групи після поранення (каліцтво) від 01.06. 2023 року пов`язаного із захистом Батьківщини та згідно з актом огляду міжрайонної Металургійної МСЄК від 14.12. 2023 року серія 12 ААГ № 558251 визнаний інвалідом внаслідок війни III групи. Після звільнення з військової служби 24.06.2024 за вислугою через інвалідність III групи, право на пенсію за Законом №2262-XII виникло з наступного дня 25.06.2024 р., оскільки він став військовозобов`язаним, а не військовослужбовцем.
Стаття 50 Закону №2262-XII чітко вказує, що пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більше ніж за 12 місяців до звернення. Позивач звернувся за призначенням пенсії 05.08.2024, що підтверджується його заявою через ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином, право на пенсію могло виникнути з 25.06.2024, як стверджує позивач. Відповідно до постанови КМУ №1322, уповноважені органи (РТЦК та СП) відповідають за підготовку та передачу документів до ПФ. Судом встановлено, що дата подання документів до ПФ 30.01.2025 р. не може обмежувати право позивача на пенсію з моменту виникнення права, оскільки ОСОБА_1 своєчасно звернувся до уповноваженого органу - 05.08.2024 р.
Відповідач призначив пенсію з 30.01.2025, посилаючись на дату відправлення документів ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак, це суперечить ст. 50 Закону №2262-XII, оскільки позивач своєчасно, тобто 05.08.2024 звернувся з відповідною заявою, затримка в передачі документів була спричинена діями уповноваженого органу, а не позивача. Відтак, відмова ПФ призначити пенсію з 25.06.2024 р. є необґрунтованою, оскільки право позивача на пенсію виникло після звільнення з військової служби, що підтверджується наказом №180 від 24.06.2024 р.
Відповідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Так, з метою належного захисту прав позивача, суд прийшов до висновку про вихід за межі позовних вимог та вирішення питання про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за Законом України від 09.04.1992 р. №2262-XII як інваліду внаслідок війни III групи з 25.06.2024 р.
На підставі означеного, суд приходить до висновку, що позивач має право на донарахування пенсії за період з 25.06.2024 по 29.01.2025, оскільки саме в цей період він мав право на пенсію за Законом №2262-XII, однак не отримував її.
Відтак, позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.
Враховуючи, що позивач, відповідно до п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат не вирішувалось.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у відмові призначити ОСОБА_1 пенсію за Законом України від 09.04. 1992 р. №2262-XII як інваліду внаслідок війни III групи з 25.06 2024 р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за Законом України від 09.04.1992 р. №2262-XII як інваліду внаслідок війни III групи з 25.06.2024 р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести донарахування та виплатити заборгованість ОСОБА_1 по пенсії за Законом України від 09.04.1992 р. №2262-XII як інваліду внаслідок війни III групи з 25.06.2024 р. по 29.01.2025 р.
Розподіл судових витрат не здійснювався.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька