Справа № 580/4804/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року справа № 580/4804/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., за участю:

секретаря судового засідання Міщенко Д.А.,

представника позивача Смоляра А.О. (згідно з ордером),

представниці відповідача Левенець А.М. (у порядку самопредставництва),

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду правилами загального позовного провадження справу за позовом ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

01.05.2025 ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА» (20701, Черкаський р-н. м.Сміла, вул. Соборна, буд. 91, оф.204; ) (далі позивач) подало у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул. Хрещатик, 235; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень (далі спірні ППР), винесених на підставі акту документальної планової виїзної перевірки №13121/23-00-24-06-13/22805939 від 23.10.2024, від 13.12.2024 №19176/23-00-24-06-16 та №19173/23-00-24-06-16;

стягнення з відповідача на його користь судових витрат зі сплати судового збору в сумі 30280,00 грн.

Обґрунтовуючи зазначив, що не є податковим агентом для вказаних відповідачем господарських операцій, у зв`язку з чим не допустив податкових порушень, за які винесені спірні ППР.

06.05.2025 суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у адміністративній справі, розгляд її правилами загального позовного провадження.

23.05.2025 відповідач подав відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Стверджує, що спірні ППР виніс дотримуючись закону за невиконання позивачем обов`язків податкового агента під час застави та реалізації майна його позичальників, про що зафіксовано в результаті документальної планової виїзної перевірки, оформленої актом від 23.10.2024 №13121/23-00-24-06-13/22805939.

Позивач правом подати відповідь на відзив у встановлений судом строк не скористався.

У підготовчому провадженні суд долучив всі подані сторонами докази та ухвалою відмовив у задоволенні клопотання позивача про призначення експертизи.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши доводи сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ЄДРПОУ позивач зареєстрований з 15.09.1997. Основний вид економічної діяльності « 64.92 Інші види кредитування». Перебуває на обліку відповідача.

На підставі наказу від 19.08.2024 №1892-п, повідомлень про початок перевірки та направлень відповідач провів документальну планову виїзну перевірку позивача з питань дотримання податкового законодавства за період 01.01.2018-30.06.2024 з урахуванням ст.102 ПК України , про що 23.10.2024 склав акт №13121/23-00-24-06-13/22805939 (далі - Акт перевірки). У ньому зафіксовано про помилки в нарахуваннях, обчисленнях та сплаті єдиного внеску, ПДФО та військового збору. У контексті заявлених підстав позову встановлено, що в Акті перевірки констатовано порушення у формі заниження податкового зобов`язання з ПДФО на суму 2313987,88грн за 2018-2023 роки та І півріччя 2024 року і, як наслідок, заниження військового збору в сумі 192832,32грн за той же період із-за невиконання обов`язків їх нарахування з виплачених позичальникам доходів під час реалізації заставленого ними майна, за яке позивач надав їм фінансові кредити. В акті сформована таблиця з узагальненими даними про місячний період, зведені суми оподатковуваного доходу-загальні суми щомісячної реалізації заставленого майна та відповідно до них обчислені загально незадекларовані ПДФО і військовий збір.

Згідно з висновком Акту перевірки зафіксовані порушення позивачем вимог:

п.51.1 ст.51 та п.176.2 «б» ст.176 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в частині достовірності та повноти відображення інформації в податкових розрахунках сум доходу, нарахованих (сплачених) на користь платників податків, у сум утриманих з них податків за ІІІ квартал 2018 року та 2020 рік та в податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік та за І і ІІ квартали 2024 року;

п.38.1 ст.38, п.57.1 ст.57, підп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, підп.168.1.1 п.168.1 ст.168, підп. «а» п.171.2 ст.171, підп. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, що призвело до заниження ПДФО у сумі 2313987,87грн за 2018-2023 роки та І півріччя 2024 року;

підп.1.2, 1.3, 1.4, 1.6 п.161 підр.10 розділ ХХ, п.38.1 ст.38, п.57.1 ст.57, підп.164.2.20 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, підп.168.1.1 п.168.1 ст.168, підп. «а» п.171.2 ст.171, підп. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, що призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати військового збору в сумі 192832,32грн за 2018-2023 роки та І півріччя 2024 року;

п.1 ч.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнобов`язкове державне соціальне страхування», що призвело до заниження ЄСВ на загальну суму 230,64грн за червень 2016 року, травень 2017 року та червень 2020 року.

Тому відповідач 13.12.2024 виніс ППР, серед яких оскаржувані:

№19176/23-00-24-06-16 про донарахування військового збору в сумі 246790,93грн: за період щомісячних порушень липень 2018 року-червень 2024 року основна сума 171040,09грн, та пеня - 39517,38грн; штраф 25% 36233,46грн за період липень 2008року-лютий 2020 року, травень 2022року-червень 2024року;

№19173/23-00-24-06-16 про донарахування ПДФО в сумі 2961491,02грн: за період щомісячних порушень липень 2018 року-червень 2024 року основна сума - 2052480,91грн і пеня 474208,58грн; а також штраф 25% 434801,53грн, донарахований щомісячно за період липень 2008року-лютий 2020 року, травень 2022року-червень 2024року.

Оскільки оскарження в адміністративному порядку вимог позивача не задовольнило, він подав у суд вказану вище позовну заяву.

Для вирішення спору суд урахував вимогу абзацу другого ст.19 Конституції України діяти в порядку, межах і спосіб, що визначені законом.

Контролюючі органи згідно з п.75.1 ст.75 ПК України мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Нормами підп.75.1.2 вказаного пункту ст.75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Підставами для висновків під час проведення перевірок згідно з п.83.1 ст.83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів є: документи, визначені цим Кодексом, податкова інформація, експертні висновки, надані відповідно до статті 84 цього Кодексу та інших законів України, судові рішення, податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи, мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.

Згідно з п.85.4 ст.85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Норми п.85.2 ст.85 ПК України приписують, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Відповідно до п.85.6 ст.85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, згідно з п.44.6 ст.44 ПК України вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Контролюючий орган відповідно до підп.54.3.2 п.54.3 ст.54 ПК України зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми ПДВ платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми ПДФО, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Загального порядку дій відповідач дотримався.

У контексті видів податків і зборів, донарахованих спірними ППР суд урахував.

Відповідно до приписів ст.162 ПК України платниками податку ПДФО є:

фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;

фізична особа - резидент, яка володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, у частині мінімального податкового зобов`язання;

фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні;

податковий агент.

Згідно зі ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Згідно з п.167.1. ст.167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку до бюджету урегульований ст.168 ПК України.

Так, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки, небанківські надавачі платіжних послуг приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання платіжної інструкції на перерахування цього податку до відповідного бюджету або платіжної інструкції на зарахування коштів у сумі цього податку на єдиний рахунок, визначений статтею 35-1 цього Кодексу.

Якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох операційних днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Розрахунок податкових зобов`язань з оподатковуваного доходу платника податку, нарахованого у джерела його виплати, проводиться податковим агентом (у тому числі роботодавцем, органами Пенсійного фонду України).

Згідно з п.171.2 ст.171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є:

а) податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні;

б) платник податку - для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету.

Тобто, ПДФО можу сплачуватися юридичною особою з отриманих власних доходів або в якості податкового агента при нарахуванні фізичним особам доходу. Відповідно, для констатування факту порушення такого обов`язку контролюючий орган має встановити не лише загальну суму доходу, з якого має обчислюватися ПДФО, а й власника такого доходу. Зазначене обґрунтоване тим, що для донарахування ПДФО з доходу юридичної особи достатньо встановити приналежність їй відповідної суми доходу за відповідний період, а для нарахування ПДФО фізичним особам податковими агентами має бути ідентифіковано належність виплати доходу конкретній фізичній особі. Відповідно, для висновку про невиконання обов`язку податкового агента відповідач мав обов`язок встановити всіх фізичних осіб, щодо яких такий обов`язок не виконаний, позаяк це впливає на правову оцінку факту правильності подання звітності з ПДФО форми 1-ДФ.

Від правильності нарахування ПДФО залежить і правильність обчислення військового збору. Зокрема, згідно з п.16-1 підр.10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Аналогічно для виконання обов`язку податкового агента має бути ідентифікований власник доходу, якому він нарахований, позаяк це впливає і на правильність звітності з відповідного збору.

Зміст Акту перевірки та додатків до нього свідчить, що відповідач, вказуючи про порушення позивачем обов`язку податкового агента, що призвело, на його думку, до заниження сплати ПДФО та військового обов`язку, відповідач не встановив фізичних осіб, яким такий дохід нарахований та виплачений. Також відповідач не проаналізував зміст кожного з укладжених позивачем з фізичними особами договорів та, відповідно, не обґрунтував дат виникнення такого обов`язку в контексті особливостей правовідносин у ломбардних операціях.

Зокрема, ломбардна операція це операція, що здійснюється фізичною чи юридичною особою, з отримання коштів від юридичної особи, що є фінансовою установою, згідно із законодавством України, під заставу товарів або валютних цінностей. Ломбардні операції є різновидом кредиту під заставу (п. п. 14.1.100 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Поняття «застава» визначено у ст. 572 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року № 435-IV (далі ЦК України) та ст. 1 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу» (далі Закон № 2654), яке включає в себе те, що кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі, зокрема, договору (ч. 1 ст. 574 ЦК України).

Статтею 575 ЦК України визначено окремі види застав, зокрема, заклад майна, що передбачає перехід предмета застави у володіння заставодержателя.

Відповідно до ст. 20 Закону № 2654 та ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

При цьому, якщо при реалізації предмета застави виручена грошова сума перевищує розмір забезпечених цією заставою вимог заставодержателя, різниця повертається заставодавцю (ст. 25 Закону № 2654).

Відповідно до частини першої ст. 30 Закону України від 14 грудня 2021 року № 1953-ІХ «Про фінансові послуги та фінансові компанії» (далі Закон № 1953) ломбард це фінансова установа, яка на підставі ліцензії на діяльність ломбарду має право надавати фізичним особам фінансові послуги з надання коштів та банківських металів у кредит у вигляді ломбардних кредитів.

Ломбардний кредит - кредит, що надається виключно ломбардами виключно фізичним особам виключно під заставу рухомого майна з урахуванням вимог, встановлених цим Законом до договору про надання ломбардного кредиту та виконання зобов`язань за таким договором, а також інших вимог цього Закону, встановлених до діяльності ломбардів (п.30 ч.1 ст.1 вказаного Закону).

Відповідно до ч.11 ст.30 Закон №1953 ломбарду забороняється користуватися та розпоряджатися предметом застави (закладу), крім випадків, визначених законом. Згідно з ч.12 вказаної статті порядок звернення стягнення на предмет застави (закладу) визначається законом та умовами договору застави (закладу).

Отже, ломбардна операція це операція, що здійснюється фізичною чи юридичною особою, з отримання коштів від юридичної особи, що є фінансовою установою, згідно із законодавством України, під заставу товарів або валютних цінностей. Ломбардні операції є різновидом кредиту під заставу (пп. 14.1.100 ПК України ). Тому до продажу застави обов`язок податкового агента не виникає.

Порядок оподаткування операцій з продажу або обміну об`єктів рухомого майна встановлено у ст. 173 ПК України. З метою цієї статті під продажем розуміють будь-який перехід права власності на об`єкти рухомого майна, крім їх успадкування та дарування (п. 173.8 ПК України ).

Тобто, на дату отримання кредиту фізичною особою та заставлення її рухомого майна дохід не виникає ані в ломбарда, а ні в такої особи.

Оподаткування доходів фізичних осіб регламентується розд. IV ПК України.

Згідно з п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування фізичної особи резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Перелік доходів, які не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку визначено ст. 165 ПК України , зокрема: основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти (п. п. 165.1.29 п. 165.1 ст. 165 ПК України); доходи, отримані внаслідок реалізації заставленого майна, майна платника податку при зверненні стягнення фінансовою установою на таке майно у зв`язку з невиконанням платником податку своїх зобов`язань за договором кредиту (позики), за умови що таке майно було придбано за рахунок такого кредиту (позики) (абзац другий п. п. 165.1.16 п. 165.1 ст. 165 ПК України).

Тобто зазначена норма містить обов`язкову умову, при виконанні якої дохід від відчуження заставного майна не є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Також відповідно до п. п. 1.7 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України звільняються від оподаткування збором доходи, які згідно з розд. IV ПК України та підрозд. 1 розд. ІV не включаються до загального оподатковуваного доходу фізичних осіб (не підлягають оподаткуванню, оподатковуються за нульовою ставкою), крім доходів, зазначених у пп. 3 і 4 п.п. 170.13 прим. 1 ст. 170 ПК України та п. 14 підрозд. 1 розд. ІV ПК України .

Водночас, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у ст. 165 ПК України (підп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України ).

Також доходи, визначені ст. 163 ПК України, є об`єктом оподаткування військовим збором (п. п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України ). При цьому особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні (п. п. «а» п. 171.2 ст. 171 ПК України).

Податковий агент, поняття якого наведено у п. п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 ПК України, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати ПДФО із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку 18%, визначену в ст. 167 ПК України та військовий збір за ставкою 1,5%, визначеною п. п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України (підп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України та п. п. 1.4 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України).

При цьому, доходом платника податку є також сума різниці, яка розрахована та повернута платнику відповідно до ст. 25 Закону № 2654. У такому разі податковий агент ломбард зобов`язаний із таких сум утримати та перерахувати до відповідних бюджетів ПДФО та військовий збір.

Не включаються до розрахунку оподатковуваного доходу платника податку фізичної особи основна сума кредиту, що отримується платником податку (протягом строку дії договору), у тому числі фінансового кредиту, забезпеченого заставою, на визначений строк та під проценти (пп. 165.1.29 ПК України ).

Тобто, протягом строку дії договору основна сума кредиту, отриманого платником податку від ломбарду, не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу такого платника. Однак у разі неповернення грошових коштів у вигляді фінансового кредиту у термін, встановлений договором, сума такого кредиту включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку та оподатковується на загальних підставах.

З огляду на вказане, податкова перевірка вказаного виду операцій має обов`язково встановити: осіб, які передали речі ломбарду під заставу, дату переходу права власності на майно, суми виданих кредитів, суми реалізації та суми їх повернення, про що вказати в акті податкової перевірки або додатках до нього. Проте цього обов`язку відповідач не дотримався, хоча до моменту встановлення цих фактів неможливо правильно оцінити дату та суми доходів і, відповідно, констатувати вірно факти невиконання обов`язків податкового агента. Це обґрунтовується і правилами оформлення результатів перевірок.

Зокрема, Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків затверджений наказом Міністерства фінансів України 20 серпня 2015 року № 727 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22 грудня 2021 року № 702), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за № 1300/27745, у редакції, що діяла на дату складання Акту перевірки наказу від 05.06.2023 №291 (далі Порядок №727).

У пунктах 4-5 розділу ІІ вказаного Порядку передбачено, що в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.

Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.

Згідно з підп.2 п.4 розділу ІІІ Порядку №727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

викласти зміст порушень (у разі їх встановлення), в тому числі щодо правильності та повноти визначення фінансового результату до оподаткування згідно з первинними документами, бухгалтерським обліком відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків та зборів, виконання законодавства з інших питань, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

зазначити інформацію щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документи та інформацію, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформацію щодо наявності пом`якшуючих обставин або обставин, що обтяжують або звільняють від фінансової відповідальності платника податків;

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та/або бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового та/або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;

у разі відмови платника податків, посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків, посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки;

у разі надання платником податків, посадовими особами платника податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки.

У заявлених спірних правовідносинах вказаних вимог відповідач не дотримався, у зв`язку з чим висновки, на підставі яких прийняті спірні ППР, винесені за умов грубого порушення процедури проведення податкової перевірки у формі неповноти встановлення фактів, які мають значення для правильного донарахування ПДФО та військового збору. Зміст Акту перевірки підтверджує, що відповідач не аналізував змісту конкретних договорів позивача з конкретними фізичними особами, строк їх дії, предмет, відомості про вартість застави, кредитів та повернених з сум. Отже, спірні ППР щодо основних сум донарахувань винесені передчасно на підставі суб`єктивних припущень без належно зібраних доказів. Вказані в розрахунках зведені помісячно суми доходів не обґрунтовані, оскільки не доведено дати виникнення обов`язків податкового агента та сум таких донарахувань, у т.ч. в розрізі власників такого доходу, податкова перевірка яких не встановила безпідставно.

Тому суд дійшов висновку про протиправність спірних ППР як щодо основних сум донархувань, так і обчислених з ним штрафних санкцій.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за звернення до суду з позовною заявою, підтверджені квитанцією на суму 30280,00 грн, підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який порушив заявлені права позивача повністю.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити повністю адміністративний позов ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА».

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.12.2024 №19176/23-00-24-06-16 та №19173/23-00-24-06-16.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м.Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) на користь ПТ «ЛОМБАРД «ЧЕРКАСЬКА ПОЗИКА» (20701, Черкаський р-н. м.Сміла, вул. Соборна, буд. 91, оф.204; ) понесені судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, а саме в розмірі 30280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят гривень нуль копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Повний текст рішення виготовлений і підписаний 01.08.2025.