Справа № 120/2976/25
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

01 серпня 2025 р. Справа № 120/2976/25
Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до Тульчинського відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії
В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду знаходилась адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 до Тульчинського відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.07.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 задоволено.

Після ухвалення судом рішення представником позивача подано заяву про стягнення судових витрат з відповідача. Дана заява обґрунтована тим, що за змістом прохальної частини позовної заяви, позивач також просила стягнути з Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 понесені, як позивачем, судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Тому, для вирішення питання розподілу судових витрат ( стягнення з відповідача), пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, представник позивача звертається із цією заявою та просить ухвалити відповідне додаткове рішення.

Так, представник зазначає, що позивач у позовній заяві вказала, про те, що нею очікується понести судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги (збір інформації, документів, підготовка позовної заяви та інших процесуальних документів, представництва в процесі судового розгляду) за попереднім (орієнтовним) розміром в дев`ять тисяч гривень.

Представником відповідача подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. Представник зазначає, що сума витрат на правничу допомогу, яку просить стягнути позивач, є неспівмірною з складністю даної справи. Так, представник зазначає, що дана справа належить до категорії справ незначної складності та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, а також є типовою, зважаючи на наявність зразкової справи. Крім того, зазначає, що представником позивача не здійснювалось представництво інтересів позивачів в судовому засіданні. Підсумовуючи, представник відповідача зазначає, що справедливим розміром правничої допомоги, який підлягає стягненню на користь позивача, є 1200 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З урахуванням вказаних положень КАС України та приймаючи до уваги, що справа розглядалась судом одноособово, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд дійшов висновку, що розгляд питання про ухвалення додаткового рішення в справі можливо здійснити у письмовому провадженні.

Вирішуючи питання про ухвалення додаткового судового рішення в справі щодо судових витрат, суд зважає на таке.

Види судових витрат, підстави та порядок їх розподілу врегульовано приписами глави 8 розділу 1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Водночас, про витрати на професійну правничу допомогу йдеться у статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 та 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Положеннями ч. 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається, зокрема, надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: копію договору про надання правничої допомоги від 05.03.2025 року, копію розрахунку (від 11 липня 2025 року) наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 05.03.2025 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру №11/07-25 від 11 липня 2025 року.

Як свідчить п. 1.2. Договору про надання правничої допомоги від 05.03.2025 року виконавець зобов`язується підготувати, подати адміністративний позов про визнання бездіяльності/дій Тульчинського відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області протиправною та зобов`язання оформити/видати паспорт у формі книжечки неповнолітній ОСОБА_2 , а в подальшому здійснювати представництво її інтересів, як позивача під час судового розгляду справи у Вінницькому окружному адміністративному суді.

Згідно з п. 3.1. вартість надання правничої допомоги (гонорару), незалежно від результату, передбаченої п. 1.2 цього Договору складає 9000,00 грн.

В розрахунку суми гонорару наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 05.03.2025 року наведено опис виконаних робіт та їх вартість, а саме: підготовка, подання адміністративного позову про визнання дій Тульчинського відділу Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області протиправними та зобов`язання оформити/видати паспорт у формі книжечки неповнолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, а також здійснення представництва інтересів, як позивача під час судового розгляду справи (№ 120/2976/25) у Вінницькому окружному адміністративному суді - 9000 грн.

Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера № 11/07-25 від 11.07.2025 позивач оплатив гонорар адвоката в сумі 9000 грн. за надання правничої допомоги згідно з договором від 05.03.2025.

Надаючи оцінку вищезазначеним доказам в контексті доведення обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розміру гонорару, співмірності наданих послуг складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, суд зазначає таке.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналізуючи вищевикладене та беручи до уваги заперечення відповідача щодо розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд вважає, що понесені позивачем витрати в сумі 9000 грн. є неспівмірними, завищеними, з огляду на те, що зазначена справа є нескладною, її розгляд здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також суд враховує, що зазначена справа є типовою, з огляду на наявність зразкової справи у спірних правовідносинах, що спрощує підготовку позовної заяви.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу є необгрунтованим, завищеним, відтак розмір витрат, який підлягає стягненню на користь позивача, слід зменшити, і обґрунтованим розміром буде сума 3000 грн., що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області на користь позивача слід стягнути витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 3000 гривень.

Керуючись ст.ст. 132, 139, 248, 252, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача щодо вирішення питання про розподіл судових витрат в справі задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , діючої в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. (три тисячі гривень).

Додаткове рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Управління Державної міграційної служби у Вінницькій області (проспект Коцюбинського, 78, м. Вінниця, Вінницька область, )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна