Справа № 140/1844/25
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/1844/25 пров. № А/857/18161/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С.П.

суддів Гуляка В.В., Ільчишин Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гвінет» на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі № 140/1844/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гвінет» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя у І інстанції Волдінер Ф.А.

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 18.04.2025,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, у якому просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.05.2024 № форми «В4» та від 26.09.2024 № форми «Р».

17.03.2025 року суддя Волинського окружного адміністративного суду прийняв ухвалу про відкриття позовного провадження.

28.03.2025 року відповідач подав клопотання про залишення без розгляду позову в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 08.05.2024 № форми «В4» через пропуск строку звернення до суду.

18.04.2025 суддя суду першої інстанції прийняв ухвалу про залишення позову, в частині позовної вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 08.05.2024 № , без розгляду.

Приймаючи цю ухвалу, суддя зазначив, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду, оскільки оскаржує податкове повідомлення рішення від 08.05.2024 № , яке отримав 24.05.2024.

Не погодившись із ухвалою про залишення позовної заяви без розгляду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає те, що відповідач не надав доказів про направлення на адресу позивача податкового повідомлення рішення від 08.05.2024 № . Крім того, позивач наголошує на тому, що відповідач та позивач здійснюють листування в електронній формі через кабінет платника податків, однак, із незрозумілих причин, відповідач направив позивачу оскаржене рішення поштою. Також позивач звертає увагу на те, що рекомендований лист, який мав зберігатися на поштовому відділенні зв`язку до 30 днів повернувся на адресу відповідача із відміткою поштового відділення зв`язку раніше цього строку.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції залишив позов без розгляду з тих мотивів, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду і у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду навів неповажні причини пропуску цього строку.

Аналізуючи підстави для залишення позовної заяви без розгляду апеляційний суд зазначає таке.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Апеляційний суд встановив, що податкове повідомлення-рішення № прийняте 08.05.2024.

Відповідач стверджує, що надіслав вказане рішення на адресу позивача 22.05.2024 рекомендованим поштовим відправленням № 923, однак це відправлення повернулося на адресу відповідача 24.05.2025 із відміткою поштового відділення зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Водночас, апеляційний суд встановив, що рекомендоване поштове відправлення № 923 не містить опису документів, які надсилались, внаслідок чого неможливо встановити той факт, що цим поштовим відправлення на адресу позивача направлено податкове повідомлення-рішення № прийняте 08.05.2024.

Крім цього, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно з пунктом 104 Правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, у разі неможливості вручення адресату (одержувачу) поштового відправлення, поштового переказу таке відправлення, переказ повертаються відправнику, крім випадків, якщо відправник під час оформлення поштового відправлення, поштового переказу визначив інший порядок розпорядження поштовим відправленням, поштовим переказом.

Невручені одержувачам або відправникам поштові відправлення, поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку протягом строку, визначеного цими Правилами. Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення вважаються такими, що не вручені, поштові перекази - такими, що не виплачені.

Невручені поштові відправлення, невиплачені поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку до закінчення строку, встановленого оператором поштового зв`язку, але не менше одного місяця.

Протягом зазначеного строку відправник/адресат (одержувач) може звернутися до оператора поштового зв`язку щодо одержання такого поштового відправлення, коштів за таким поштовим переказом.

Отже, оператор поштового зв`язку, повертаючи 24 травня 2024 року поштове відправлення № 923, порушив норми п. 104 Правил, оскільки повернув його передчасно, тобто раніше 30 днів з моменту відправлення.

На цю обставину не звернув увагу ні відповідач, ні суд першої інстанції, обчислюючи відлік строку звернення до суду від дати повернення поштового відправлення № 923 24 травня 2024 року.

Також апеляційний суд зауважує, що стаття 42 ПК України визначає правила листування платника з контролюючим органом.

Відповідно до п. 42.1 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Статтею 42.2 цього Кодексу встановлено - документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Абзацом 1 статті 42.4 ПК України передбачено, що платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Отже, Податковим кодексом передбачено два альтернативні способи листування із платниками податків в електронній формі або надсилання кореспонденції поштою.

Водночас, апеляційний суд зауважує, що в контексті доведення до відома платника податків прийнятих податкових рішень податковий орган повинен використати усі можливі для цього способи.

Однак, знаючи про те, що позивач має електронний кабінет платника податків не надіслав йому в електронний кабінет податкове повідомлення-рішення № прийняте 08.05.2024.

Підсумовуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що відповідач надто формально віднісся до повідомлення позивача про наявність податкового повідомлення-рішення № прийнятого 08.05.2024, внаслідок чого не довів належним чином до відома позивача про це рішення.

Отже, зважаючи на те, що позивач не отримав податкове повідомлення-рішення № прийняте 08.05.2024, не знав про його наявність 24.05.2024, як про це стверджує відповідач, то суд першої інстанції зробив передчасний висновок про пропущення позивачем строку звернення до суду про оскарження податкового повідомлення-рішення № від 08.05.2024.

Отже, суддя суду першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, що регулюють строк звернення до суду, а тому зробив помилковий висновок про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до частини 1 статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо залишення позовної заяви без розгляду.

Отже, ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти постанову, якою справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції під час якого необхідно встановити час, коли позивач дізнався про порушення свого права та, з огляду на ці обставини, вирішити питання про наявність (відсутність) підстав для поновлення строку звернення до суду.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 320, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гвінет» задовольнити.

Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 140/1844/25 скасувати та прийняти постанову, якою справу № 140/1844/25 направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин