Справа № 160/15983/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі позивач) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, що надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи за професією «гірник очисного забою», ст.114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанови КМУ від 31.03.1994 року №202 період з 28.02.2022 по 28.02.2024 року період проходження військової служби, протягом якої брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів під час дії воєнного з розрахунку один місяць служби за три;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії «перехід на інший вид пенсії» із застосуванням ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 28.04.2025 року.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача-2 про відмову у призначенні позивачу пенсії. Позивач зазначає, що відповідач неналежним чином обчислив пільговий стаж позивача, оскільки не застосував кратність до періоду проходження позивачем військової служби.
18 червня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від відповідача-1 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-1 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що правомірно зарахував спірний період до пільгового стажу позивача в одинарному розмірі, при цьому позивач безпідставно просить застосувати кратність до всього періоду проходження служби, а не до безпосередньої участі у бойових діях. До клопотання долучено матеріали пенсійної справи позивача.
Відповідач-2 правом на подання відзиву не скористався, копію ухвали та позовну заяву з додатками отримав завчасно, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 від 30.03.2024 року №996 позивач в період з 01.05.2022 року по 14.05.2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Згідно довідки Військової частини НОМЕР_3 від 28.02.2024 року №678 позивач в періоди з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року, з 15.09.2022 року по 16.09.2022 року, з 26.09.2022 року по 27.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 19.10.2022 року, з 24.10.2022 року по 04.11.2022 року, з 21.12.2022 року по 10.01.2023 року, з 24.01.2023 року по 11.03.2023 року, з 23.03.2023 року по 16.07.2023 року, з 19.07.2023 року по 16.08.2023 року, з 01.10.2023 року по 11.11.2023 року, з 13.11.2023 року по 22.11.2023 року, з 01.12.2023 року по 31.01.2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Рішенням відповідача-2 від 06.05.2025 року №7538/03-16 (№97) позивачу відмовлено в перерахунку пенсії згідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 року №345-VI (далі Закон №345-VI). Вказано, що у позивача в наявності лише 14 років 02 місяці 17 днів пільгового стажу згідно Постанови №202.

Згідно форми РС-право позивача кратність до періодів його зайнятості не застосовувалася.

Вважаючи таке рішення відповідача-2 протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 1 Закону №345-VI встановлено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Відповідно до ст. 8 Закону №345-VI мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до п. «в» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Згідно ст. 57 Закону №1788-XII військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

17 липня 1992 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17.07.1992 року №393 (далі Порядок №393).

За п. 3 Порядку №393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: а) один місяць служби за три місяці:

- участь у бойових діях у воєнний час;

- час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей затверджено Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року №530 (далі Положення №530).

Згідно п. 2.3. Положення №530 при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу): один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час.

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком №1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (у тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону №345-VI така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 06.07.2023 року у справі № 200/5813/20-а.

В даній справі перешкодою для перерахунку пенсії позивача з урахуванням вищевказаної норми права стала недостатність пільгового стажу позивача.

Водночас, відповідач визнав і матеріалами справи підтверджується, що періоди, в яких позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, відповідач зараховує до пільгового стажу позивача без урахування кратності.

Норми ч. 1 ст. 8 Закону №2011-ХІІ та ч. 1 ст. 2 Закону №2232-ХІІ передбачає право на пільгове зарахування військової служби до стажу особи, що в юридичній ситуації позивача наявне.

В свою чергу як приписи Положення №530, так і Порядку №393 передбачають кратність як спосіб обчислення не до проходження військової служби як такої, а саме для безпосередньої участі у бойових діях під час проходження військової служби.

Таким чином, законодавством передбачено пільгу для військовослужбовців, яка зводиться до надання періоду проходження військової служби універсального статусу при обчисленні стажу особи, однак без надання пільг щодо кратності. В свою чергу додаткова пільга щодо кратності обчислення «універсального» стажу стосується не всіх військовослужбовців, а лише тих, які під час військової служби брали безпосередню участь у бойових діях (у відповідній правовій формі, яку визначено для таких бойових дій).

Згідно форми РС-право позивача періоди безпосередньої участі у бойових діях не виокремлено, кратність до них не застосовано, що свідчить про порушення прав позивача в цій частині.

Окремо суд зауважує, що зарахуванню в трикратному розмірі підлягають не лише повні місяці, а весь відповідний період, оскільки йдеться про пільгу для осіб, які брали підвищений ризик для себе, виконуючи службові обов`язки, в зв`язку з чим пільгове обчислення лише повних місяців відповідного періоду служби суперечило б меті правового регулювання спірних правовідносин та порушувало б права таких осіб.

Подібне правозастосування здійснено Третім апеляційним адміністративним судом у постановах від 13.03.2025 року у справі №160/23858/24, від 02.07.2024 року у справі №160/2246/24, від 25.07.2024 року у справі №160/11787/23.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, однак лише частково, оскільки позивач вважав, що кратність належить застосувати до всього періоду військової служби (а не лише до безпосередньої участі у бойових діях), що законодавством не передбачено.

Відповідачі посилалися на п. 6 Порядку №637, згідно якого військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до стажу роботи на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2);

обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3);

добросовісно (п. 5);

розсудливо (п. 6);

пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8).

Зазначені критерії хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення та вчиняє дії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі № 9901/459/21.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Суд звертає увагу на те, що у п. 6 Порядку №637 не вказано, що підтвердження безпосередньої участі у бойових діях може бути здійснено виключно за довідками ТЦК та СП.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 затверджено Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі Порядок №413).

Додатком 6 до Порядку №413 затверджено форму довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, при цьому зауважено, що довідка може складатися «військовою частиною (органом, підрозділом), підприємства, установи, організації».

Отже, в наявності передбачена законодавством пільга щодо кратності обчислення періоду безпосередньої участі у бойових діях, а також Порядок №413, яким передбачено, що факт такої безпосередньої участі у бойових діях може засвідчуватися довідками, зокрема, військових частин.

За таких обставин суд констатує, що не відповідає вимогам ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а також принципу верховенства права, правозастосування, яке позбавляє особу права на певну пільгу, якщо відповідна обставина підтверджена поза розумним сумнівом та згідно спеціально передбаченої законодавством процедури.

Як наслідок, позивач має право на кратне обчислення періодів безпосередньої участі у бойових діях, визначених у довідці, яка складена військовою частиною.

Згідно зі ст. 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

В разі наявності сумнівів щодо відповідної обставини відповідач-2 мав у своєму розпорядженні вищевказані повноваження щодо перевірки відповідних обставин, чого не зробив, чим також допустив порушення вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України та прав позивача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання провести перерахунок пенсії.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 року у справі № 480/4288/21, від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21.

Судом встановлено, що спірні періоди (у частині, визнаній судом) підлягають зарахуванню до стажу позивача в кратному розмірі, у відповідача-2 не існує іншого правомірного варіанту поведінки, окрім як зарахувати такі періоди в кратному розмірі.

Щодо суб`єкта, якого належить зобов`язати вчинити відповідні дії, суд зазначає наступне.

Зобов`язання на вчинення дій належить покладати на того суб`єкта, поведінка або рішення якого визнається протиправною, отже в задоволенні позову до відповідача-1 належить відмовити.

Аналогічне правозастосування здійснене у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.05.2024 року у справі №240/505/24.

Тотожне правозастосування здійснене і Третім апеляційним адміністративним судом у постановах від 27.11.2024 року у справі №340/3630/24, від 11.03.2025 року у справі №160/30856/24.

Суд звертає увагу на те, що військова служба має універсальний характер для цілей зарахування до стажу особи, зараховується до усіх видів стажу (страхового, пільгового, спеціального) та враховується при обчисленні усіх видів стажу позивача. Кратність такого зарахування не змінює універсального характеру відповідного стажу. Отже, відповідач-2, повинен зарахувати відповідні періоди до всіх видів стажу позивача та враховувати ці періоди при обчисленні стажу позивача будь-якого виду та для будь-яких цілей.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, м. Луцьк, Київський Майдан, буд. 6, ) про визнання скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 06.05.2025 року №7538/03-16 (№ 97) про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 01.05.2022 року по 14.05.2022 року, з 01.08.2022 року по 31.08.2022 року, з 15.09.2022 року по 16.09.2022 року, з 26.09.2022 року по 27.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 19.10.2022 року, з 24.10.2022 року по 04.11.2022 року, з 21.12.2022 року по 10.01.2023 року, з 24.01.2023 року по 11.03.2023 року, з 23.03.2023 року по 16.07.2023 року, з 19.07.2023 року по 16.08.2023 року, з 01.10.2023 року по 11.11.2023 року, з 13.11.2023 року по 22.11.2023 року, з 01.12.2023 року по 31.01.2024 року у трикратному розмірі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 28.04.2025 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювався.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко