Справа № 520/10500/24
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 серпня 2025 року справа № 520/10500/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівні, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області

про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі по тексту відповідач, ГУ ПФ України в Харківській області), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФ України в Чернівецькій області від 14.03.2024 № 54 про відмову позивачу у призначенні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV;

- зобов`язати ГУ ПФ України в Чернівецькій області нарахувати і виплатити грошову допомогу станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що вона є працівником закладу освіти, відповідно до норм чинного законодавства має право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком, в зв`язку із чим звернувся до відповідача із відповідною заявою. Однак відповідачем відмовлено їй у призначенні грошової допомоги. Разом з тим, позивач вважає, що на дату звернення до відповідача вона має стаж роботи, що дає право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти пенсій за віком станом на день призначення пенсії.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

ГУ ПФ України в Чернівецькій області за допомогою системи «Електронний суд» 14.05.2024 суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з посиланням на те, що грошова допомога, визначена пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-ІV надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України № 1058-ІV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. Зазначено, що до стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, а відтак і до страхового стажу, що дає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-ІV не враховано період роботи позивача з 01.11.1993 по 31.07.2023. Відповідач вважає, що права на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-ІV, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення позивач немає, оскільки страховий стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», становить менше 35 років.

Позивач правом надання відповіді на відзив не скористалася.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач 24.03.2023 звернувся до ГУ ПФ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач 22.07.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (за місцем реєстрації) із заявою щодо перерахунку пенсії та виплати грошової допомоги відповідно до пункту 7.1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після реєстрації в ГУ ПФ України в Харківській області, заява позивача про призначення пенсії за віком за принципом екстериторіальності розглянута ГУ ПФ України в Чернівецькій області.

За результатом розгляду вказаної заяви ГУ ПФ України в Чернівецькій області прийнято рішення від 14.03.2024 № 54, яким відмовлено у призначені грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу та не підтвердженням факту роботи на відповідній посаді на день досягнення пенсійного віку. Вказано, що загальний страховий стаж позивача складає 29 років 09 місяців.

Вважаючи, вказане рішення відповідача протиправним, позивач звернулася з даною позовною заявою до Харківського окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Суд звертає увагу, що суть спору полягає у наявності чи відсутності правових підстав для нарахування та виплати позивачу відповідачем грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Приписами статті 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту - Закон України № 1058-IV ).

Згідно із частиною першою статті 4 Закону України № 1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII (далі по тексту - Закон України № 1788-XII, у редакції на час виникнення спірних правовідносин), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. Згідно з абзацом другим пункту 2.4 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії за вислугу років призначаються у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Спірним питанням у даній справі є наявність права у позивача на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказана норма передбачає, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Порядок № 1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е», пункту «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким, починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Аналогічні спірні відносини вже розглядалися Верховним Судом. Зокрема, у постанові від 15.06.2022 у справі № 200/854/19-а Верховний Суд дійшов висновку, що: «норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону України № 1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом на день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону України № 1058-IV станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах».

У позовній заяві позивач наполягає на тому, що не зарахування відповідачем до стажу, який дає право позивачу на виплату грошової допомоги періоду роботи з 01.11.1993 по 31.07.2013 є безпідставним, а відмова відповідача у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги з неврахування цього періоду до стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є протиправною.

З цього приводу суд зазначає про таке.

Як зазначалося, відповідачем позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України № 1058-IV з 22.07.2023. Страховий стаж позивача на час звернення склав 29 років 9 місяців.

Як вбачається з рішення відповідача від 14.03.2024 № 54 до стажу на посадах, які дають право на призначення пенсії за вислугу років не зараховано період роботи позивача з 01.11.1993 по 31.07.2023.

Тобто, період роботи позивача з 01.11.1993 по 31.07.2023 не зараховано до спеціального стажу позивача, що позивачем в цій частині не оскаржено.

Саме така підстава відмови у задоволенні заяви позивача про виплату грошової допомоги зазначена Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

У межах справи, що розглядається, правомірність рішення пенсійного органу або дії пенсійного органу щодо розрахунку спеціального стажу позивача не є предметом спору у даній справі.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.07.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернівецькій області із заявою лише про виплату грошової допомоги, визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України № 1058-IV.

Питання зарахування чи не зарахування певних періодів роботи позивача до страхового та/або спеціального стажу у вказаній заяві позивачем не ставилось та пенсійним органом не розглядалося.

Рішенням ГУ ПФ України в Чернівецькій області від 14.03.2024 № 54 позивача повідомив про відсутність підстав для виплати грошової допомоги, оскільки стаж позивача на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років становить менше 35 років.

Тобто, станом на день звернення позивача із заявою про виплату спірної грошової допомоги, позивач не мав достатньо страхового стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки питання зарахування до спеціального стажу позивача роботи з 01.11.1993 по 31.07.2023 не вирішено ані пенсійними органами, ані судовими рішеннями. З позовом про зарахування спірного періоду роботи до спеціального стажу позивач до суду, в тому числі в рамках цієї справи, не звертався.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 243-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, місто Харків, 61002, ) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 04.08.2025.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА