Справа № 160/15486/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
УСТАНОВИВ:
27.05.2025 року Керівник Центральної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРО ЛЕНД", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Міністерство культури та стратегічних комунікацій України та Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яким просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- відомості/інформацію щодо підстав, які послугували для звернення прокуратурою із цією позовною заявою;
- усі наявні докази щодо суті спору.
01.08.2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ЛЕНД» надіслало відзив до суду, у якому відповідач просить суд залишити позов без розгляду.
Разом з відзивом позивач надіслав до суду клопотання про закриття провадження у справі з підстав наявності у цій справі спору про право (майнове право) та звернення з позовом. Вважають, що право відповідача на виконання підготовчих робіт з будівництва є майновим правом, належить до інших специфічних прав (право на провадження діяльності).
Проте таке клопотання про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню.
Так, на думку відповідача спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до п. 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Стаття 2 КАС України визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України регламентовано, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
За правилами пункту 5 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.
Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 46 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянств, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень, зокрема, в інших випадках, коли право на звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень.
Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.
Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.
Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.
У постанові від 07.07.2023 року Верховний Суд у цій справі, переглядаючи в касаційному порядку ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року, якою закрито провадження у справі, оскільки цю справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19.01.2023, якою ухвалу від 29.09.2022 року залишено без мін, зазначив, що оскільки у справі, що розглядається, прокурор звернувся з позовом в інтересах держави в особі Управління ДАБК Дніпровської МР як органу державного архітектурно-будівельного контролю, що неналежним чином, за висновком прокурора, виконує свої повноваження у відповідній сфері, то звернення прокурора до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта зумовлено правовідносинами публічно-правового характеру й повинно розглядатись у порядку адміністративного судочинства.
Тобто, Верховний Суд вирішуючи юрисдикційне питання визначив підсудність цього спору як адміністративну.
При цьому вказав, що позовна вимога щодо скасування державної реєстрації права власності є похідною до позовної вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва, а тому її також належить розглядати у порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до абзацу 2 ч.1 статті 239 КАС України, у разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку цивільного чи господарського судочинства, провадження у справі не може бути закрите з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу.
У обґрунтування позову вказано про те, що право замовника будівництва на виконання підготовчих робіт, фактично набуто ним на підставі повідомлення про початок виконання підготовчих робіт від 17.06.2021, яке саме по собі не є дозвільним документом, маючи лише декларативний характер та подається замовником з метою отримання права на виконання підготовчих робіт, а тому підлягає припиненню в судовому порядку. Незаконне проведення підготовчих робіт, які суперечать вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Закону України «Про охорону культурної спадщини», підриває гарантовані державою засади та авторитет самої держави, а неналежне виконання функцій органу державної влади із вказаного питання обумовлює необхідність звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі цього органу. У виниклих правовідносинах, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання, а саме: гарантування державою дотримання вимог діючого містобудівного законодавства всіма без виключення суб`єктами.
Зі змісту статті 19 КАС України вбачається, що адміністративні суди можуть розглядати позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі, лише якщо такі вимоги (1) є публічно-правовими, але безпосередньо пов`язані з приватно-правовими; (2) такі основні та похідні вимоги заявлені в одному позову, що поданий до адміністративного суду; (3) основна приватно-правова вимога не знаходиться на розгляді іншого господарського та/або цивільного суду.
Таким чином, доводи відповідача стосовно того, що цей спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства не знайшли свого відображення в матеріалах справи, спростовуються наведеними вище висновками суду, а тому відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч.1 ст. 238 КАС України.
Отже, у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі слід відмовити.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 01.08.2025 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Об`єкт розташовано в межах історичного ареалу «Центральний» згідно з наказом Мінкультури №478 від 03.02.2020. 05.07.2021 ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» видано містобудівні умови та обмеження. Рішенням міськради №616 від 28.06.2022 компанії дозволено розробку проекту землеустрою з максимально допустимою висотою об`єкта 20 м, 5 поверхів.
У Реєстрі будівельної діяльності зафіксовано лише повідомлення від 17.06.2021 про початок підготовчих робіт. Дозвіл на будівельні роботи (від 22.06.2022) Управлінням ДАБК було повернуто без розгляду. Тобто дозвіл на будівництво не надавався. Водночас будівництво триває: зводиться об`єкт каскадного типу 3 та 5 поверхів (висота 17,8 м), та в поданих документах зазначено 15 поверхів (12 надземних).
Позивачі вважають, що було порушено вимоги ст. 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини»: дозвіл органів охорони культурної спадщини не надавався, проєкт не погоджувався. Міністерство культури тричі відмовляло у погодженні через недотримання стилістики історичної забудови. Також Управління культури Дніпропетровської ОДА підтвердило відсутність погодження документації.
07.04.2023 року складено акт №11/6-2 про порушення законодавства у сфері охорони культурної спадщини, на підставі якого винесено постанову про штраф 170 000 грн. ДАБК також провів перевірку, склав акт, припис про зупинення робіт та наклав штраф за самочинне будівництво (об`єкт СС2).
Разом з тим, Управління ДАБК не звернулось до суду щодо припинення права на виконання підготовчих робіт, що можливе лише за рішенням суду. Повідомлення про початок підготовчих робіт від 17.06.2021 є лише декларативним і не дає права на виконання будівництва.
Позивачі вважають, що підготовчі та будівельні роботи виконуються без належних дозволів, з порушенням законодавства у сфері містобудування та охорони культурної спадщини, що створює підстави для звернення прокурора до адміністративного суду в інтересах держави, органу місцевого самоврядування.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 року по справі № 160/7445/25 визнано протиправною та скасовано постанову Управління ДАБК ДМР від 09.12.2004 року №9-Ю/09122024 про визнання ТОВ «Дніпро Ленд» винним у вчиненні правопорушення , передбаченого абз.1 п.З ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладення штрафу .
Вказують, що у цей час вказане рішення оскаржується самим Управлінням ДАБК ДМР по цій справі в апеляційному порядку .
На думку відповідача, прокурор не зазначив, в чому безпосередньо полягає завдана шкода правам чи інтересам Позивача.
Вказують, що Дніпровська міська рада та її підрозділи ГАСК, ГлавАПУ достеменно знали, що вказана земельна ділянка знаходиться в межах історичного ареалу «Центральний».
Таким чином, вважають, що земельна ділянка передана в оренду для того, щоб у орендаря (Відповідача) були проблеми з дозвільними документами.
Окрім того, відповідач вказує на те, що позивач не надав належних доказів про межі історичного ареалу м. Дніпра «Центральний» та зони регулювання забудови м. Дніпра.
ІV. ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ 1 - МІНІСТЕРСТВА КУЛЬТУРИ ТА СТРАТЕГІЧНИХ КОМУНІКАЦІЙ УКРАЇНИ
Від третьої особи надійшли письмові пояснення, згідно яких об`єкт проєктування за адресою: м. Дніпро, вулиця Свєтлова, 34 вулиця Михайла Грушевського, 49 розташований в зоні регулювання забудови третьої категорії у межах історичного ареалу м. Дніпра, межі й режими якого визначено відповідно до науковопроектної документації «Історико-архітектурний опорний план.
Визначення меж, режимів використання, режимів регулювання забудови м. Дніпра (далі НПД м. Дніпра) і затверджено наказом МКМС від 03 лютого 2020 року № 478. В межах ділянки проєктування згідно з НПД м. Дніпра знаходиться будинок за категорією цінності «рядова історична забудова» за адресою вул. Свєтлова, 34. Режим використання територій регулювання забудови третьої категорії (регулювання забудови з режимом активних перетворень - території комплексної реконструкції) визначено наступними вимогами, згідно з якими забезпечуються:- збереження об`єктів культурної спадщини та значної історичної забудови. Реконструкція цінної історичної забудови здійснюється за умови обов`язкового збереження цінних фасадів значних історичних будівель та бажаного збереження архітектурно-художніх особливостей головних фасадів рядових історичних будівель;- збереження характерних містобудівних утворень;- закріплення і відтворення значності пам`яток в архітектурно-просторовій композиції та історичному середовищі міста;- збереження оглядових точок, найсприятливіших для візуального сприйняття пам`яток;- нове будівництво та реконструкція існуючих об`єктів регламентується за розташуванням, прийомами організації, висотою, функціональним використанням відповідно до затвердженої містобудівної документації. Відповідно до змісту ст. 6-1 Закону встановлюється також порядок надання дозволів, погоджень і висновків органами охорони культурної спадщини, який полягає в наступному. Дозволи, погодження і висновки, передбачені цим Законом, надаються органами охорони культурної спадщини безоплатно. Рішення про надання або про відмову в наданні дозволу, погодження чи висновку приймається органом охорони культурної спадщини протягом одного місяця з дня подання фізичною чи юридичною особою відповідних документів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Беручи до уваги, що історичні ареали населених місць, зокрема, історичний ареал м. Дніпро є частиною самобутності українського народу, її історії та культури, має історичну та архітектурну цінність, яку держава повинна зберегти та передати наступним поколінням. Відповідно до НПД режими використання у межах історичного ареалу, визначаються режимами використання територій зон охорони пам`яток, розташованих на території ареалу. ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» звернулось до МКСК зі зверненням №AW01:6591-6259- 3001 5868, скерованим через ЄДЕССБ щодо розгляду проєктної документації на об`єкт: «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 », яка розроблена ФОП ОСОБА_1 (Головний архітектор проєкту Гезенцвей Ігор Юхимович (АА 002113). Листом МКСК від 05.05.2023 № 11/35/205-23 відмовлено ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» у погодженні вказаного вище проєкту. Також ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» повторно звернулось до МКСК зі зверненням №AW01:6481-2995-6505-3016 (вх. МКІП від 07.09.2023 №777/11-23), скероване через ЄДЕССБ щодо розгляду проєктної документації на об`єкт: «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 », яка розроблена ФОП ОСОБА_1 (Головний архітектор проєкту Гезенцвей Ігор Юхимович (АА 002113). Листом МКСК від 22.09.2023 № 11/35/504-23 повторно відмовлено ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» у погодженні проєкту нового будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом (копія додається). У подальшому ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» втретє звернулось до Міністерства із заявою №AW01:7946-1096-1927 5214 (вх. МКІП від 20.03.2024 № 306/11-24), скеровану через Єдину державну електронну систему у сфері будівництва, на погодження проєктної документації на об`єкт: «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 », яка розроблена ФОП ОСОБА_1 , під керівництвом ГАПа Гезенцвея Ігоря Юхимовича (АА 002113). Листом МКСК від 02.04.2024 № 11/15/844-24 в черговий раз відмовлено ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» у погодженні проєктної документації на вказаний вище об`єкт нового будівництва через недотримання у поданій документації вимог щодо збереження (відтворення) архітектурно-художніх характеристик та умов об`ємно-просторового сприйняття історичної будівлі з боку головного фасаду.
В вищевказаному листі зазначено, що згідно з пунктом 13.1.9 ДБН Б.2.2-12:2019 "Планування і забудова територій" для рядової історичної забудови, яка не перебуває на державному обліку об`єктів культурної спадщини, у разі аварійного стану може бути застосований режим реконструкції із збереженням (відтворенням) історичного вигляду головного (головних) фасаду (фасадів), що здійснюється за умови проведення попередніх архітектурних обмірів та розроблення історико-архітектурної довідки. Відтак, оскільки було виявлено, що у поданій на розгляд проєктній документації не було дотримано вимог щодо збереження (відтворення) архітектурно-художніх характеристик та умов об`ємно-просторового сприйняття історичної будівлі за вказаною адресою, а також в розділі «Додатки» в документі з назвою «Обмірні роботи фасадів історичної забудови» відсутні вказані у назві матеріали попередніх досліджень, Міністерство повторно відмовило у погодженні проєктної документації «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом за адресою: вул. Свєтлова, 34 вул. Михайла Грушевського, 49 м. Дніпро».
Водночас МКСК повідомило Відповідача про готовність повернутись до розгляду проєктної документації після її доопрацювання згідно зауважень. Однак, на теперішній час на вказаній земельній ділянці ведеться нове будівництво. Відповідно до статей 6, 32, 44 Закону 07.04.2023 Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради за даним фактом складено акт №11/6 2 про вчинення порушення законодавства про охорону культурної спадщини. На підставі вказаного акту відносно ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» винесено постанову №7/6 111 від 26.04.2023 про застосування фінансових санкцій у розмірі 170 000 грн. за порушення законодавства про охорону культурної спадщини, у зв`язку з відсутністю дозвільних документів на проведення робіт на земельній ділянці по вул. Михайла Грушевського, 49 вул. Свєтлова, 34 у місті Дніпрі. Також зазначаємо, що за результатами перевірки системи електронного документообігу МКСК встановлено, що станом на момент підготовки пояснень, розпорядження та приписи МКСК щодо припинення проведення будь-яких будівельних робіт за вказаною адресою не видавалися.
З огляду на викладене вважають, що позовні вимоги керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра підлягають задоволенню.
V. ПОЯЧНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ 2 - Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, згідно положень ст. 262 КАС України.
Ухвалою суду від 02.06.2025 року, третій особі було запропоновано надати пояснення по справі.
Станом на 01.08.2025 року від третьої особи 2 письмові пояснення по справі не надали, хоча третя особа повідомлялася судом належним чином згідно з положень КАС України, що також підтверджується матеріалами справи.
VІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Суд, дослідив матеріали справи, з`ясував усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінив докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізував застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Цільове використання земельної ділянки для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури. За умовами договору, використання земельної ділянки повинно відповідати регламенту використання історичних ареалів населених місць відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини» (п. 18.14. Договору оренди землі).
Головним архітектурно-планувальним управлінням Дніпровської міської ради відповідачеві видано містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкту будівництва №15/29-114 від 05.07.2021 для «Нового будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом за адресою: вул. Свєтлова, 34 вул. Михайла Грушевського, 49, м. Дніпро». Об`єкт проєктування за адресою: м. Дніпро, вул. Свєтлова, 34 вул. Михайла Грушевського, 49, розташований у межах історичного ареалу м.Дніпра «Центральний», межі і режими якого затверджено наказом Міністерства культури, молоді та спорту України від 03.02.2020 №478 «Про затвердження меж та режимів використання історичних ареалів м. Дніпра» на території регулювання забудови з режимом регулювання забудови третьої категорії (регулювання забудови з можливими активними перетвореннями території комплексної реконструкції).
Рішенням Дніпровської міської ради №616 від 28.06.2022 ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД», надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по фактичному розміщенню будівлі гаража, будівель та споруд і для будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом по вул. Михайла Грушевського, 49, вул. Свєтлова, 34. Вказаним рішенням зобов`язано ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» здійснювати проєктування та будівництво об`єкта із гранично допустимою вистою 20 м та поверховістю 5 поверхів.

Відповідно до відомостей, які містяться в Реєстрі будівельної діяльності, виявлено зареєстроване Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради повідомлення про початок виконання підготовчих робіт від 17.06.2021 за реєстраційним номером ДП21 щодо об`єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом за адресою: вул. Свєтлова, 34 вул. Михайла Грушевського, 49, м. Дніпро», замовник будівництва ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» (), кадастровий номер :02:372:0113 та зареєстроване Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради повернення без розгляду дозволу на виконання будівельних робіт від 22.06.2022 та реєстраційним номером ДП57 щодо вказаного об`єкта будівництва.

Таким чином, уповноваженим органом містобудування, дозвіл на виконання будівельних робіт щодо об`єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом за адресою: вул. Свєтлова, 34 вул. Михайла Грушевського, 49, м. Дніпро» не надавався. Натомість, на теперішній час на вказаній земельній ділянці ведеться нове будівництво.

Згідно проектної документації, пропонована новобудова складається з двох об`єктів різної висотності: триповерхової та п`ятиповерхової будівлі (каскад) з максимальною висотністю новобудови 17,8 м, що не перевищує встановлену висотність для даної зони регулювання забудови третьої категорії.

У свою чергу, в документах, наданих замовником будівництва для отримання дозволу на виконання будівельних робіт зазначено висотність будівництва 15 поверхів, з них 12 надземних поверхів. Також встановлено, що у порушення вимог ст. 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» дозволи органами охорони культурної спадщини щодо проведення містобудівних, архітектурних чи ландшафтних перетворень, будівельних, земляних робіт за адресою: вул. Свєтлова, 34 вул. Михайла Грушевського, 49 у м. Дніпрі, яку віднесено до історичного ареалу «Центральний», відповідачеві не надавались, проєктна документація «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом за адресою: вул. Свєтлова, 34 вул. Михайла Грушевського, 49, м. Дніпро» з уповноваженими органами охорони культурної спадщини не погоджувалась.

Згідно листа Міністерства культури та стратегічних комунікацій України №06/113/2850-25 від 13.03.2025, ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» тричі відмовлено у погодженні проєкту нового будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом, у зв`язку із неврахуванням у поданій документації стилістичних ознак рядової історичної і прилеглої забудови та недотриманням вимог щодо збереження (відтворення) архітектурно-художніх характеристик та умов об`ємно-просторового сприйняття історичної будівлі з боку головного фасаду майбутньої забудови.

Згідно з інформацією Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації №249/0/161-25 від 31.01.2025, науково-проектна документація на проведення будівельних робіт за адресою: м. Дніпро, вул. Михайла Грушевського, 49 вул. Свєтлова, 34, не погоджувалась.

Відповідно до статей 32, 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини» 07.04.2023 Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради за даним фактом складено акт №11/6-2 про вчинення порушення законодавства про охорону культурної спадщини.

На підставі вказаного акту відносно ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» винесено постанову №7/6 111 від 26.04.2023 року про застосування фінансових санкцій у розмірі 170000 грн. за порушення законодавства про охорону культурної спадщини, у зв`язку з відсутністю дозвільних документів на проведення робіт на земельній ділянці по вул. Михайла Грушевського, 49 вул. Свєтлова, 34 у місті Дніпрі.

Крім того, за інформацією Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради №10/1-121 від 12.05.2025, у зв`язку із самочинним виконанням будівельних робіт без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, посадовими особами управління здійснено позапланову перевірку на зазначеному об`єкті будівництва та складено акт, протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а також припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт.

Також управлінням винесено постанову про накладення штрафу на ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Зокрема, проведеною перевіркою встановлено, на об`єкті будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом за адресою: вул. Свєтлова, 34 вул. Михайла Грушевського, 49, м. Дніпро», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Свєтлова, 34 вул. Михайла Грушевського, 49, замовником, а саме ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД», самочинно виконуються будівельні роботи без отримання дозволу на виконання будівельних робіт на об`єкті, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2).

При цьому, уповноваженим органом в особі Управління державного архітектурно будівельного контролю Дніпровської міської ради, у відповідності до вимог чинного містобудівного законодавства, не вживаються дієві заходи щодо припинення у судовому порядку права ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» на виконання підготовчих робіт на вказаному об`єкті будівництва, адже саме на підставі судового рішення, що набрало законної сили, може бути припинено право замовника будівництва на виконання підготовчих робіт, що набуте ним на підставі поданого повідомлення про початок виконання таких робіт.

Отже, право замовника будівництва на виконання підготовчих робіт, фактично набуто ним на підставі повідомлення про початок виконання підготовчих робіт від 17.06.2021 року, яке саме по собі не є дозвільним документом, маючи лише декларативний характер та подається замовником з метою отримання права на виконання підготовчих робіт, а тому підлягає припиненню в судовому порядку, що і стало підставою для звернення прокуратури в судовому порядку із цим позовом.

Прокуратура в позові посилається на незаконне проведення підготовчих робіт, які суперечать вимогам Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Закону України «Про охорону культурної спадщини», підриває гарантовані державою засади та авторитет самої держави, а неналежне виконання функцій органу державної влади із вказаного питання обумовлює необхідність звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі цього органу.

У виниклих правовідносинах, звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання, а саме: гарантування державою дотримання вимог діючого містобудівного законодавства всіма без виключення суб`єктами.

VІІ. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Статтею 19 Конституції України чітко визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право на звернення прокурора (його заступника) до суду в інтересах держави передбачене статтями 2, 23 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі Закон № 1697-VII) та статтею 53 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Так, згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 23 Закону №1697-VІІ представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Згідно до частини четвертої та п`ятої статті 53 КАС України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про культуру" основними засадами державної політики у сфері культури є, зокрема: гарантування прав громадян у сфері культури; забезпечення доступності для кожного якісних культурних послуг; забезпечення діяльності базової мережі закладів культури.

Частиною 2 статті 12 цього Закону визначено, що суб`єктами діяльності у сфері культури є, зокрема: територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування.

З метою задоволення потреби громадян у мистецькому аматорстві, створення умов для їх дозвілля органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування формують базову мережу закладів культури (клубних закладів, культурних центрів, парків культури та відпочинку, центрів народної творчості тощо), медіа і надають їм фінансову підтримку, а також сприяють створенню недержавних закладів культури, клубів, мистецьких аматорських об`єднань, гуртків, студій за інтересами та провадженню ними діяльності (частина 1 статті 18 Закону України "Про культуру").

Відповідно до частини другої статті 23 Закону України "Про культуру" до базової мережі закладів у сфері культури місцевого рівня належать комунальні заклади культури (бібліотеки, музеї, галереї, заповідники, виставкові зали, театри, філармонії, концертні організації, мистецькі колективи, кінотеатри, кіновідеопрокатні підприємства, об`єднання, палаци і будинки культури, інші клубні заклади, студії, центри народної творчості, центри народної культури, центри культурних послуг, парки культури та відпочинку тощо), заклади освіти сфери культури (мистецькі школи, мистецькі ліцеї, фахові мистецькі коледжі, заклади вищої мистецької освіти).

В Україні правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини регулюються Законом України «Про охорону культурної спадщини» (далі Закон). Відповідно до статті 3 Закону державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини. До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради. Повноваження Міністерства визначені Положенням про Міністерство культури та стратегічних комунікацій України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2019 року №885 (далі Положення), відповідно до якого Міністерство є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сферах культури, державної мовної політики, популяризації України у світі, державного іномовлення, інформаційного суверенітету України (у частині повноважень з управління цілісними майновими комплексами державного підприємства Мультимедійна платформа іномовлення України та Українського національного інформаційного агентства Укрінформ) та інформаційної безпеки, а також забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах відновлення та збереження національної пам`яті, мистецтв, охорони культурної спадщини, музейної справи, вивезення, ввезення і повернення культурних цінностей, кінематографії. Необхідно зазначити, що відповідно до преамбули Закону об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою. Охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону:- історичне населене місце - населене місце, яке зберегло повністю або частково історичний ареал і занесене до Списку історичних населених місць України;- історичний ареал населеного місця - частина населеного місця, що зберегла старовинний вигляд, розпланування та форму забудови, типові для певних культур або періодів розвитку;- об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;- пам`ятка культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; історичний ареал населеного місця - частина населеного місця, що зберегла об`єкти культурної спадщини і пов`язані з ними розпланування та форму забудови, які походять з попередніх періодів розвитку, типові для певних культур або періодів розвитку. З огляду на наведені положення законодавства, під час здійснення охорони культурної спадщини уповноважені органи державної влади повинні керуватися у своїй діяльності приписами Закону, зокрема, якщо предметом охоронних заходів є забезпечення збереження характерних властивостей об`єкта культурної спадщини.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі № 826/12524/18.

VІІ. ОЦІНКА СУДУ

Звертаючись до суду в інтересах держави, у позовній заяві прокурор обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту.

Щодо наявності підстав для звернення прокурора з цим позовом.

Згідно п. 3 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII (далі Закон №1697-VII) представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю медіа, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора або обласної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Частиною четвертою ст. 23 Закону №1697-VII встановлено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

За п. 1, 4 ч. 6 ст. 23 Закону №1697-VII під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням), брати участь у розгляді справи.

В цій справі прокурор обґрунтовував наявність підстав для звернення до суду про те, що у порушення вищезазначених вимог законодавства, відповідачем погоджувальні та дозвільні документи від відповідних органів охорони культурної спадщини та органу містобудування на проведення земляних та будівельних робіт в історичному ареалі «Центральний» у місті Дніпро, не отримано. Відтак, з огляду на порушення вимог містобудівного та пам`яткоохоронного законодавства, відсутність погоджувальних та дозвільних документів від відповідних органів охорони культурної спадщини та містобудування на проведення земляних та будівельних робіт в історичному ареалі «Центральний» у місті Дніпрі, та фактичне проведення будівельних робіт під видом підготовчих робіт, право ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» на виконання підготовчих робіт підлягає припиненню в судовому порядку.

З цього приводу суд зазначає про таке.

У рішенні від 08.04.1999 року №3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» навів мотиви, згідно з якими інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Висловлене цим Судом розуміння поняття «інтереси держави» має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, застосованого у статті 23 Закону № 1697-VII.

«Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Хоча у Конституції України не йдеться про захист прокурором інтересів суспільства, але інтерес держави є насамперед інтересом більшості членів суспільства, якому вона служить. Отже, інтерес держави охоплює суспільні (публічні) інтереси. Тому прокурор може захищати і суспільні інтереси, зокрема, громад з тих самих підстав, що й інтереси держави. З наведеного констатується, що звернення прокурора з позовом в інтересах держави охоплює, у тому числі, й захист інтересів громади.

Виходячи з таких критеріїв, у разі, якщо державний орган або орган місцевого самоврядування діє (бездіє) або приймає рішення всупереч закону та інтересам Українського народу, саме прокурор має право діяти на захист порушених інтересів держави шляхом подання відповідного позову до суду. В цьому випадку органи, які прийняли рішення чи вчинили дії (бездіяльність), що, на думку прокурора, порушують інтереси держави, набувають статусу відповідача.

«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Касаційного адміністративного суду від 25.06.2024 року у справі №120/15846/23.

Отже, слід зазначити, що наявність правових підстав для заявлення прокурором позову в цій справі як з огляду на належне підтвердження як впливу спірних правовідносин на публічний інтерес, так і в зв`язку з доведеністю невжиття належних заходів з цього приводу відповідними органами державної влади.

Аналогічне правозастосування міститься у постанові Третього апеляційного адміністративного суду від 09.04.2025 року у справі №160/26261/24.

Так, слід вказати про те, що здійснення будь-яких підготовчих та будівельних робіт у межах історичного ареалу без належних дозвільних та погоджувальних документів, неможливе.

З листа Міністерства культури та стратегічних комунікацій України №06/113/2850-25 від 13.03.2025, встановлено, що ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» звернулось до МКСК зі зверненням №AW01:6591-6259-3001-5868, скерованим через ЄДЕССБ щодо розгляду проєктної документації на об?єкт: «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом за адресою: вул. Свєтлова, 34 - вул. Михайла Грушевського, 49 м. Дніпро», яка розроблена ФОП ОСОБА_1 (Головний архітектор проекту Гезенцвей Ігор Юхимович (АА 002113).

Листом МКСК №11/35/205-23 від 05.05.2023 відмовлено ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» у погодженні вказаного вище проєкту у зв`язку із відсутністю у поданій документації матеріалів обстеження рядової історичної будівлі, архітектурних обмірів, паспорт опорядження фасаду не враховує стилістичні ознаки рядової історичної і прилеглої забудови.

У подальшому, ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» повторно звернулось до МКСК зі зверненням №AW01:6481-2995-6505-3016 щодо розгляду проєктної документації на вищевказаний об`єкт будівництва та листом МКСК №11/35/504 - 23 від 22.09.2023 ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» повторно відмовлено у погодженні проєкту нового будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом з наведених вище підстав.

ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» втрете звернулось до МКСК із заявою №AW01:7946 1096-1927-5214 на погодження проєктної документації та листом МКСК №11/15/844 24 від 02.04.2024 в черговий раз отримало відмову у погодженні проєктної документації на вказаний вище об`єкт нового будівництва через недотримання у подані документації вимог щодо збереження (відтворення) архітектурно-художніх характеристик та умов об`ємно-просторового сприйняття історичної будівлі з боку головного фасаду.

Згідно з інформацією Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації №249/0/161-25 від 31.01.2025 науково-проектна документація на проведення будівельних робіт за адресою: м. Дніпро, вул. Михайла Грушевського, 49 вул. Свєтлова, 34, не погоджувалась.

Отже, фактично уповноважені органи охорони культурної спадщини не надавали дозвіл на проведення будівельних робіт та не погоджували науково-проектну документацію щодо вказаного об`єкта будівництва, має місце невідповідність проектної документації вимогам закону.

Відповідно до статей 32, 44 Закону України «Про охорону культурної спадщини» 07.04.2023 Управлінням з питань охорони культурної спадщини Дніпровської міської ради за даним фактом складено акт №11/6-2 про вчинення з боку ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» порушення законодавства про охорону культурної спадщини.

На підставі вказаного акту відносно ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» винесено постанову №7/6 111 від 26.04.2023 про застосування фінансових санкцій у розмірі 170 000 грн за порушення законодавства про охорону культурної спадщини, у зв`язку з відсутністю дозвільних документів на проведення робіт на земельній ділянці по вул. Михайла Грушевського, 49 вул. Свєтлова, 34 у місті Дніпрі.

Як вбачається з інформації, що міститься в реєстрі будівельної діяльності, відповідачем ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» для отримання дозвільного документа на виконання будівельних робіт подано заяву №12/60 від 22.06.2022 про видачу дозволу на виконання будівельних робіт, та яка у подальшому на підставі заяви замовника будівництва за №12/60 від 17.06.2022 залишено без розгляду Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, що також узгоджується з інформацією, наведеною у листі Державної інспекції архітектури та містобудування України №5131/10/13-24 від 22.08.2024.

У подальшому, з боку ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» не вчинялось дій, направлених на отримання дозволу на виконання будівельних робіт на земельній ділянці із кадастровим номером :02:372:0113, розташованої по вул. Михайла Грушевського, 49 вул. Свєтлова, 34 у м. Дніпрі щодо об`єкта будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом за адресою: АДРЕСА_2 вул. Михайла Грушевського, 49, м. Дніпро».

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 27.12.2024, проведеного в рамках кримінального провадження №0000120 від 22.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 275 КК України, за участю судового експерта Бихно Марини Володимирівни, об`єкт будівництва на земельній ділянці за адресою: м. Дніпро, вул. М. Грушевського вул. Свєтлова, огороджений по периметру огорожею з метало-профілю. Будь-який інформативний стенд щодо об`єкту будівництва відсутній. Споруда представляє собою підземні приміщення виконані з монолітного залізобетону. Перший поверх висотою2,9 м, другий 2,6 м, третій 2,6 м. Споруда знаходиться в недобудованому стані, про що свідчать випуски арматури із залізобетонних конструкцій, наявна опалубка.

З викладеного вбачається, що фактично на земельній ділянці із кадастровим номером :02:372:0113 здійснюються будівельні роботи.

З листа Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради №10/1-121 від 12.05.2025 встановлено, що на підставі колективного звернення мешканців будинку АДРЕСА_3 від 16.09.2024 та наказу Управління №10п від 08.11.2024, посадовими особами управління здійснено позапланову перевірку на об`єкті будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом за адресою: вул. Свєтлова, 34 вул. Михайла Грушевського, 49, м. Дніпро», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Василя Вишиваного (колишня назва вул. Свєтлова), 34 вул. Михайла Грушевського, 49, щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил стосовно замовника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРО ЛЕНД» (), підрядника Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «ВЕРЛАС» (), в ході якої встановлено, що на вказаному об`єкті будівництва замовником, а саме ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД», самочинно виконуються будівельні роботи без отримання дозволу на виконання будівельних робіт на об`єкті, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми наслідками (СС2).

За наслідками проведеної позапланової перевірки 22.11.2024 уповноваженими особами Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради винесено припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт з вимогою зупинити з 22.11.2024 будь-які будівельні роботи на об`єкті будівництва «Будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом за адресою: вул. Свєтлова, 34 вул. Михайла Грушевського, 49, м. Дніпро», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Свєтлова, 34 вул. Михайла Грушевського, 49, до отримання дозвільних документів на виконання будівельних робіт.

Постановою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради №9-10/09122024 від 09.12.2024 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, за наслідками розгляду акту, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт від 22.11.2024 №, протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 22.11.2024, припису про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 22.11.2024, визнано ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз. 1 п. 3 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 1 120 360 (один мільйон сто двадцять тисяч триста шістдесят) грн 00 коп.

При цьому, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, як уповноважений орган контролю у сфері містобудування, будучи обізнане про наявне та триваюче порушення містобудівного законодавства з боку замовника будівництва ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» не вчиняє дієвих заходів щодо припинення у судовому порядку права відповідача на виконання підготовчих робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, що в свою чергу зумовлює наявний визначений Конституцією України виключний випадок, який обґрунтовує представництво прокурором інтересів держави у цій справі, оскільки відповідний компетентний орган бездіє протягом тривалого часу.

Отже, беручи до уваги, що роботи з будівництва «Нове будівництво багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом за адресою: вул. Свєтлова, 34 - вул. Михайла Грушевського, 49, м. Дніпро, здійснюються в межах історичного ареалу «Центральний» у м. Дніпрі, обов`язковим є отримання дозволу від Міністерства культури та стратегічних комунікацій України на проведення містобудівних, архітектурних чи ландшафтних перетворень, будівельних, земляних робіт, погодження науково-проектної документації від Управління культури, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації та дозволу Управління Державного архітектурно будівельного контролю Дніпровської міської ради на виконання будівельних робіт щодо вищевказаного об`єкта будівництва.

Таким чином, відповідачем погоджувальні та дозвільні документи від відповідних органів охорони культурної спадщини та органу містобудування на проведення земляних та будівельних робіт в історичному ареалі «Центральний» у місті Дніпро, не отримано.

Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає про таке.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини» від 08.06.2000 року №1805-III (далі Закон №1805-III).

Статтею 1 Закону №1805-III визначено, що:

історичне населене місце - населене місце, яке зберегло повністю або частково історичний ареал і занесене до Списку історичних населених місць України;

історичний ареал населеного місця - частина населеного місця, що зберегла старовинний вигляд, розпланування та форму забудови, типові для певних культур або періодів розвитку;

об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно- антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

пам`ятка культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 6 Закону №1805-III та Положення про Управління культури, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації орган охорони культурної спадщини обласних державних адміністрацій надають погодження відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт, реалізація яких може позначитися на стані пам`яток місцевого значення, їх територій і зон охорони.

Відповідно до ст. 6-1 Закону №1805-III дозволи, погодження і висновки, передбачені цим Законом, надаються органами охорони культурної спадщини безоплатно. Рішення про надання або про відмову в наданні дозволу, погодження чи висновку приймається органом охорони культурної спадщини протягом одного місяця з дня подання фізичною чи юридичною особою відповідних документів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Набуття суб`єктом господарювання права на провадження будь-яких дій щодо здійснення господарської діяльності на об`єктах культурної спадщини за декларативним принципом забороняється.

Відповідно до ч. 5 ст. 32 Закону №1805-III у межах історичних ареалів населених місць, визначених відповідно до абзацу першого цієї частини, встановлюються такі режими використання: забезпечується збереження характерних архітектурних прийомів/ елементів і типів, габаритів і матеріалу даху; забороняється прокладання нових залізничних чи трамвайних колій, автомагістралей, магістральних трубопроводів, улаштування нових повітряних ліній електропередачі, розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, стаціонарних конструкцій для розміщення зовнішньої реклами.

Забудова територій зон охорони, буферних зон, історичних ареалів населених місць здійснюється відповідно до визначених або встановлених цим Законом режимів використання.

Частиною 7 ст. 32 Закону №1805-III передбачено, що на охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Згідно із ст. 5 Закону Закону №1805-III, Положення про Міністерство культури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №495 від 03.09.2014, до повноважень Мінкульту, належить, серед іншого, видача розпорядження і приписів щодо охорони пам`яток національного значення, припинення робіт на таких пам`ятках, їх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, якщо зазначені роботи виконуються за відсутності затверджених або погоджених з відповідними органами охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених законом, дозволів або з відхиленням від них; здійснення відповідно до закону нагляду за виконанням робіт з дослідження, консервації, реабілітації, реставрації, ремонту, пристосування і музеєфікації пам`яток та інших робіт на пам`ятках, об`єктах археологічної спадщини і в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць.

Відповідно до пунктів 67, 68 Положення Мінкульт видає дозволи на: переміщення (перенесення в інше місце) пам`яток місцевого значення; проведення робіт на пам`ятках національного значення, їх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць; проведення археологічних розвідок, розкопок, інших земляних робіт у межах території, на якій розташовані архітектурні пам`ятки, та в зонах їх охорони, на охоронюваній археологічній території, в історичних ареалах населених місць, а також дослідження решток життєдіяльності людини, що містяться під земною поверхнею, під водою; відновлення земляних робіт, зупинених у зв`язку з виявленням знахідки археологічного або історичного характеру.

У межах повноважень, передбачених законом, погоджує: відчуження або передачу пам`яток національного значення їх власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління; охоронні договори на пам`ятки національного значення; науково-проектну документацію на виконання робіт із консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування пам`яток національного значення; програми та проекти містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках національного значення, їх територіях, в історико-культурних заповідниках, на історико-культурних заповідних територіях, у зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм і проектів, реалізація яких може позначитися на об`єктах культурної спадщини; розміщення реклами на пам`ятках національного значення, в межах зон охорони таких пам`яток, історичних ареалів населених місць.

Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про значення культурної спадщини для суспільства» ратифіковано Рамкову конвенцію Ради Європи про значення культурної спадщини для суспільства.

Згідно із статтею 5 Рамкової конвенції Ради Європи про значення культурної спадщини для суспільства Сторони зобов`язуються, зокрема: підвищувати цінність культурної спадщини через її виявлення, вивчення, тлумачення, захист, збереження та представлення; сприяти захистові культурної спадщини як важливого фактору для спільних цілей сталого розвитку, культурного різноманіття й сучасної творчості; визнавати цінність культурної спадщини, яка знаходиться на територіях під їхньою юрисдикцією, незалежно від її походження; розробляти інтегровані стратегії для сприяння виконанню положень цієї Конвенції (пункти a), b), e), f), g) цієї статті Конвенції).

Культурна спадщина перебуває під охороною закону, а держава забезпечує збереження об`єктів, що становлять культурну цінність, до яких Закон України «Про охорону культурної спадщини» відносить й території, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність, зокрема, історичні ареали населених місць.

Збереження об`єктів культурної спадщини, їх охорона, яка полягає, у тому числі, у запобіганні їхньому руйнуванню або заподіянню шкоди, зокрема, у результаті здійснення несанкціонованої господарської діяльності, забезпеченні захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь є одним із пріоритетних та головних завдань органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

При цьому Україною взято міжнародне зобов`язання визнавати громадський інтерес до культурної спадщини відповідно до її значення для суспільства, сприяти захистові культурної спадщини як важливого фактору для спільних цілей сталого розвитку, культурного різноманіття й сучасної творчості, визнавати цінність культурної спадщини, яка знаходиться на її території як в цілому, так і у певних населених пунктах - історичних населених містах України.

З метою захисту традиційного характеру середовища населених місць України постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Списку історичних населених місць України» від 26.07.2001 року № 878 по Дніпропетровській області до списку історичних місць включено м. Дніпро (1778 рік).

Законом, який визначає правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, є Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-VI (далі Закон №3038-VI).

Статтею 1 Закону №3038-VI передбачено, що замовник будівництва - фізична чи юридична особа, яка має у власності чи користуванні одну чи декілька земельних ділянок або у власності чи управлінні будівлю/споруду і має намір щодо виконання підготовчих та/ або будівельних робіт.

Відповідно до ст. 4 Закону №3038-VI об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури (крім трубопроводів внутрішньогосподарських меліоративних систем).

Згідно зі ст. 17 Закону №3038-VI генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

У разі якщо територія територіальної громади не обмежується територією одного населеного пункту, генеральні плани населених пунктів у межах такої громади розробляються у складі комплексного плану або включаються до нього як складові відповідно до статті 161 цього Закону.

Положення генеральних планів таких населених пунктів мають узгоджуватися з іншими положеннями комплексного плану.

Генеральні плани населених пунктів, включення до складу комплексного плану або необхідність розроблення яких не встановлена рішенням про затвердження комплексного плану, не розробляються. Планувальні рішення генеральних планів таких населених пунктів включаються до складу комплексного плану. Обсяг таких планувальних рішень затверджується Кабінетом Міністрів України.

Послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення), яке складається і затверджується замовником за погодженням з розробником.

Обов`язковою складовою генерального плану населеного пункту є план зонування території цього населеного пункту.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Розробником генерального плану населеного пункту може бути суб`єкт господарювання, який має право здійснювати розроблення містобудівної документації відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність» та документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій».

Генеральні плани населених пунктів можуть поєднуватися з детальними планами всієї території населених пунктів або її частин.

Для населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, у межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об`єкти культурної спадщини та зони їх охорони.

Склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації.

Відомості про зазначені в історико-архітектурному опорному плані: об`єкти всесвітньої спадщини, їх території та буферні зони; пам`ятки культурної спадщини, у тому числі археологічні, їх території та зони охорони; межі та правові режими використання історичних ареалів населених місць; історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території та їх зони охорони; охоронювані археологічні території вносяться до Державного земельного кадастру в порядку, встановленому відповідно до Закону України «Про Державний земельний кадастр» як обмеження у використанні земель у сфері забудови.

Згідно зі ст. 26 Закону №3038-VI суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Частиною 5 ст. 26 Закону №3038-VI встановлено наступний порядок забудови території:

отримання замовником або проектувальником вихідних даних (якими, в тому числі, є містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки); розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; виконання підготовчих та будівельних робіт; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Статтею 37 Закону №3038-VI передбачено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Дозвіл на виконання будівельних робіт видається органами державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Для отримання дозволу подається заява, до якої додаються, серед іншого:

копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію;

копія розпорядчого документа щодо комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду у разі здійснення комплексної реконструкції кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду на замовлення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування на відповідних землях державної чи комунальної власності (замість копії документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою);

проектна документація на будівництво, розроблена та затверджена в установленому законодавством порядку.

Видача дозволу на виконання будівельних робіт здійснюється з використанням Реєстру будівельної діяльності.

Підставою для відмови у видачі дозволу на виконання будівельних робіт є: неподання документів, необхідних для прийняття рішення про видачу такого дозволу; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; виявлення недостовірних відомостей у поданих документах.

Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону №3038-VI та п. 31-2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» дозвіл на виконання будівельних робіт може бути анульовано органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі: подання замовником заяви про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт; наявності відомостей про ліквідацію юридичної особи, яка є замовником; на підставі судового рішення, що набрало законної сили, про скасування містобудівних умов та обмежень та/або припинення права на виконання будівельних робіт.

Відомості про анулювання дозволу на виконання будівельних робіт з підстав, визначених пунктами 1 та 2 частини 6 статті 37 Закону, включаються до Реєстру будівельної діяльності автоматично з присвоєнням реєстраційного номера в цьому реєстрі та оприлюднюються на порталі електронної системи.

Дозвіл на виконання будівельних робіт вважається анульованим з дати внесення відомостей про анулювання такого дозволу до Реєстру будівельної діяльності.

Статтею 7 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 року №687-XIV (далі Закон № 687-XIV) передбачено, що проект об`єкта архітектури розробляється під керівництвом або з обов`язковою участю головного архітектора проекту та/або головного інженера проекту, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Проект об`єкта архітектури завіряється підписом і скріплюється особистою печаткою головного архітектора проекту та/або головного інженера проекту, які мають кваліфікаційний сертифікат.

Відповідно до ст. 14 Закону № 687-XIV головний архітектор міста, району погоджує містобудівне та архітектурне проектне рішення об`єктів, розташованих в історичній частині міста, історичних ареалах, на магістралях та площах загальноміського значення.

Статтею 20 Закону № 687-XIV передбачено, що для професійного обговорення проектних рішень у сфері містобудування центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, уповноважені органи містобудування та архітектури можуть утворювати архітектурно-містобудівні ради як дорадчі органи, що діють на громадських засадах.

Архітектурно-містобудівні ради надають рекомендації з питань планування, забудови та іншого використання територій у межах історичних ареалів населених місць і зон охорони пам`яток архітектури та містобудування з урахуванням рішень консультативних рад з питань охорони культурної спадщини.

Архітектурно-містобудівна рада розглядає проекти будівництва об`єктів за зверненням замовників таких проектів.

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає таке.

Зі змісту наведених правових норм убачається, що в зонах охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, встановлено особливий режим регулювання забудови. Зокрема, у таких зонах забороняється проведення будівельних робіт без попереднього отримання дозволу в органах охорони культурної спадщини.

Положення ст. 32 Закону №1805-III у сукупності з положеннями Порядку №318 необхідно розуміти, зокрема, і так, що відповідно до імперативних вимог п. 17 ч. 2 ст. 5 Закону України 1805-III будівельні та будь-які інші роботи в межах історичного ареалу населеного пункту не можуть здійснюватися без отримання дозволу від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Здійснення будівельних робіт на території історичного ареалу міста за відсутності погодженої у встановленому порядку проектної документації та без відповідного дозволу центрального органу виконавчої влади, що формує та реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини є порушенням ч. 4 ст. 32 Закону №1805-III.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07.11.2024 року у справі №440/4198/20.

У таких спеціальних зонах проекти будівництва та будівельні роботи погоджуються в органах охорони культурної спадщини: Міністерстві культури та інформаційної політики України як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини та Управлінні культури, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації, як органу у сфері охорони культурної спадщини місцевого рівня.

З огляду на порушення вимог містобудівного та пам`яткоохоронного законодавства, відсутність погоджувальних та дозвільних документів від відповідних органів охорони культурної спадщини та містобудування на проведення земляних та будівельних робіт в історичному ареалі «Центральний» у місті Дніпрі, та фактичне проведення будівельних робіт під видом підготовчих робіт, право ТОВ «ДНІПРО ЛЕНД» на виконання підготовчих робіт підлягає припиненню в судовому порядку

За вказаних обставин позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Подібне правозастосування здійснено Третім апеляційним адміністративним судом у постанові 09.04.2025 року у справі №160/26261/24.

Підсумовуючи вказане, суд дійшов висновку про задоволення позову.

VІІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини четвертої статті 242 КАС України судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРО ЛЕНД", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Міністерство культури та стратегічних комунікацій України та Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації про припинення права.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.

Відповідно до ч.2 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач не надав доказів понесення судових витрат пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву керівника Центральної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДНІПРО ЛЕНД", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Міністерство культури та стратегічних комунікацій України та Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації про припинення права задовольнити.

Припинити право Товариства з обмеженою відповідальністю ДНІПРО ЛЕНД () на виконання підготовчих робіт з будівництва багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями комерційного призначення та паркінгом за адресою: вул. Свєтлова, 34 вул. Михайла Грушевського, 49, м. Дніпро, набутого на підставі повідомлення про початок виконання підготовчих робіт від 17.06.2021 за реєстраційним номером ДП21.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Керівник Центральної окружної прокуратури міста Дніпра (49000, м.Дніпро, вул.Архітектора Олега Петрова, 23, код ЄДРПОУ ).

в інтересах держави в особі

Позивач: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, 29А, ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДНІПРО ЛЕНД" (49101, м.Дніпро, вул. Свєтлова, 34, ).

Третя особа 1: Міністерство культури та стратегічних комунікацій України (01601, м.Київ, вул. Івана Франка, 19, ).

Третя особа 2: Управління культури, туризму, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації (49044, м.Дніпро, вулю. Ливарна, 10, ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 01.08.2025 року.

Суддя В.В. Ільков