Справа № 500/2261/25
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2261/25

05 серпня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (надалі, відповідач), в якому просить визнати протиправним рішення Військової частини НОМЕР_1 , оформлене листом №1735 від 18.03.2025 щодо не звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас за сімейними обставинами, зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю І групи, батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що, будучи призваним на військову службу із запасу згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.12.2024 №337, є таким, що проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України. Вказує, що в грудні 2024 позивачем подано рапорт на звільнення з військової служби в запас (за сімейними обставинами), проте, відповідач відмовив у задоволенні рапорту, що вбачається з рішення, оформленого листом №1735 від 18.03.2025. Відмова відповідача мотивована тим, що окрім позивача, у батька ОСОБА_2 , інваліда І групи, який потребує постійного стороннього догляду, є інша особа першого ступеня спорідненості, а саме рідний брат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На думку позивача, відмова у звільненні його з військової служби за абз. 13. п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (за сімейними обставинами) є протиправною, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 23.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому, в обґрунтування правової позиції, зазначено, що останній діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Судом встановлено, що позивач звернувся з рапортом від 17.12.2024 (вх.№22768) про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

У відповідь на даний рапорт позивачу було надано відповідь №9160 від 19.12.2024, якою відмовлено у звільненні, покликаючись на те, що в складі рапорту на звільнення з військової служби позивачем не надано Акту обстеження, відповідно не підтверджено право на звільнення з військової служби за сімейними обставинами та іншими поважними причинами, передбаченими абзацом 13 пункту 3 частини 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Крім цього, листом Військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2025 за №1735 позивача повідомлено про те, що ОСОБА_1 не надано до відповідача всіх необхідних документів, передбачених Додатком 19 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170, відтак відсутні підстави для звільнення з військової служби.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини першої ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що за приписами статті 1 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон України №3543-XII) мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок проходження військової служби в умовах воєнного стану.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби (далі Закон №2232-XII).

Підстави для звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Пунктом 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Системний аналіз спірної підстави для звільнення вказує на цілком вичерпне коло підстав коли члени сім`ї першого чи другого ступеню споріднення не можуть здійснювати догляд за батьками I чи II групи інвалідності, а саме: коли їх юридично не існує; коли вони самі потребують постійного догляду.

Наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 № 170 затверджена Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Інструкція № 170).

Відповідно до пункту 14.10 Інструкції № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України (абзац тринадцятий пункту 14.10 Інструкції № 170).

Додатком 19 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (надалі - Інструкція) затверджено перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Пунктом 26, частини 5, Додатку 19 Інструкції вказано, що для підтвердження наявності підстави для звільнення, зокрема у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я, в складі рапорту на звільнення має бути додано такі документи: документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами); один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки; один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики; висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді;

Статтями 202, 203 Сімейного кодексу України визначено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Як встановлено судом, Актом обстеження сімейно - майнового стану від 24.02.2025 № 5034 виданим ІНФОРМАЦІЯ_4 , було встановлено наявність іншої особи першого ступнею споріднення у ОСОБА_2 , що являється інвалідом І групи та згідно довідки МСЕК серії ААГ від 22.05.2023 № 245755 потребує постійного стороннього догляду, а саме наявність ще одного сина, рідного брата позивача - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У спірному випадку представником позивача у позовній заяві вказувалось, що ОСОБА_3 проживає спільно з їхньою матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у АДРЕСА_1 , яка с інвалідом ІІ групи та перебуває у розірваному шлюбі з батьком позивача, що вбачається з рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 14.12.2023 у справі №608/2851/23.

ІНФОРМАЦІЯ_6 за №1165 від 06.02.2025 р. ОСОБА_3 надано чергове відстрочення від мобілізації - на строк дії до 09.05.2025 року, у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за матір`ю. Також у брата є неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . На думку представника позивача, ОСОБА_3 унеможливлено здійснювати постійний догляд за батьком.

Стосовно вказаних вище тверджень, суд зазначає, що для звільнення з військової служби визначене цілком вичерпне коло підстав, коли члени сім`ї першого чи другого ступеню споріднення не можуть здійснювати догляд за батьками I чи II групи інвалідності, а саме: коли їх юридично не існує, або коли вони самі потребують постійного догляду.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_4 , є матір`ю позивача - ОСОБА_1 та його рідного брата - ОСОБА_3 та є особою з інвалідністю ІІ групи.

Однак, доказів потреби ОСОБА_4 у постійному догляді та факту надання такого догляду ОСОБА_3 як до відповідача при зверненні з відповідним рапортом, так і до суду, позивачем не було надано, та судом таких доказів не здобуто.

Отож, у сукупності наведених обставин, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відмовляючи позивачу у звільненні з військової служби в запас за сімейними обставинами, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Згідно з частиною 1статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У задоволенні позову слід відмовити повністю. Оскільки суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 05 серпня 2025 року.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_2 ),

відповідач - Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України (місцезнаходження: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.