Справа № 339/223/25
Суддя: Сметанюк В. Б.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №339/223/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року м. Болехів

Болехівський міський суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого суддi Сметанюка В.Б.,

секретаря судового засідання Латик В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом (уточненим) до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4932115 від 09 червня 2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 09 червня 2025 року відповідачем було винесено щодо нього оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. У постанові зазначено, що він, керуючи транспортним засобом марки Пежо 301, д.н.з. НОМЕР_1 , в с. Довге по вул. Наливайка, 70, Стрийського району Львівської області здійснив обгін на перехресті, чим порушив вимоги п. 14.6а ПДР України. Із даною постановою не погоджується та вважає її незаконною. Вказує, що він дійсно 09 червня 2025 року приблизно о 16:30 год, прямуючи із м. Моршин в м. Стрий на автомобілі Пежо 301, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався позаду автомобіля державної служби охорони із вимкненими синіми маячками, який їхав дуже повільно і його манера водіння була незрозуміла. Відтак, він змушений був об`їхати даний транспортний засіб, де це було не заборонено, що він і зробив. Проїхавши ще десь 1 км, на службовому автомобілі було включено проблискові маячки, які то виключалися, то знову включалися. Так вони проїхали ще десь 3 км, подаючи незрозумілі сигнали, після чого він зупинився. Вважає, що працівники поліції, рухаючись на автомобілі державної служби охорони не мали права доганяти та зупиняти його, відтак всі їх подальші дії та винесена постанова є неправомірними, а тому просить оскаржувану постанову скасувати.

Ухвалою Болехівського міського суду Iвано-Франкiвської областi від 19.06.2025 адміністративний позов залишено без руху, надано позивачу строк для виправлення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Болехівського міського суду Iвано-Франкiвської областi від 01.07.2025 відкрито спрощене провадження в справі та призначено справу до розгляду, залучено до участі в справі в якості відповідача - Головне управління національної поліції в Львівській області.

14.07.2025 року від представника відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшло заперечення на адміністративний позов, що за своєю суттю є відзивом на позов, в якому зазначено про незгоду з позовом з посиланням на факт вчинення позивачем правопорушення.Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови та звільнення від адміністративної відповідальності, а користуючись наданими правами щодо оскарження дій правоохоронних органів, позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності. Наголошує, що постанова серії ЕНА № 4932115 від 09 червня 2025 року, винесена відносно ОСОБА_1 , є абсолютно законною та не підлягає скасуванню, оскільки ним було порушено правила дорожнього руху, а тому в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. До заперечення долучений диск з відеоматеріалами, що безпосередньо стосуються вчиненого правопорушення (а.с. 40-48).

12.03.2025 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на заперечення, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити (а.с.59-62).

В судовому засіданні 28 липня 2025 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві і відповіді на заперечення, та просив їх задоволити. Додатково вказав, що на долученому відповідачем відеозаписі з реєстратора не видно марки, моделі та номера автомобіля, таких білих автомобілів в Україні тисячі. Дане відео стосується іншого водія так як час оформлення і час на реєстраторі різняться.

В подальшому в судове засідання 05.08.2025 року не з`явився, подавши до суду заяву у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 71-72).

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області, подавши відзив на позов та заяву про розгляд справи без його участі, в судове засідання не з`явився (а.с. 69-70).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Положеннями ч. 1 ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають

справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту та до їх компетенції відповідно до підвідомчості відноситься і ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Також, слід врахувати, що відповідно до ч. 2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які, мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 вище вказаного Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

З матеріалів справи вбачається, що постановою поліцейського Стрийського районного управління ГУНП у Львівській області сержанта поліції Шкіринця Н.І. серії ЕНА № 4932115 від 09.06.2025 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованому не в автоматичному режимі притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З оскаржуваної постанови серії ЕНА № 4932115 від 09.06.2025 року вбачається, що 09.06.2025 року о 16:53 год. в с. Довге по вул. Наливайка, 70, Стрийського району Львівської області водій транспортного засобу марки Пежо 301, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 здійснив обгін на перехресті, чим порушив п. 14.6а Правил дорожнього руху.

Пунктом 14.6.а ПДР України передбачено, що обгін заборонено на перехресті.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач в позовній заяві наполягає на відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає, що постанова винесена з порушенням його прав та чинного законодавства України, є необґрунтованою та незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Слід вказати, що наявність складу правопорушення встановлюється сукупністю передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за вчинення якого винна особа несе юридичну відповідальність, а саме таких необхідних елементів як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона правопорушення.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України, належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону України «Про національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

З долученого до матеріалів справи відзиву на позовну заяву вбачається, що представник відповідача покликається на дані відеозапису з портативного відеореєстратора та відеореєстратора, установленого у службовому автомобілі.

Однак, дослідивши в судовому засіданні диск з відеозаписами встановлено, що відео не містить фіксації правопорушення вчиненого позивачем. Так, з оглянутих відеофайлів вбачається, що вони відображають різні часові проміжки та різні місця скоєння правопорушення і розгляду справи.

При цьому на відео з реєстратора зафіксовано рух автомобіля марки Пежо білого кольору без можливості встановити державний номерний знак. Таким чином, дослідженими відеоматеріалами не підтверджено факт здійсненого обгону саме позивачем.

Також суд не може спростувати доводи позивача, які підтверджується відеозаписом події про те, що відео з реєстратора стосується іншого водія, так як час оформлення і час на реєстраторі різняться(різна година).

Інших доказів на підтвердження зазначеного факту, матеріали справи не містять.

Тобто, судом не здобуто даних, які б вказували на вину ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові

Суд звертає увагу, що не може бути підтвердженням порушення позивачем ПДР України лише сама постанова серії ЕНА № 4932115 від 09.06.2025 року, оскільки лише опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Також 26.04.2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 338/855/17, адміністративне провадження №К/9901/18195/18 (ЄДРСРУ № 73700356) вказав, що аналіз положень статей КУпАП дозволяє дійти висновку, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені докази, враховуючи те, що усі сумніви трактуються на користь позивача, суд дійшов висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є обґрунтованими, та, відповідно, такими, що підлягають задоволенню, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі підлягає скасуванню, справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак з відповідача підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління поліції у Львівській області суму сплаченого судового збору у сумі 605,60 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2, 6, 77, 241, 242 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - задоволити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 4932115 від 09.06.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, що знаходиться за адресою: 79007, вул. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, .

Суддя В.Б. Сметанюк