Справа № 730/1026/25
Суддя: Луговець О. А.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/1026/25
Провадження № 2-а/730/12/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2025 р. м. Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі головуючого судді - Луговця О.А.

з участю секретаря судового засідання - Чорнухи Н.О.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни в порядку спрощеного позовного провадження (з повідомленням учасників) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому просить скасувати рішення суб`єкта владних повноважень поліцейського (м.Борзна) ВП №3 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області старшого сержанта поліції Макієнка Олександра Сергійовича ЕНА №5133915 від 03.07.2025р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що дана постанова відповідача є незаконною та такою, що складена зі значними порушеннями і без доведення в установленому порядку його вини, оскільки правопорушення він не вчиняв, автомобілем не керував і водієм транспортного засобу не був, лише знаходився в салоні як пасажир, у зв`язку з чим вимога поліцейського надати документи пред`явлена до неналежної особи; сама постанова поліцейським при ньому не зачитувалась, підготовки до розгляду справи та самого розгляду справи перед винесенням постанови не проводилось, доказів винуватості не надано, його прохання про надання пояснень проігноровано, права та обов`язки не роз`яснено. Копію постанови отримав 12.07.2025р., у зв`язку з чим вважає строки на її оскарження не пропущеними.

Позивач у судовому засіданні заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Додатково пояснив, що вранці 03 липня 2025 року він на його автомобілі разом з товаришами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поїхали на рибалку. Оскільки він мав намір з ОСОБА_3 вживати спиртне, то за домовленістю його автомобілем керував ОСОБА_2 , а він навіть не брав з дому посвідчення водія. На рибалці він із ОСОБА_3 випили 0,5л горілки, а ОСОБА_2 спиртного не вживав, тому був за водія. Повертаючись близько обіду додому, поблизу с. Линівка в автомобілі заклинило колесо, у зв`язку з чим вони зупинились поряд з узбіччям дороги. Самостійно поломку виправити не вдалося, тому ОСОБА_2 на попутному транспорті поїхав по автозапчастини. Після повернення ОСОБА_2 на таксі із запчастинами, виявилось, що вони не підходять, тому, замкнувши автомобіль, утрьох на таксі поїхали додому. Наступного ранку він тверезий повернувся до свого автомобіля, полагодив його і приїхав на ньому додому. Вказує, що прибулі поліцейські, розбудивши його, не з`ясували обставини перебування автомобіля на дорозі, хоча була ввімкнена аварійна сигналізація, не запитали, хто керував транспортним засобом, а відразу почали вимагати пред`явити документи. Стверджує, що оскільки на момент прибуття працівників поліції він не рухався на автомобілі, то і не був його водієм, а тому не повинен був пред`являти посвідчення водія.

Відповідач був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідками про доставку електронного документу до електронного кабінету (ч.1 ст.268, ч.2 ст.269 КАС України), але своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, у встановлений судом строк подав відзив на позов, в якому просить розглядати справу в їх відсутність та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки винесена інспектором поліції стосовно ОСОБА_1 адмінпостанова є законною, обгрунтованою, складеною за наслідком розгляду обставин події, ознаки якої відповідають складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП; під час розгляду матеріалів позивача було повідомлено про причини зупинки транспортного засобу, надано докази скоєного правопорушення, роз`яснено його права, відеозапис долучено до постанови; доводи позивача є помилковими, надуманими, такими, що не відповідають дійсності, та спрямовані виключно на спробу уникнути відповідальності за вчинене правопорушення; незгода позивача з поставленим йому у провину порушенням ПДР не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів.

Неприбуття в судове засідання належним чином сповіщеного відповідача в даному випадку з огляду на приписи ч.3 ст.268 КАС України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За змістом положень ст.7, 9, 245, 249, 252, 280 КУпАП підставою для притягнення особи до відповідальності за вчинення адміністративного проступку є наявність об`єктивних і суб`єктивних ознак, тобто об`єкта, об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення забезпечується всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин, вирішення питання, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. При цьому, має бути дотриманий порядок (процедура) провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У судовому засіданні встановлено, що поліцейським (м.Борзна) ВП №3 Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області старшим сержантом поліції Макієнком Олександром Сергійовичем 03 липня 2025 року була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №5133915 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн, а саме: ОСОБА_1 03.07.2025р. о 18:05:29 год у с. Линівка по вул. Центральна, 12, керуючи автомобілем «LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.2.1 Правил дорожнього руху керування ТЗ особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ, поліса страхування.

Копію даної постанови ОСОБА_1 відмовився отримувати у день їх винесення, у зв`язку з чим вона була направлена позивачу наступного дня 04 липня 2025 року рекомендованим листом, що підтверджується відміткою у п.9 постанови, а в п.7 також зазначено, що додатком до неї є відео з бодікамери м505.

Водночас копія постанови отримана ОСОБА_1 12 липня 2025 року, позовна заява подана ним до суду 16 липня 2025 року, тобто, в межах визначеного ст.289 КУпАП, ч.2 ст.286 КАС України десятиденного строку на оскарження.

Порядок дорожнього руху на території України згідно Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001р. (далі - ПДР).

У ст.14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положеннями п.1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно п.1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.1а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно п.2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у п.2.1 ПДР.

Дані норми кореспондують з ч.2 ст.16 Закону України «Про дорожній рух», згідно якої водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі посвідчення водія відповідної категорії та пред`явити його на вимогу поліцейського.

На наданих відповідачем відеозаписах із бодікамери поліцейського м505 зафіксовано, що при прибутті працівників патрульної поліції за викликом автомобіль «LANOS», д.н.з. НОМЕР_2 , знаходиться з відкритими передніми дверцятами біля правого краю автодороги, яка має вузьку ширину проїзної частини; ОСОБА_1 перебуває в сплячому стані на розкладеному сидінні водія, а прокинувшись на оклики поліцейських, у нього простежуються ознаки алкогольного сп`яніння. Поліцейський звертається до ОСОБА_1 як до водія автомобіля, на що той не визнає своїх анкетних даних, поводить себе неадекватно. Працівник поліції інформує, що на лінію 102 надійшли скарги громадян, що автомобіль стоїть на дорозі й створює перешкоди для інших учасників дорожнього руху. Також поліцейський двічі просить ОСОБА_1 пред`явити посвідчення водія, на що той повідомляє, що це питання не повинно хвилювати правоохоронців, так як його автомобіль стоїть, він нікуди не їде й нічого не порушує, після чого особу ОСОБА_1 працівники поліції встановлюють за інформаційними базами МВС. Надалі поліцейський повідомляє ОСОБА_1 , що на нього будуть складені адміністративні матеріали, просить трохи почекати, потім повертається і роз`яснює ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, оголошує про винесену постанову, якою накладений штраф у сумі 425 грн, відстороняє від керування транспортним засобом; неодноразові запитання поліцейського щодо підписання постанови ОСОБА_1 ігнорує.

Згідно рапорту про прийняття повідомлення зі служби 102 невідомий заявник повідомив, що на дорозі між с. Ховми та Красностав стоїть автомобіль «Ланос» білого кольору посередині дороги, водій ймовірно нетверезий і спить за кермом; просить направити наряд поліції.

За інформацією з бази МВС власником автомобіля «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, є позивач ОСОБА_1 .

Посилання ОСОБА_1 на відеозаписі при спілкуванні з працівниками патрульної поліції на місці події, а також у судовому засіданні на те, що він не був водієм автомобіля не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Чинне законодавство, в тому числі й Правила дорожнього руху, не містять визначення терміну «керування транспортним засобом», але таке визначення наведено в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу, незалежно від того керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

За змістом п.1 ст.8 Конвенції про дорожній рух, ратифікованої Указом Президії ВП УРСР №2614-УПІ від 25.04.1974р., - кожний транспортний засіб або склад транспортних засобів, які перебувають у русі, повинні мати водія.

Норми чинного законодавства не містять вимоги, що поліцейські повинні безпосередньо спостерігати та записувати рух транспортного засобу, таку інформацію вони можуть отримувати й з інших джерел (у даному випадку повідомлення свідомого громадянина на службу 102); автомобіль «DAEWOO LANOS», д.н.з. НОМЕР_1 , без водія не міг самостійно рухатись і опинитись поміж населенними пунктами; таким керманичем автомобіля був саме ОСОБА_1 , який знаходився на водійському сидінні й на звернення поліцейського до нього як до водія жодного разу не заперечив цієї обставини, не повідомив про іншу особу, яка керувала його транспортним засобом, а лише стверджував, що його автомобіль стоїть, сперечався з правоохоронцями і на їх законну вимогу не пред`явив посвідчення водія.

Надана позивачем копія постанови Борзнянського районного суду Чернігівської області від 28 липня 2025 року у справі №730/1009/25 не може бути належними і беззаперечним доказом його невинуватості, оскільки: по-перше, це судове рішення не набрало законної сили; по-друге, у відповідності до ст.90 КАС України в даній справі суд надає свою оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності.

При цьому, слід зважити на ту обставину, що суд сприяв позивачеві в реалізації його права на виклик та допит можливих свідків події, з цією метою двічі оголошував перерву в судовому засіданні, але позивач явку своїх товаришів-свідків не забезпечив. Одночасно суд констатує, що при розгляді справи за правилами КУпАП (ст.272), на відміну від КАС України (ч.4 ст.92), свідок не попереджається про кримінальну відповідальність і не несе відповідальності за завідомо неправдиві показання. Тому, ті пояснення, що надавав ОСОБА_4 у якості свідка в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, не мають для даної справи ніякого правового значення.

Посилання ОСОБА_1 , що його автомобіль стояв з увімкненою аварійною сигналізацією і поліцейські не намагались з`ясувати причину для цього, не є достатньою підставою для невиконання водієм законної вимоги поліцейського пред`явити посвідчення водія. Крім того, сам позивач мав можливість повідомити правоохоронцям про дану обставину, але цього не зробив.

Відтак, пояснення та процесуальна поведінка ОСОБА_1 , що відображена на відеозаписі з бодікамери поліцейського, де він не оспорює факту керування автомобілем до моменту його поломки і не вказує на іншу особу, яка була водієм транспортного засобу (зокрема ОСОБА_4 ), сам відеозапис зі спеціального технічного засобу, письмові документи (рапорт про прийняття повідомлення зі служби 102, інформація про належність автомобіля ОСОБА_1 ) в силу положень ст.251 КУпАП є належними й допустимими доказами в справі про адміністративне правопорушення, яким відповідачем згідно зі ст.252 КУпАП була надана правова оцінка й винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

При цьому, суд зазначає, що вимога ст.14 Закону України «Про дорожній рух» та п.1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання ними є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Судом не встановлено порушень прав позивача зі сторони відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Як зазначив Верховний Суд в постанові від 25 червня 2020 року в справі №520/2261/19, хоча приписами ч.2 ст.77 КАС України обов`язок доказування правомірності свого рішення й покладено на відповідача - суб`єкта владних повноважень, проте це не виключає визначеного в ч.1 ст.77 КАС України обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що будь-яких належних, допустимих і достатніх доказів, які б спростовували правильність встановлених відповідачем в оскаржуваній постанові обставин, ОСОБА_1 надано не було. Натомість, позивачем на підтвердження своєї позиції висловлено лише суб`єктивну думку щодо допущених поліцейськими порушень вимог законодавства, що не має жодного нормативного та доказового підґрунтя.

Відповідно до ст.293 КУпАП, ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем щодо позивача на законних підставах й у межах службових повноважень, адміністративне стягнення накладено у відповідності до санкції ч.1 ст.126 КУпАП, а тому вимоги позивача про її скасування є необгрунтованими й такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки в задоволенні позовних вимог по суті спору суд повністю відмовляє, то у відповідності до ст.139 КАС України понесені ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху, ст.7, 9, 126, 245, 246, 249, 251, 252, 268, 278-280, 285, 289, 291, 293 КУпАП, ст.2, 5, 11-30, 48, 72-79, 90, 121, 139, 241-250, 257-262, 268-272, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Борзнянського районного суду О.А.Луговець