Справа № 240/16985/25
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

04 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/16985/25

категорія 113080000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Приходько О.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та скасування довідки,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просив суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо проведення медичного огляду та мобілізації позивача;

- визнати протиправною та скасувати довідку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28 листопада 2024 року № 18/5;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 28 листопада 2024 року № 360 (по стройовій частині) в частині зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 на посаду старшого кухаря (ВОС 788827);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 15 липня 2025 року позовну заяву залишено без руху із встановленням позивачу десятиденного строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання суду:

- оригінала документа про сплату судового збору за подання позову у сумі 2 906,88 грн, або надання належних доказів щодо підстав, визначених законом, для звільнення (відстрочення чи розстрочення) від сплати судового збору;

- належним чином засвідченої копії оскаржуваного наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28 листопада 2024 року № 360 або клопотання про його витребування (за неможливості самостійного подання із зазначенням причин та вжитих заходів щодо отримання оскаржуваного наказу у відповідача);

- заяви про поновлення пропущеного місячного строку звернення до суду з цим позовом з обґрунтуванням поважності підстав пропуску цього строку, підтверджених належними доказами.

Ухвалою суду від 04 серпня 2025 року за заявою представниці позивача адвокатки Томашевської О.А. позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28 листопада 2024 року № 360 (по стройовій частині) в частині зарахування до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 на посаду старшого кухаря (ВОС 788827) та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 виключити солдата ОСОБА_1 зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 повернуто позивачу.

Вирішуючи питання відкриття провадження за позовною заявою із заявленими вимогами про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо проведення медичного огляду та мобілізації позивача та визнання протиправною та скасування довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28 листопада 2024 року № 18/5, суд, відповідно до пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) враховує доводи представниці позивача у поданій на виконання вимог ухвали суду від 15 липня 2025 року заяві, у якій вона просить суд поновити строк звернення до суду із заявленими вимогами.

У цій заяві представниця наполягає на тому, що достеменно про порушення своїх прав щодо незаконності проведення медичного огляду, результатом чого стало складення довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28 листопада 2024 року № 18/5 та мобілізаційного розпорядження, що призвело до безпідставної, як зазначає представниця, мобілізації, ОСОБА_1 дізнався із листа ІНФОРМАЦІЯ_4 від 23 грудня 2024 року № 6443, яким останнє надіслало копії таких документів: акта дослідження стану здоров`я КНП "Бердичівська міська лікарня" Бердичівської міської ради Міська поліклініка від 23 вересня 2024 року; епікризу (виписного) від 23 вересня 2024 року; висновку лікаря-хірурга ІНФОРМАЦІЯ_4 від 24 вересня 2024 року № 1734; довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 від 21 лютого 2024 року; копію постанови ЦВЛК ЗСУ від 16 травня 2024 року; довідки № 18/5 ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 від 28 листопада 2024 року № 5247. Цей лист отримала адвокатка Оксана Томашевська 28 грудня 2024 року засобами поштового зв`язку.

При цьому, на переконання представниці позивача, початок перебігу публічної служби у разі призову на військову службу пов`язано саме із виданням наказу про зарахування особи до списків особового складу військової частини, а відтак усі дії, які мали місце до видання такого наказу військової частини (зокрема процес мобілізації) не стосуються прийняття та проходження публічної служби, а тому можуть бути оскаржені у судовому порядку в межах шестимісячного строку згідно з приписами статті 122 КАС України.

Також зазначає про те, що позивач з моменту його мобілізації увесь час перебував на військовій службі, має з народження фізичну ваду (одну нирку), що значно ускладнило його можливості щодо збору доказів до суду. Натомість після залучення представниці до юридичного супроводу інтересів позивача подано адвокатський запит від 11 грудня 2024 року, у відповідь на який лише 23 грудня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_6 направлено згаданий лист № 6443. Саме з отриманням 27 грудня 2024 року відповіді за адвокатське звернення позивач дізнався про порушення свого права в частині заявлених позовних вимог, а тому позов подано у межах шестимісячного строку звернення до суду у такій категорії спорів.

Визначаючись у цій справі щодо дотримання строку звернення до суду з позовом із заявленими вимогами суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За правилами статті 122 КАС України перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України військова служба є публічною службою у розумінні КАС України, а згідно з частиною п`ятою статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 вказала, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної.

Тобто, 08 червня 2022 року Великою Палатою Верховного Суду запроваджено новий підхід до обчислення строку звернення до суду особами, що проходять військову службу і зроблено висновок, що військова служба є різновидом публічної служби.

У постанові від 14 листопада 2024 року у справі № 160/33822/23 Верховний Суд вказав на помилковість застосування судами попередніх інстанцій положення частини другої статті 122 КАС України оскільки, ця адміністративна справа (предмет оскарження - дії ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо призову за мобілізацією позивача) з огляду на предмет її спору є справою щодо проходження позивачем публічної служби, то при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду слід керуватися частиною п`ятою статті 122 КАС України, якою передбачено місячний строк звернення до суду та обчислювати такий строк з моменту, коли позивач дізнався або мав дізнатися про порушення своїх прав у зв`язку із прийняттям оскаржуваних наказів та вчиненням протиправних дій.

Отже, строк звернення із позовом у цій справі за визначених позивачем вимог становить один місяць з моменту коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, яке він пов`язує із вчиненням відповідних оскаржуваних дій.

Тому суд визнає безпідставним довід представниці позивача щодо непоширення у цьому спорі встановленого у частині п`ятій статті 122 КАС України місячного строку звернення до суду у цій категорії спорів.

Суд зауважує на помилковому ототожненні стороною позивача поняття "виконання обов`язків військової служби" та "прийом/проходження військової служби", що мають не однакове змістовне навантаження, та при цьому те, що законодавець виокремив поняття "виконання обов`язків військової служби" як підставу звільнення від сплати судового збору не виключає належність спору, безпосередньо не пов`язаного саме з виконанням обов`язків військової служби, до категорії спорів, пов`язаних з прийняттям/проходженням військової служби, строк звернення до суду щодо вирішення яких визначається частиною п`ятою статті 122 КАС України.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

День, коли особа дізналася про порушення свого права це установлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день установити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Позивач звернувся до суду з позовом 28 червня 2025 року через підсистему "Електронний суд" (30 червня 2025 року зареєстровано судом та внесено до системи авторозподілу суду), тобто з пропуском встановленого місячного строку, зазначаючи про обізнаність щодо порушених прав з 28 грудня 2024 року. При цьому, як повідомляє позивач, вже 28 листопада 2024 року його зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 старшим кухарем, що також доводить його безпосередню обізнаність щодо мобілізації на військову службу вже 28 листопада 2024 року.

Обізнаність позивача щодо порушеного права, на захист якого звернено заявлені позовні вимоги, з 28 грудня 2024 року з отриманням документів та відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23 грудня 2024 року № 6443, не заперечує й представниця позивача, отже щонайпізніше (враховуючи що вже 28 листопада 2024 року позивача було зараховано до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 ) від цього часу бере початок строк звернення до суду з позовом у цій справі.

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху від 15 липня 2025 року суд звертав увагу позивача на встановлений місячний строк звернення до суду у такій категорії спорів із встановленням строку для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом з обґрунтуванням поважності підстав пропуску цього строку, підтверджених належними доказами.

У поданій суду заяві на виконання вимог ухвали суду від 15 липня 2025 року не вказано жодної поважної причини у розумінні процесуального закону, а саме, такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Доводи про те, що позивач з моменту мобілізації перебував на військовій службі не доводить неможливості вчасної реалізації права на судовий захист та не підтверджує існування реальних фактичних перешкод для звернення до суду.

У постанові від 04 жовтня 2024 року у справі № 200/1643/24 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій у тому, що посилання позивача на проходження військової служби під час ведення воєнного стану на території України не може бути безумовною підставою для поновлення строку на подання позовної заяви без зазначення конкретних обставин, які вплинули на можливість своєчасного звернення до суду, та без надання доказів на підтвердження того, що виконання обов`язків служби під час введення військового стану вплинуло на позивача, і, відповідно, обумовило пропуск строку на звернення до суду.

До прикладу, Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 зауважив на тому, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків. Водночас, суди попередніх інстанцій не звернули увагу на ту обставини, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення та відповідно до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 "Про загальну мобілізацію" мобілізований у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС). Вказані обставини можуть свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України.

Проте, доказів перебування як у районах ведення бойових дій, так і участі у військових заходах, матеріали позовної заяви у цій справі не містять і позивачем не стверджуються.

Суд при цьому враховує повідомлені представницею позивача дані щодо фізичного стану позивача (вродженої фізичної вади з народження) й не заперечуючи того, що проведення лікування/певних медичних маніпуляцій/реабілітації можуть, беззаперечно, слугувати поважними причинами, які можуть завадити вчасному зверненню до суду, проте, ці обставини потребують підтвердження належними доказами.

Так, до поданої заяви представницею позивача додано протокол ультразвукового дослідження від 13 грудня 2024 року та протокол СКТ обстеження від 19 грудня 2024 року № 97674, що, суд звертає увагу, мало місце до початку відліку місячного строку звернення з позовними вимогами у цій справі (з 28 грудня 2024 року), а тому не є належними доказами щодо обставин, які унеможливили своєчасне звернення до суду після 28 грудня 2024 року до сплину місячного строку - 28 січня 2025 року.

Жодних інших доказів, як і повідомлення щодо відповідних їм обставин, стороною позивача не надано та не заявлено про неможливість самостійного їх подання (клопотання щодо витребування їх судом).

Таким чином, позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском установленого місячного строку звернення до суду не додавши жодних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, як і не навівши жодних обґрунтовано вмотивованих доводів.

Такої ж позиції дотримався Верховний Суд у вже згаданій постанові від 14 листопада 2024 року у справі № 160/33822/23.

Суд зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Суд зауважує, що при вирішенні питання строку звернення до суду враховується момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення, а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

На противагу доводам представниці позивача щодо надмірного формалізму, який вона вбачає у застосуванні встановленого законом строку звернення до суду, суд зауважує на тому, що законодавче обмеження строку протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

При вирішенні процесуального питання щодо дотримання строків звернення до суду суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", ЄСПЛ дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі "Мельник проти України" (Заява № 23436/03) погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також указав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Згідно з пунктом дев`ятим частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини другої статті 123 КАС України, якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Будь-яких реальних обставин, які б слугували об`єктивними перепонами чи створювали труднощі для звернення до суду з цим позовом із заявленими вимогами у межах встановленого місячного строку позивачем не наведено, а судом не встановлено.

За таких обставин, вказані представницею позивача підстави пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом не можна визнати належними та поважними у розумінні процесуального закону, що утворює підставу для повернення позовної заяви відповідно до положень статті 123 КАС України.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 171, 243, 248, 256 КАС України, суд,

ухвалив:

Визнати неповажними вказані представницею ОСОБА_1 підстави для поновлення строку звернення до суду з позовом у цій справі.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та скасування довідки повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Г. Приходько