Справа № 400/4453/24
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/4453/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року (суддя Устинов І.А., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 30.10.2024) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

13.05.2024 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, в якому позивач просив:

- визнати протиправною відмову у зарахуванні пільгової вислуги років позивачу до календарної вислуги років та до стажу служби в органах внутрішніх справ та поліції;

- зобов`язати здійснити перерахунок та зарахувати позивачу відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди з 22.07.2004 - 17.04.2006, 17.04.2006 - 21.07.2006, 21.07.2006 - 22.10.2007, 22.10.2007 - 26.05.2008, 26.05.2008 - 15.03.2010, 15.03.2010 - 01.02.2013 - у загальній кількості 02 роки, 10 місяців, 03 дні в пільговому обчисленні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне встановлення обставин та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

На думку апелянта, норми Порядку №393 від 17.07.1992 р. необхідно застосовувати не лише при обчисленні вислуги років після звільнення особи зі служби в поліції, але й під час проходження такої служби, з метою встановлення права на пенсію за вислугу років. При цьому, таке обчислення вислуги років відповідно до Порядку №393 проводиться лише з метою подальшого призначення пенсії.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів і вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач служив в органах МВС, а з 07.11.2015 проходить службу в Національній поліції України. Станом на 20.04.2023 вислуга років у календарному обчисленні становить - 19 років, 00 місяців, 16 днів. Пільгова вислуга років (без урахування календарної) становить - 02 роки 10 місяців 03 дні.

04.04.2024 представник позивача звернувся до начальника ГУНП в Миколаївській області з адвокатським запитом про надання довідки станом на час проходження служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції України, враховуючи календарну та пільгову окремо та здійснити перерахунок та зарахувати вислугу в пільговому обчисленні за період з 22.07.2004 - 17.04.2006, 17.04.2006 - 21.07.2006, 21.07.2006 - 22.10.2007, 22.10.2007 - 26.05.2008, 26.05.2008 - 15.03.2010, 15.03.2010 - 01.02.2013 - у загальній кількості 02 роки, 10 місяців, 03 дні до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії.

Листом від 11.04.2024 заявника повідомлено, що пільгова вислуга років (без урахування календарної) складає 02 роки, 10 місяців, 03 дні. Також повідомлено, що пільгова вислуга років зараховується працівнику, який має необхідну календарну вислугу років для призначення пенсії і впливає лише на розмір пенсії згідно п. "а" ст. 13 Закону №2262. Враховуючи, що заявник не має права на пенсію, у оформленні необхідних документів та складанні розрахунку вислуги років для призначення пенсії відсутні правові підстави.

Уважаючи протиправною відмову у зарахуванні до календарної вислуги років вислуги в пільговому обчисленні у кількості 02 роки, 10 місяців, 03 дні та здійсненні перерахунку стажу служби в поліції, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач проходить службу та не звертався до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, у відповідача не виникло обов`язку зарахувати позивачу до календарної вислуги років, яка дає право на пенсію, вислугу років в пільговому обчисленні. Вимога позивача має передчасний характер та суперечить процедурі та визначеному у застосованих нормативних актах обставинам та часу їх застосування.

Надаючи правову оцінку законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень вказаним критеріям для оцінювання рішення, (дій) є достатньою підставою для задоволення адміністративного позову, за умови, що встановлено порушення прав та інтересів позивача.

Частинами третью та четвертою статті 23 Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" унормовано, що пенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України.

Статтею 1 Закону України від 09.04.1992 року №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон №2262-XII) передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Статтею 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, серед яких: служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Умови призначення пенсії за вислугу років передбачені статтею 12 Закону №2262-XII.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.92 р. №393 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються час перебування на посадах службовців у виправно-трудових установах, в органах і установах виконання покарань, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, інспекціях виправних робіт, підрозділах кримінально-виконавчої інспекції та невоєнізованої професійно-пожежної охорони, які переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби за переліком посад і на умовах (в порядку), затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ та Державним департаментом з питань виконання покарань.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що обчислення вислуги років застосовується виключно з метою призначення пенсій відповідно до Закону №2262-XII.

Аналізуючи норми статті 12 Закону №2262-XII колегія суддів дійшла висновку, що призначення пенсії за вислугу років за нормами цього Закону законодавець пов`язує з моментом звільнення особи зі служби у разі наявності необхідної вислуги років.

Як вбачається з матеріалів справи, що на момент виникнення спірних правовідносин позивач продовжував перебувати на службі в поліції та не був звільнений.

У зв`язку із чим варто зазначити, що адміністративне судочинство спрямоване на захист уже порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, а для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень рішення, вчиненню ним дій чи допущенням бездіяльності порушуються права позивача. Захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення. Неможливо зобов`язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії чи утриматись від вчинення певних дій, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.

Станом на день розгляду даної справи судом першої інстанції право позивача на пільгове обчислення вислуги років для призначення пенсії не порушено, оскільки спір в даній адміністративній справі не стосується питання відмови у призначенні позивачу пенсії на підставі норм Закону №2262-XII.

Зі спірного листа-відповіді від 11.04.2024 вбачається, що відповідачем фактично не заперечується можливість зарахування періоду проходження служби в пільговому обчисленні до вислуги років позивача у разі такої необхідності, а саме для призначення пенсії поліцейському.

Враховуючи те, що позивач проходить службу, а також зважаючи на те, що він не звертався із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, зобов`язання відповідача зарахувати йому до календарної вислуги років, яка дає право на пенсію, вислугу років в пільговому обчисленні, має передчасний характер та суперечить процедурі та визначеному у застосованих нормативних актах обставинам та часу їх застосування.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки питання призначення пенсії позивачу вирішуватиметься під час його звільнення зі служби та призначення пенсії, тобто вказане є передчасним.

При цьому, колегія суддів уважає безпідставним посилання позивача на необхідність врахування при вирішенні спірних правовідносин висновки Верховного Суду у справах №750/9775/16-а, №725/1959/17, №295/6301/17, оскільки у наведених апелянтом справах та у справі, що розглядається правовідносини не є подібними. Визначальним у цьому випадку є змістовний критерій. Так, у вказаних апелянтом справах предмет спору стосувався права особи на пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII, враховуючи наявність пільгового стажу, який вираховується відповідно до підзаконного нормативно-правового акту (Постанова №393).

Натомість у цій справі спірне питання пов`язано із зарахуванням до стажу служби в поліції вислуги років на пільгових умовах працюючому поліцейському, який продовжує службу в поліції та із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії не звертався, а тому висновки Верховного Суду у справах №750/9775/16-а, №725/1959/17, №295/6301/17 не є релевантними до обставин цієї справи.

Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та не допустив порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не містять належних чи переконливих аргументів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову. Суд першої інстанції правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов