Справа № 240/20092/24
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/20092/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо проведення невірного та неповного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 , а саме у проведенні неповного і невірного розрахунку грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та додаткових оплачуваних відпусток загальної кількості 162 доби, з них : 2 доби невикористаної відпустки за 2015 рік, за 24 доби невикористаної відпустки за 2020 рік, 41 доби невикористаної відпустки за 2021 рік, за 24 доби невикористаної відпустки за 2022 рік, за 43 доби невикористаної відпустки за 2023 рік та за 28 діб невикористаної відпустки за 2024 рік, які передбачені в наказі № 529 о/с від 18.09.2024 року про звільнення позивача;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 137451,54 грн. за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та додаткових оплачуваних відпусток загальної кількості 162 доби, з них: 2 доби невикористаної відпустки за 2015 рік, за 24 доби невикористаної відпустки за 2020 рік, 41 доби невикористаної відпустки за 2021 рік, за 24 доби невикористаної відпустки за 2022 рік, за 43 доби невикористаної відпустки за 2023 рік та за 28 діб невикористаної відпустки за 2024 рік, які передбачені в наказі № 529 о/с від 18.09.2024 року, виходячи з грошового забезпечення в розмірі 16120,86 грн., станом на день звільнення 19.09.2024 року позивача, з урахуванням проведених виплат за компенсації невикористаних відпусток в розмірі 74195,91 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки як учасника бойових дій за 2023 рік, та грошової компенсації за невикористані 13 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції за 2024 рік, виходячи з грошового забезпечення у розмірі 16120,86 грн. станом на день звільнення 19 вересня 2024 року;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 14 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки як учасника бойових дій за 2023 рік, та грошової компенсації за невикористані 13 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції за 2024 рік, виходячи з грошового забезпечення у розмірі 16120,86 грн. станом на день звільнення 19 вересня 2024 року;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток при звільненні за 2006 рік - 30 діб, 2009 рік, - 19 діб, 2010 рік - 30 діб, 2012 рік - 1 доба, 2015 рік - 19 діб, виходячи з грошового забезпечення в розмірі 16120, 86 грн. станом на день звільнення зі служби в поліції 19.09.2024;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді грошової компенсації за невикористані частини щорічної оплачуваної відпустки за 2006 рік - 30 діб, 2009 рік, - 19 діб, 2010 рік - 30 діб, 2012 рік - 1 доба, 2015 рік - 19 діб, виходячи з грошового забезпечення в розмірі 16120, 86 грн. станом на день звільнення зі служби в поліції 19.09.2024.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що при звільненні зі служби в поліції відповідач порушив його права щодо отримання повного розрахунку при звільненні в частині виплати компенсації за всі невикористані дні відпустки, зокрема при нарахуванні компенсації не враховано премію, яка є складовою частиною грошового забезпечення поліцейського. Також вказує, що ГУНП в Житомирській області при звільненні позивача зі служби не було виплачено за 2023 рік грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпуски як учасника бойових дій в кількості 14 днів, а також за 2024 рік грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпуски за стаж служби в поліції в кількості 13 календарних днів, за невикористані дні відпусток під час проходження служби в органах УМВС України.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив. Вказав, що позивачу у вересні місяці при звільненні премія не встановлювалася, оскільки це був місяць виконання дисциплінарного стягнення, тому її не було враховано при визначенні грошового забезпечення для обрахунку грошової компенсації за невикористані дні відпусток. Також вважає, що компенсація за невикористану додаткову оплачувану відпуску як учасника бойових дій не передбачена спеціальними нормами актів, які регулюють діяльність поліції. Щодо компенсації за невикористані дні відпусток під час проходження служби в органах УМВС України вважає, що належним відповідачем має бути МВС України, як правонаступник УМВС України.

Позивачем подано відповідь на відзив, де вказано, що доводи позовної заяви не спростовано.

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, де виклав свої доводи, наведені у відзиві на позов.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який наразі триває. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Відповідно до наказів Житомирського окружного адміністративного суду головуючий суддя Шуляк Л.А. перебувала у щорічній відпустці в періоди з 01.01.2025 по 03.01.2025 та з 09.01.2025 по 10.01.2025, з 03.02.2025 по 07.02.2025, з 20.03.2025 по 21.03.2025, з 02.06.2025 по 18.06.2025 включно та на навчанні в період з 10.02.2025 по 14.02.2025 включно.

Дану справу розглянуто у порядку ст.263 КАС України із складанням судового рішення відповідно до ч.4 ст.243 та ч.5 ст.250 КАС України.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національної поліції України.

Відповідно до наказу № 53 о/с від 01.02.2024 року Головного управління Національної поліції в Житомирській області призначено майора поліції Горбачова Олександра Сергійовича заступником начальника управління начальником 2-го відділу управління боротьби з наркозлочинністю Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Згідно із наказом від 19.08.2024 року № 1668 "Про застосування дисциплінарного стягнення" застосовано до заступника начальника управління начальника 2-го відділу управління боротьби з наркозлочинністю ГУНП в Житомирській області підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Вважаючи, що при звільненні зі служби в поліції було проведено неповний розрахунок, позивач звернувся до відповідача із запитами щодо виплати належних сум при звільненні, на які отримав відповіді, що всі належні позивачу суми були виплачені.

Позивач, не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (Закон №580-VІІІ) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Так, ст. 92 Закону №580-VІІІ визначено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Статтею 93 Закону №580-VІІІ встановлено обчислення тривалості відпусток поліцейських. Так, ч.2 статті передбачає, що тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

Згідно із ч.9 цієї статі поліцейським, які звільняються зі служби в поліції за власним бажанням, за віком, за станом здоров`я (через хворобу) або у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням організаційних заходів, у році звільнення, за їх бажанням, надається щорічна основна відпустка з наступним звільненням, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. Датою звільнення поліцейського в цьому разі є останній день відпустки.

При звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

Відповідно до ч. 10 цієї статті поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі не використані під час проходження служби дні:

щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;

щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно з ч. 2 ст. 94 Закону №580-VІІІ порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 94 Закону №580-VІІІ та постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок №260).

Згідно із пунктом 2 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

При виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата (п.9).

Виплата грошового забезпечення поліцейським та здобувачам ЗВО здійснюється щомісяця з 25 числа по останній день місяця за поточний місяць (п.13).

Відповідно до пункту 12 розділу II Порядку №260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та в межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції України.

У місяці виконання дисциплінарного стягнення поліцейського премія може не встановлюватися.

Згідно із п.8 розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, які відповідно до законодавства України мають право на відпустку із збереженням грошового забезпечення, виплата грошового забезпечення здійснюється в розмірі, яке вони отримували на день, що передував цій відпустці, з розрахунку посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії.

При звільненні поліцейського зі служби в поліції проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. Кількість днів надмірно нарахованої частини щорічної відпустки вказується в наказі про звільнення.

Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції, виплачується грошова компенсація за всі невикористані під час проходження служби дні:

щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського;

щорічної додаткової відпустки особам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи.

Виплата грошової компенсації за невикористану відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення. У випадках припинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 8 розділу I цих Порядку та умов, і призупинення виплати грошового забезпечення з підстав, зазначених у пункті 7 цього розділу, виплата компенсації за невикористану відпустку проводиться з розміру грошового забезпечення, яке було встановлено на день припинення (призупинення), крім премії.

Як зазначає позивач, при розрахунку компенсації за невикористані дні відпусток відповідач мав встановити одноденний розмір грошового забезпечення, виходячи із суми загального грошового забезпечення при звільненні, яка складає 16120,86 грн.

Відповідач вказує, що у вересні місяці при звільненні позивачу премія не встановлювалася, оскільки це був місяць виконання дисциплінарного стягнення.

Суд враховує, що відповідно до наказу від 19.08.2024 року № 1668 до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції з 19.09.2024, а тому невстановлення йому премії у вересні 2024 року узгоджується з пунктом 12 розділу II Порядку №260.

Враховуючи, що право на премію у вересні 2024 року позивач не набув, відповідно вона не входила до місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до законодавства, на день звільнення зі служби.

Як видно із матеріалів справи, при звільненні зі служби в поліції ОСОБА_1 нараховано грошове забезпечення:

- посадовий оклад - 2153,33 грн. (3400,00 грн./30 к.д.*19к.д.);

- оклад за спеціальним званням - 1393,33 грн. (2200,00 грн./30 к.д.*19к.д.);

- надбавка за стаж служби в поліції 1241,33 грн. (1960,00 грн./30 к.д.* 19 к.д.);

- надбавка за службу в умовах режимних обмежень 323,00 грн. (510 грн./30 к.д.*19 к.д.);

- надбавка за специфічні умови проходження служби - 3591,00 грн. (5670,00 грн./30 к.д. *19 к.д.);

- щомісячна премія за серпень виплачена у вересні - 7336,41 грн.;

- індексація - 82,46 грн. (130,20 грн./30 к.д.*19 к.д.).

Отже, до загальної суми нарахованого грошового забезпечення у вересні (16120,86 грн.) входила премія за серпень 2024 року, тоді як звільнення відбулось 19.09.2024 року, тому її правомірно не враховано при обчисленні компенсації за невикористані відпустки.

Зокрема, компенсація за невикористані відпустки ОСОБА_1 нарахована в сумі 74195,91 грн. ((посадовий оклад 2153,33 грн. + оклад за спеціальним званням 1393,33 грн. - надбавка за стаж служби в поліції 1241,33 грн. + надбавка за специфічні умови проходження служби 3591,00 грн. + надбавка за службу в умовах режимних обмежень 323,00 грн.) / 19 к.д. * 162 к.д.).

Таким чином, твердження позивача про те, що одноденний розмір грошового забезпечення мав визначатись із суми загального грошового забезпечення при звільненні - 16120,86 грн. є хибним, відповідно позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учасника бойових дій, слід зазначити наступне.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 21.09.2015, ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій.

Згідно з п. 12 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 №3551-XII (Закон №3551-ХІІ) учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

При цьому, ст. 4 Закону України "Про відпустки" від 05 листопада 1996 року №504/96-ВР передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Отже, виходячи із норм Закону №3551-ХІІ додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік є пільгою, гарантованою державою.

Згідно зі ст. 6 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, поліцейські, особи рядового, начальницького складу і військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які за рішенням відповідних державних органів були направлені для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки або у відрядження в держави, де в цей період велися бойові дії.

Статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" визначено, що учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Відповідач вважає, що за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону "Про відпустки" та статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не виплачується компенсація.

Суд відхиляє дане твердження, оскільки даний вид додаткової відпустки надається щорічно із збереженням заробітної плати, тобто ця відпустка є оплачуваною, а тому у разі її не використання, у поліцейського виникає право на отримання компенсації за невикористані дні цієї відпустки при звільненні зі служби, як це передбачено п.8 розділу ІІІ Порядку №260.

Також Верховний Суд зазначав, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ними дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону "Про відпустки" та статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (пункт 22 постанови від 7 травня 2020 року у справі №360/4127/19).

Щодо виплати поліцейським грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки, то Верховний Суд зазначав, що через відсутність правового врегулювання положеннями Закону України "Про Національну поліцію" і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки при вирішенні спору слід застосовувати приписи КЗпП України і Закону України "Про відпустки" (пункт 60 постанови від 19 січня 2021 року у справі №160/10875/19, постанова від 23 жовтня 2019 року у справі №826/8185/18 та інші).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про відпустки" і частини першої статті 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

У випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні як основної, так і додаткової відпустки (пункт 62 постанови від 19 січня 2021 року у справі №160/10875/19).

Вказані висновки підтримано Верховним Судом й у постанові від 20 липня 2023 року у справі №200/18480/21.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Отже, позивач як особа, яка має статус учасника бойових дій, має право при звільненні зі служби в поліції на отримання компенсації за всі невикористані дні як основної, так і додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону "Про відпустки" та статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Як вказував відповідач у листі №СЕД-19503-2024 від 02.09.2024, за період служби в ГУНП в Житомирській області з 07.11.2015 позивачу щорічні основні та додаткові відпустки, а також додаткові відпустки як учаснику бойових дій відповідно до поданих рапортів було надано наступним чином та підтверджується зазначеними наказами:

- за 2015 рік (з 07.11.2015 по 31.12.2015) - 2 доби (пропорційно до відпрацьованого у році часу) не використані;

- за 2016 рік - 30 діб (щорічна основна) використана (наказ ГУНП від 29.08.2016 № 198 о/с); 5 діб (додаткова відпустка за стаж служби в поліції) використана (наказ ГУНП від 29.08.2016 № 198 о/с); відпустка як учаснику бойових дій використана (наказ ГУНП від 04.01.2016 № 1 о/с);

- за 2017 рік - 30 діб (щорічна основна) використана (наказ ГУНП від 21.07.2017 № 138 о/с); 6 діб (додаткова відпустка за стаж служби в поліції) використана (наказ ГУНП від 21.07.2017 № 138 о/с); відпустка як учаснику бойових дій використана (наказ ГУНП від 17.11.2017 № 230 о/с);

- за 2018 рік - 30 діб (щорічна основна) використана (наказ ГУНП від 28.09.2018 № 195 о/с, від 22.11.2018 № 229 о/с); 7 діб (додаткова відпустка за стаж служби в поліції) використана (наказ ГУНП від 28.09.2018 № 195 о/с, від 22.11.2018 № 229 о/с); відпустка як учаснику бойових дій використана (наказ ГУНП від 23.06.2018 № 126 о/с);

- за 2019 рік - 30 діб (щорічна основна) використана (наказ ГУНП від 01.11.2019 № 224 о/с); 8 діб (додаткова відпустка за стаж служби в поліції) використана (наказ ГУНП від 01.11.2019 № 224 о/с); відпустка як учаснику бойових дій використана (наказ ГУНП від 01.11.2019 № 224 о/с);

- за 2020 рік - 16 діб (щорічна основна) використана (наказ ГУНП від 21.12.2020 № 344 о/с); 14 діб (щорічна основна) та 10 діб (додаткова відпустка за стаж служби в поліції) не використані; відпустка як учаснику бойових дій використана (наказ ГУНП від 13.07.2020 № 192 о/с);

- за 2021 рік - 30 діб (щорічна основна) не використана; 11 діб (додаткова відпустка за стаж служби в поліції) не використана; відпустка як учаснику бойових дій використана (наказ ГУНП від 27.09.2021 № 349 о/с);

- за 2022 рік - 18 діб (щорічна основна) використана (накази ГУНП від 06.01.2023 № 10 о/с, від 26.04.2023 № 185 о/с, від 18.10.2023 № 531 о/с); 12 діб (щорічна основна) та 12 діб (додаткова відпустка за стаж служби в поліції) не використані; відпустка як учаснику бойових дій використана (наказ ГУНП від 04.01.2022 № 1 о/с);

- за 2023 рік - 30 діб (щорічна основна) не використана; 13 діб (додаткова відпустка за стаж служби в поліції) не використана; відпустка як учаснику бойових дій не використана;

- за 2024 рік - 30 діб (щорічна основна) не використана; 13 діб (додаткова відпустка за стаж служби в поліції) не використана; відпустка як учаснику бойових дій використана (наказ ГУНП від 03.07.2024 № 354 о/с).

Відповідачем виплачено грошову компенсацію за 162 доби, з них: 2 доби невикористаної відпустки за 2015 рік, за 24 доби невикористаної відпустки за 2020 рік, 41 добу невикористаної відпустки за 2021 рік, за 24 доби невикористаної відпустки за 2022 рік, за 43 доби невикористаної відпустки за 2023 рік та за 28 діб невикористаної відпустки за 2024 рік.

Тобто, ГУНП в Житомирській області при звільненні позивача зі служби не було проведено повного розрахунку та не виплачена за 2023 рік грошова компенсація за невикористані дні додаткової оплачуваної відпуски як учасника бойових дій в кількості 14 днів.

Крім того, як слушно наголошує позивач та не спростовує відповідач, також не було виплачено грошову компенсацію за невикористані дні додаткової оплачуваної відпуски за стаж служби в поліції за 2024 рік в кількості 13 календарних днів.

За таких обставин, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо грошової компенсації за невикористані частини щорічної оплачуваної відпустки за час проходження служби в органах внутрішніх справ слід зазначити наступне.

Як видно із матеріалів справи, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 16.11.2006 по 06.11.2015:

- 16.11.2006 - 14.03.2007 - Вінницьке вище професійне училище ДДСО при МВС України;

- 16.03.2007 - 01.04.2010 - Житомирське МРВ ДСО УДСО при УМВС України в

Житомирській області;

- 01.04.2010 - 08.11.2013 - Богунський РВ УМВС України в Житомирській області;

- 08.11.2013 - 07.08.2015 - Житомирський MB УМВС України в Житомирській області;

- 07.08.2015 - 06.11.2015 - УКР УМВС України в Житомирській області;

- з 07.11.2015 по 19.09.2024 - в органах Національної поліції України, тобто служба в органах внутрішніх справ та органах поліції була безперервною.

Відповідач, відмовляючи у виплаті компенсації за невикористані дні відпусток протягом 2006-2015 років вказує на те, що правонаступником у даних правовідносинах ліквідованого УМВС України у Житомирській області є Міністерство внутрішніх справ України.

Суд критично оцінює дане твердження з огляду на наступне.

14 квітня 2015 року МВС України видано наказ № 431 "Про заходи щодо реформування органів внутрішніх справ".

16 вересня 2015 року КМУ прийняв постанову № 730 "Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ", якою постановив утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, у тому числі ГУНП в Житомирській області, та ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи МВС, зокрема УМВС України в Житомирській області.

Спір між сторонами цієї справи виник у відносинах публічної служби - у зв`язку з проходженням позивачем служби в органах внутрішніх справ та не стосується публічно-владних функцій УМВС України в Житомирській області.

Тож підстави для правонаступництва у цих правовідносинах виникли саме з моменту державної реєстрації припинення УМВС України в Житомирській області.

Так, з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видно, що УМВС України в Житомирській області припинено 09 липня 2021 року, про що свідчить запис №1 20008324 про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Правонаступником ліквідованого УМВС України в Житомирській області є саме той орган, до якого перейшла адміністративна компетенція суб`єкта владних повноважень, що припинився.

Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 травня 2023 року в справі № 240/11052/20 та від 28 листопада 2023 року у справі №806/2056/18.

За таких обставин, необхідно проаналізувати і співставити функції та завдання, які наразі виконують МВС України та Національна поліція.

Так, приписами статей 1, 2 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" визначено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є, зокрема, надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Також, згідно з Положенням про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2015 року №878, МВС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МВС України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах: забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг; захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні; цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

На підставі співставлення завдань та функцій цих органів можна дійти висновку про те, що МВС України є органом влади, який формує державну політику у сфері, зокрема, забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг. Водночас, реалізація державної політики у вказаній сфері відноситься до компетенції Національної поліції, а до цього відповідні завдання та функції держави покладалися на міліцію.

Таким чином, у спірних правовідносинах правонаступником прав та обов`язків ліквідованого УМВС України в Житомирській області, ураховуючи правовий статус, обсяг повноважень і принцип територіальності, є відповідний територіальний орган Національної поліції, а саме ГУНП в Житомирській області.

Близька за змістом правова позиція щодо передачі функцій ліквідованих управлінь МВС України до відповідних управлінь Національної поліції неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 05 листопада 2020 року в справі № 752/2391/17 (2а-14/09), від 17 травня 2023 року в справі № 240/11052/20, від 28 червня 2023 року в справі №823/1462/15, від 02 серпня 2023 року в справі № 580/2348/21, від 21 березня 2025 року у справі № 420/31729/23 і правових підстав для відступлення від такої позиції Верховного Суду в цій справі немає.

Таким чином, відповідач зобов`язаний був при звільненні позивача зі служби в поліції виплатити компенсацію за невикористані дні відпусток за час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Як зазначав відповідач у листі №СЕД-19503-2024 від 02.09.2024 року, переглядом наказів Богунського РВ УМВС України в Житомирській області, які були передані на зберігання до ВРТЗІ ГУНП в Житомирській області, а саме архівні справи № № 75 - 78 опис 2 фонд 64, встановлено наявність наказів про надання відпусток за період з 01.04.2010 по 08.11.2013, а саме:

- за 2010 рік: надано короткострокову відпустку - 10 діб (наказ Богунського РВ від 11.06.2010 № 118 о/с; архівна справа 75); чергову відпустку не використовував (мав право на 30 діб);

- за 2011 рік: надано чергову відпустку - 30 діб (наказ Богунського РВ від 12.05.2011 № 23 о/с; архівна справа 76); (мав право на 30 діб);

- за 2012 рік: надано чергову відпустку - 29 діб (наказ Богунського РВ від 01.08.2012 №62 о/с; від 06.12.2012 № 111 о/с; архівна справа 77); (мав право на 30 діб);

- за 2013 рік: надано чергову відпустку - 30 діб (наказ Богунського РВ від 13.08.2013 №110 о/с; архівна справа 78); (мав право на 30 діб).

Переглядом наказів Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, які були передані на зберігання до ВРТЗІ ГУНП в Житомирській області, а саме архівні справи № № 9 - 13 опис 2 фонд 34, встановлено наявність наказів про надання відпусток за період з 08.11.2013 по 07.08.2015, а саме:

- за 2014 рік: надано чергову відпустку - 30 діб (наказ Житомирського MB від 11.08.2014 № 134 о/с, архівна справа 10; від 02.03.2015 № 38 о/с, архівна справа 12); (мав право на 30 діб);

- за 2015 рік: надано чергову відпустку - 11 діб (наказ Житомирського MB від 31.07.2015 № 120 о/с; архівна справа 12); (мав право на 30 діб).

Переглядом наказів УМВС України в Житомирській області, які були передані на зберігання до ВРТЗІ ГУНП в Житомирській області, а саме архівні справи № № 314 -319 опис 4 фонд 13, встановлено відсутність наказів про надання відпусток за період з 07.08.2015 по 06.11.2015.

У відповіді ГУНП в Житомирській області №СЕД-21299-2024 вказано, що відповідно до інформації, що надійшла з УПО в Житомирській області НПУ щодо позивача:

- за 2006 рік відпустку не використовував; (мав право на 30 діб);

- за 2007 рік використано 30 діб (наказ ВДСО від 04.12.2007 № 137 о/с, від 09.01.2008 № 4 о/с); (мав право на 30 діб);

- за 2008 рік використано 30 діб (наказ ВДСО від 19.08.2008 № 104 о/с, від 02.12.2008 № 152 о/с); (мав право на 30 діб);

- за 2009 рік використано 11 діб (наказ ВДСО від 17.08.2009 № 96 о/с); (мав право на 30 діб).

Тобто, зі змісту листів ГУНП в Житомирській області за № СЕД-19503-2024 від 02.09.2024 року та № СЕД-21299-2024 від 05.09.2024 року встановлено, що позивачем не використано: за 2006 рік щорічної відпуски в кількості 30 діб; за 2009 рік щорічної відпуски в кількості 19 діб; за 2010 рік щорічної відпуски в кількості 30 діб; за 2012 рік щорічної відпуски в кількості 1 доба; за 2015 рік щорічної відпуски в кількості 19 діб.

Отже, загальна кількість невикористаних днів відпусток складає 99 діб, за які позивач має право на отримання грошової компенсації, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо виплати компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та додаткових оплачуваних відпусток, як того вимагають приписи ч.10 ст.93 Закону №580-VІІІ та п.8 розділу ІІІ Порядку №260, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи положення ст.139 КАС України, зважаючи на відсутність документально-підтверджених судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо проведення повного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 в частині виплати компенсації за усі невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток та додаткових оплачуваних відпусток.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 14 днів додаткової оплачуваної відпустки як учасника бойових дій за 2023 рік, за невикористані 13 днів додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції за 2024 рік, за невикористані 99 днів щорічних оплачуваних відпусток за період 2006-2015 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби в поліції 19.09.2024.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст складено: 01 серпня 2025 р.

01.08.25