Справа № 160/33009/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-2, ВЧ НОМЕР_1 ), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо примусового доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 на ознайомлення наказу про зарахування ОСОБА_1 з 19.10.2024 року до особового складу частини;
- визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування з 19.10.2024 року до списків військової частини ОСОБА_1 , особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлення на всі види забезпечення, та призначення на посаду тощо та зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 виключити із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
Вищезазначена позовна заява не відповідала вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у зв`язку з чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 р. остання була залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 р. поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду. Відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено.
Витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ):
- належним чином засвідчену копію картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 ;
- належним чином засвідчену копію витягу з бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно внесення Рішення ВЛК про придатність ОСОБА_1 ;
- належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються направлення ОСОБА_1 для проведення лабораторних та інструментальних досліджень складених згідно до гл.3 розділу ІІ Наказу Міністерства оборони No402 від 14.08.2008 року;
- належним чином засвідчену копію наказу про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;
- належним чином засвідчену копію військово-облікового документа ОСОБА_1 з підстав його призову;
- належним чином засвідчену копію наказу про виключення ОСОБА_1 з військового обліку у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації;
- належним чином засвідчену копію обліково-послужної картки ОСОБА_1 ;
- належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються примусового доставлення ОСОБА_1 до
Витребувано від Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ):
- належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 ;
- належним чином засвідчену копію наказу про зарахування ОСОБА_1 з 19.10.2024 року до списків частини НОМЕР_1 і особового складу частини НОМЕР_1 .
Ухвала суду від 24.12.2024 р. була направлена та доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_2 24.12.2024 р. о 15:41 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Ухвала суду від 24.12.2024р. була направлена та доставлена до електронного кабінету ВЧ НОМЕР_1 24.12.2024 р. о 15:41 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

При цьому, копія позовної заяви з додатками була направлена та доставлена до електронних кабінетів відповідачів 13.12.2024 р. о 15:56 год., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Перевіривши матеріали справи судом було встановлено, що вимоги ухвали суду від 24.12.2024 р. відповідачами не виконані, у зв`язку з чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 р. вдруге витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ):

- належним чином засвідчену копію картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчену копію витягу з бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно внесення Рішення ВЛК про придатність ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються направлення ОСОБА_1 для проведення лабораторних та інструментальних досліджень складених згідно до гл.3 розділу ІІ Наказу Міністерства оборони No402 від 14.08.2008 року;

- належним чином засвідчену копію наказу про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

- належним чином засвідчену копію військово-облікового документа ОСОБА_1 з підстав його призову;

- належним чином засвідчену копію наказу про виключення ОСОБА_1 з військового обліку у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації;

- належним чином засвідчену копію обліково-послужної картки ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються примусового доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вдруге витребувано від Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ):

- належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчену копію наказу про зарахування ОСОБА_1 з 19.10.2024 року до списків частини НОМЕР_1 і особового складу частини НОМЕР_1 .

Цією ж ухвалою зупинено провадження у справі до надання витребуваних судом доказів.

Роз`яснено, що зазначені документи необхідно надати до суду протягом 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду нарочно через канцелярію суду або шляхом поштового зв`язку або шляхом завантаження до системи Електронний суд з автоматичним накладенням електронного цифрового підпису.

Ухвала суду від 20.02.2025 р. була направлена та доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_2 20.02.2025 р. о 23:35 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Ухвала суду від 20.02.2025 р. була направлена та доставлена до електронного кабінету ВЧ НОМЕР_1 20.02.2025 р. о 23:35 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Перевіривши матеріали справи судом було встановлено, що вимоги ухвали суду від 20.02.2025 р. відповідачами не виконані, у зв`язку з чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 р. втретє витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ):

- належним чином засвідчену копію картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчену копію витягу з бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно внесення Рішення ВЛК про придатність ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються направлення ОСОБА_1 для проведення лабораторних та інструментальних досліджень складених згідно до гл.3 розділу ІІ Наказу Міністерства оборони No402 від 14.08.2008 року;

- належним чином засвідчену копію наказу про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

- належним чином засвідчену копію військово-облікового документа ОСОБА_1 з підстав його призову;

- належним чином засвідчену копію наказу про виключення ОСОБА_1 з військового обліку у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації;

- належним чином засвідчену копію обліково-послужної картки ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються примусового доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Втретє витребувано від Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ):

- належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчену копію наказу про зарахування ОСОБА_1 з 19.10.2024 року до списків частини НОМЕР_1 і особового складу частини НОМЕР_1 .

Попереджено про застосування заходів процесуального примусу у випадку невиконання вимог суду в частині надання витребуваних документів.

Цією ж ухвалою судом продовжено строк зупинення провадження у справі до надання учасниками справи витребуваних судом доказів.

Ухвала суду від 07.04.2025 р. була направлена та доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_2 10.04.2025 р. о 02:49 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Ухвала суду від 07.04.2025 р. була направлена та доставлена до електронного кабінету ВЧ НОМЕР_1 10.04.2025 р. о 02:49 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Перевіривши матеріали справи судом було встановлено, що вимоги ухвали суду від 07.04.2025 р. відповідачами не виконані, у зв`язку з чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 р. вчетверте витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ):

- належним чином засвідчену копію картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчену копію витягу з бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно внесення Рішення ВЛК про придатність ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються направлення ОСОБА_1 для проведення лабораторних та інструментальних досліджень складених згідно до гл.3 розділу ІІ Наказу Міністерства оборони №402 від 14.08.2008 року;

- належним чином засвідчену копію наказу про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

- належним чином засвідчену копію військово-облікового документа ОСОБА_1 з підстав його призову;

- належним чином засвідчену копію наказу про виключення ОСОБА_1 з військового обліку у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації;

- належним чином засвідчену копію обліково-послужної картки ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються примусового доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вчетверте витребувано від Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ):

- належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчену копію наказу про зарахування ОСОБА_1 з 19.10.2024 року до списків частини НОМЕР_1 і особового складу частини НОМЕР_1 .

Попереджено про застосування заходів процесуального примусу у випадку невиконання вимог суду в частині надання витребуваних документів.

Цією ж ухвалою продовжено строк зупинення провадження у справі до надання учасниками справи витребуваних судом доказів.

Ухвала суду від 10.06.2025 р. була направлена та доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_2 11.06.2025 р. о 00:24 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Ухвала суду від 10.06.2025 р. була направлена та доставлена до електронного кабінету ВЧ НОМЕР_1 11.06.2025 р. о 00:24 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

До суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій вона, мовою оригіналу, просить "винести ухвалу про забезпечення позовної заяви шляхом зупинення дії наказів командира військової частини НОМЕР_1 , що стосуються ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: заборонити командуванню військової частини НОМЕР_1 приймати рішення про переведення до інших військових частин на час розгляду справи апеляційним судом".

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 р. заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

27.06.2025 р. судом зареєстровано відзив, який надійшов від ІНФОРМАЦІЯ_2 , до якого в якості додатків долучено:

1. Копія першого аркушу ухвали суду від 10.01.2025р. із відміткою про реєстрацію ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

2. Відповідь №12166236 на запит про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС з протоколом створення та перевірки КЕП, щодо належності кабінету за кодом ЄДРПОУ НОМЕР_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

3.Копія облікової картки сформованої в ЄДРПВтаР із відомостями про проходження ВЛК, а також інформацією про зняття з військового обліку у зв`язку із призовом на військову службу;

4. Копія довідки ВЛК;

5. Копія витягу з наказу про призов.

6.Копія поштових квитанцій та опису вкладення про направлення копії відзиву позивачу та його представнику (тільки на адресу суду).

У відзиві на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_2 заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування власної позиції відповідач-1 зазначив, що відповідно до вимог Порядку №560, 18.10.2024 р. під час проведення заходів з оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, а також перевірки військово-облікових документів у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років, у складі спільної групи представників ІНФОРМАЦІЯ_7 та представника національної поліції було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 р. №3633-ІХ, адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані шляхом прибуття самостійно до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності), таким чином було виявлено інформацію про наявність порушень військового обліку. У зв`язку із чим, як стверджує відповідач-1, відповідно до вимог абз. 5 п. 54 Порядку №560, ОСОБА_1 було запропоновано прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_7 з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, тощо, він погодився та у супроводі прибув до відділу, у зв`язку із чим ані повістка, ані протокол затримання не складались. У подальшому, ОСОБА_1 було скеровано на проходження медичного огляду для визначення ступеню придатності до військової служби до військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_8 , де за результатами медичного огляду його згідно з вимогами Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом міністра оборони України №402 від 14.08.2008 р., було визнано придатним до військової служби. На підставі вказаного медичного висновку, а також із належністю до категорії громадян, які підлягають призову, зокрема і через відсутність у ОСОБА_1 , підстав для надання відстрочки, його було призвано на військову службу за мобілізацією та направлено в розпорядження командування ВЧ НОМЕР_1 . Крім того, згідно вимог діючого законодавства України передбачено, що громадяни України мають право на заміну виконання військового обов`язку альтернативною (невійськовою) службою згідно з Конституцією України та ЗУ «Про альтернативну (невійськову) службу». ІНФОРМАЦІЯ_9 зауважив на положення ст. 1 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу», згідно з якою альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби і має на меті виконання обов`язку перед суспільством. Таким чином, релігійні переконання про які заявляв ОСОБА_1 , на думку відповідача-1, не виключали його обов`язку встановленого ст. 65 Конституції України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, а також проходження військової служби відповідно до Закону в період проведення загальної мобілізації. Крім того, відповідно до облікових даних ОСОБА_1 проходив строкову службу в період з 01.05.2001 р. по 23.10.2002 р. Також відповідач-1 наголосив, що перебування держави у правовому режимі воєнного стану є вагомою причиною, щоб вести мову про необхідність виконання військового обов`язку усіма громадянами України. Військовий напад на державу та, відповідно, самооборона проти такої агресії є тим винятковим випадком, який дозволяє державі впроваджувати певні пропорційні обмеження. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 15.04.2025 р. по справі №573/406/24.

Крім того, у прохальній частині відзиву на позовну заяву відповідач-1 просить суд поновити строк на подання відзиву, мотивуючи своє клопотання тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 є структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в свою чергу є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_8 , не має власного коду ЄДРПОУ, не має електронного кабінету в системі ЄСІТС та відповідно до ч. 6 ст.18 КАСУ не зобов`язаний його мати, у зв`язку із чим позбавлений можливості своєчасно отримувати судові документи, а також документи надані сторонами по справі. Зазначений в ухвалі суду код ЄДРПОУ НОМЕР_2 належить ІНФОРМАЦІЯ_10 . Відповідач-1 стверджує, що ані копія позовної заяви з додатками, ані копія про відкриття провадження, ані копії трьох попередніх ухвал про витребування, на адресу ІНФОРМАЦІЯ_7 не надходили.

Оцінюючи доводи відповідача-1, викладені у вищезазначеному клопотанні щодо неможливості подати своєчасно відзив та з метою не обмеження права сторони висловити свою позицію, суд вважає за можливе в порядку ст. 121 КАС України поновити відповідачу-1 строк на подання відзиву та приймає такий відзив до розгляду.

До суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій вона, мовою оригіналу, просить винести ухвалу про забезпечення позовної заяви шляхом зупинення дії наказів командира військової частини НОМЕР_1 , що стосуються ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: заборонити командуванню військової частини НОМЕР_1 приймати рішення про переведення до інших військових частин на час розгляду справи апеляційним судом.

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці, подана заява отримана 14.07.2025 р.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 р. провадження по справі поновлено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 р. заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - залишено без задоволення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 р. до відповідача-2 були застосовані заходи процесуального примусу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.07.2025 р. вп`яте витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ):

- належним чином засвідчену копію витягу з бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно внесення Рішення ВЛК про придатність ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчену копію наказу про виключення ОСОБА_1 з військового обліку у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації.

Також у цій ухвалі суд вп`яте витребував від Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ):

- належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчену копію наказу про зарахування ОСОБА_1 з 19.10.2024 року до списків частини НОМЕР_1 і особового складу частини НОМЕР_1 .

Окрім того, суд витребував від ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ):

- належним чином засвідчені копії документів, з яких вбачається якому суб`єкту владних повноважень підпорядковується ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Додаткового суд витребував від Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ):

- належним чином засвідчену копію картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються направлення ОСОБА_1 для проведення лабораторних та інструментальних досліджень складених згідно до гл.3 розділу ІІ Наказу Міністерства оборони No402 від 14.08.2008 року;

- належним чином засвідчену копію військово-облікового документа ОСОБА_1 з підставами його призову;

- належним чином засвідчену копію обліково-послужної картки ОСОБА_1 .

Цією ж ухвалою зупинено провадження у справі до надання витребуваних судом доказів.

До суду надійшло від ВЧ НОМЕР_1 клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, до яких відповідачем-2 додано, зокрема, квитанцію про оплату штрафу та примірник оскаржуваного позивачем наказу.

У клопотанні про долучення доказів до матеріалів справи відповідач-2 зазначив, що на військовослужбовців, призваних під час мобілізації, які до цього проходили лише строкову або базову військову службу чи взагалі не мали досвіду військової служби, особові справи не формуються - ведуться лише обліково-послужні картки. Враховуючи, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, ВЧ НОМЕР_1 повідомила суду про неможливість надання особової справи позивача. Стосовно надання картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 , відповідач-2 зазначив, що до військової частини надається лише постанова військово-лікарської комісії (ВЛК), яка визначає ступінь придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби, та є чинною протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду. Натомість, як стверджує відповідач-2, документи, що стосуються результатів лабораторних чи інструментальних досліджень, зокрема картка обстеження та медичного огляду, залишаються у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП) та до військової частини не передаються, у зв`язку з чим відповідач-2 повідомив суд про неможливість надання відповідної інформації та доказів.

Також у вищезазначеному клопотанні відповідач-2 зауважив, що рішення про скасування довідки військово-лікарської комісії №4/5041 від 18.10.2024 р. до ВЧ НОМЕР_1 не надходило, у зв`язку з чим висновок ВЛК залишається чинним.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ДАТА р. провадження по справі поновлено.

Слід зазначити, що в ухвалі про відкриття провадження по справі суд встановив відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів.

Як вбачається з матеріалів справи, ВЧ НОМЕР_1 зареєстрована в Електронному кабінеті Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи".

Відповідно до ч. 5 ст. 18 КАС України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до п. 37 підрозділу 2 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

Відповідно до п. 17 підрозділу 1 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Ухвала суду від 24.12.2024 р., якою відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, була направлена та доставлена до електронного кабінету Військової частини НОМЕР_1 24.12.2024 р. о 15:41 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

При цьому, копія позовної заяви з додатками була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача-2 13.12.2024 р. о 15:56 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Разом з тим, станом на 09.01.2025 р. (з урахуванням строку на поштове відправлення) та станом на день розгляду цієї справи по суті від відповідача-2 відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Пояснень, заяв або клопотань по суті спору від відповідача-2 до суду також не надходило.

Відповідно до частини 4 статті 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, відповідач-2 правом на подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) та надання доказів по справі не скористався, з клопотанням про продовження строків на надання відзиву до суду не звертався.

Згідно із приписами ч. 6 ст. 77 КАС України, у разі якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у 2001-2002 рр. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) проходив строкову військову службу у Військовій частині НОМЕР_4 та після проходження служби був звільнений у запас із взяттям на облік в ІНФОРМАЦІЯ_11 , що відображено у військовому квитку позивача.

Згідно із Довідкою №19/10 від 19.10.2024 р., виданою Спілкою євангельських християн-баптистів України Церкви євангельських християн-баптистів м.Чорноморськ «ВОСКРЕСІННЯ» (), позивач з 2005 року є членом Релігійної організації Церква ЄХБ м.Чорноморськ «ВОСКРЕСІННЯ», в якій також зазначено, що ОСОБА_2 закликає своїх вірян в той чи інший спосіб (відповідно пацифістських чи мілітаристських переконань) захищати країну, що є обов`язком кожного християнина.

Сторонами не заперечується, що 18.10.2024 р. представниками ІНФОРМАЦІЯ_7 та національної поліції було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 р., адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані шляхом прибуття самостійно до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності), у зв`язку з чим позивача доправлено до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Згідно направлення ІНФОРМАЦІЯ_2 за №5/2111 від 18.10.2024 р. позивача направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження ВЛК для встановлення придатності до військової служби за станом здоров`я у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Довідкою ВЛК за №4/211 від 18.10.2024 р., складеною ІНФОРМАЦІЯ_12 , за підсумками проведеного 18.10.2024 р. медичного огляду комісією ВЛК визнано позивача з урахуванням наявного діагнозу (міопія обох очей середнього ступеню) придатним до військової служби.

З урахуванням відсутності у ОСОБА_1 підстав для надання відстрочки, відповідачем-1 призвано позивача на військову службу за мобілізацією та направлено в розпорядження командування ВЧ НОМЕР_1 , що, зокрема, відображено у поіменному списку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.10.2024 р.

Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №310 від 19.10.2024 р. на підставі поіменного списку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.10.2024 р. (п. 3.2) молодшого сержанта ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, відповідно до Указу Президента України від "06" лютого 2023 року №59/2023 "Про продовження строку проведення загальної мобілізації наказано призначити на посаду курсанта навчального взводу з навчальної роти НОМЕР_5 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , з "19" жовтня 2024 року зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що з "19" жовтня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом згідно з тарифним розрядом 1 у сумі 2470 гривень, шик "солдат".

Не погоджуючись з порядком (процедурою) призову на військову службу, вважаючи дії відповідачів щодо призову на військову службу під час мобілізації і позбавлення права на проходження альтернативної (невійськової) служби протиправною, з метою захисту власних прав та інтересів ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

У позовній заяві представник позивача, оскаржуючи дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначив, що ОСОБА_1 є членом Релігійної організації Церква ЄХБ м.Чорноморськ «ВОСКРЕСІННЯ» а відтак він має право на свободу релігії, йому гарантовано відсутність примусу з боку Держави та заміну військового обов`язку на невійськову службу.

Згідно із наданою разом із позовною заявою копією Довідки №19/10 від 19.10.2024 р., виданої Спілкою євангельських християн-баптистів України Церкви євангельських християн-баптистів м.Чорноморськ «ВОСКРЕСІННЯ» () на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з його релігійними пацифістськими переконаннями розповсюджується дія ч. 4 ст. 35 Конституції України, ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.18 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ч.1 ст.9 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу».

Стосовно вищенаведених доводів представника позивача суд вважає за необхідне зазначити таке.

Приписами статті 35 Конституції України визначено, що кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов`язкова. Ніхто не може бути увільнений від своїх обов`язків перед державою або відмовитися від виконання законів за мотивами релігійних переконань. У разі якщо виконання військового обов`язку суперечить релігійним переконанням громадянина, виконання цього обов`язку має бути замінене альтернативною (невійськовою) службою.

Положення ст. 35 Конституції України кореспондуються з положеннями ст. 9 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Відповідно до п. 1 ст. 9 Конвенції, кожен має право на свободу думки, совісті і релігії; це право включає свободу сповідувати свою релігію або переконання; передбачено, що кожен має право на свободу думки, совісті і релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно.

Зі змісту п. 2 ст. 9 Конвенції вбачається, що свобода сповідувати свою релігію або переконання підлягає обмеженням, лише встановленим законом, і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Свобода сповідувати свою релігію або переконання відповідно до положень ст. 9 Конвенції підлягає лише таким обмеженням, що встановлені законом і є необхідними у демократичному суспільстві в інтересах громадської безпеки, для охорони публічного порядку, здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Отже, право сповідувати свою релігію або переконання не є абсолютним і може бути обмежене за таких умов, як: законність; легітимна мета - інтереси громадської безпеки, необхідність охорони публічного порядку, здоров`я чи моралі, а також захист прав і свобод інших осіб; пропорційність, що окреслює межі правомірного втручання у право і дозволяє здійснення його лише в тій мірі, в якій це необхідно для досягнення зазначених законних цілей.

Положення Конвенції прямо не передбачають права людини відмовитися від виконання військового обов`язку з міркувань совісті, у тому числі з мотивів релігійних переконань, і не унормовують порядок його реалізації.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці сформував орієнтири, за якими відмова від військової служби є переконанням, що досягає достатнього ступеня сили, серйозності, послідовності та важливості, щоб на нього поширювалися встановлені статтею 9 Конвенції гарантії, у випадках, коли така відмова мотивована серйозним і непереборним конфліктом між обов`язком служити в армії та совістю людини або її щирими та глибокими, релігійними чи іншими, переконаннями (Баятян проти Вірменії (Bayatyan v. Armenia), Папавасілакіс проти Греції (Papavasilakisv. Greece), Канатли проти Туреччини (Kanatliv. Turkiye).

Водночас ЄСПЛ послідовно визнає, що коли особа, посилаючись на статтю 9 Конвенції, просить скористатися правом на сумлінну відмову від військової служби, вимоги компетентними органами держави певного рівня доказування для обґрунтування такого прохання і відмова у його задоволенні, якщо відповідні докази не надаються, не суперечать положенням цієї статті (Енвер Айдемір проти Туреччини (EnverAydemirv. Turkiye), Дягілєв проти Росії).

ЄСПЛ у рішеннях неодноразово наголошував, що держава може встановлювати процедури для оцінки серйозності переконань людини та запобігати спробам зловживання можливістю звільнення з боку осіб, котрі у змозі нести військову службу.

Жодні релігійні переконання не можуть бути підставою для ухилення громадянина України, визнаного придатним до військової служби, від мобілізації з метою виконання свого конституційного обов`язку із захисту територіальної цілісності та суверенітету держави від військової агресії з боку іноземної країни.

Згідно із ст. 64 Конституції України, в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Отже, жодні релігійні переконання не можуть бути підставою для ухилення громадянина України, визнаного придатним до військової служби, від мобілізації з метою виконання свого конституційного обов`язку із захисту територіальної цілісності та суверенітету держави від військової агресії з боку іноземної країни.

Одночасно із цим, суд зауважує, що в обліковій картці ОСОБА_1 відсутні відомості про перебування позивача на військовому обліку як військовослужбовця, що проходив альтернативну (невійськову) службу), однак у цій картці зазначено, що позивач у 2001-2002 р.р. проходив строкову службу у військовій службі НОМЕР_4 .

Організаційно-правові засади альтернативної (невійськової) служби (далі - альтернативна служба), якою відповідно до Конституції України має бути замінене виконання військового обов`язку, якщо його виконання суперечить релігійним переконанням громадянина визначено Законом України «Про альтернативну (невійськову) службу» №1975-XII від 12.12.1991 р. (далі Закон №1975).

Відповідно до ст. 1 Закону №1975, альтернативна служба є службою, яка запроваджується замість проходження строкової військової служби і має на меті виконання обов`язку перед суспільством. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження права громадян на проходження альтернативної служби із зазначенням строку дії цих обмежень.

Положеннями статті 20 Закону №1975 передбачено, що альтернативна служба припиняється у разі закінчення строку її проходження або достроково за рішенням місцевої державної адміністрації.

З урахуванням дослідженого судом паспорту громадянина України та військового квитка позивача вбачається, що правовідносини, які є предметом перевірки у даній справі жодним чином не стосуються строкової (базової) військової служби, оскільки відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» базову військову службу проходять громадяни України, яким виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 25-річного віку.

Станом на жовтень 2024 року позивачу виповнилося 41 рік та він після проходження строкової служби у 2001-2002 рр. був зарахований у запас.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», ніхто не може з мотивів своїх релігійних переконань ухилятися від виконання конституційних обов`язків. Заміна виконання одного обов`язку іншим з мотивів переконань допускається лише у випадках, передбачених законодавством України

Згідно ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 р. (далі - Закон №2232-ХІІ), визначено правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

У статті 1 Закону №2232-ХІІ зазначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ч.1). Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (ч.2). Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (ч.3). Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч.5). Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (ч.7). Положення про центри рекрутингу, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, центрів рекрутингу координується та спрямовується Міністерством оборони України (ч.8). Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період….. Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України (ч.9).

Відповідно до ст. 2 Закону №2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (ч.1). Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; … (ч.2).

Згідно із приписами статті 37 Закону № 2232-ХІІ, взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, … підлягають громадяни України: на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву (п.2 ч.1).

Статтею 39 Закону №2232-ХІІ передбачено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань. Громадяни України, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які раніше не проходили військову службу в Збройних Силах України, інших військових формуваннях, проходять курс базової загальновійськової підготовки тривалістю не менше ніж один місяць (ч.1).

Приписами п.20 ч.1 ст.106 Конституції України визначено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє станом на теперішній час.

Відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022 р. постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

В Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-XII від 21.10.1993 р. (далі Закон №3543-ХІІ), визначені правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно зі ст.1 Закону № 3543-XII, мобілізація це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону №3543-XII, організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені в ст. 22 Закону №3543-XII.

У статті 22 Закону №3543-XII зазначено, що громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу (ч.4). Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. … Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. … Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України. (ч.5).

16.05.2024 р. постановою Кабінету Міністрів України за №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560).

Порядком №560 врегульовано, зокрема і процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи; процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення; організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби; процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби (п.1).

Згідно п. 3 Порядку №560, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

У п. 22 Порядку №560 зазначено, що резервісти та військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування…. Резервісти та військовозобов`язані, у яких відсутній (які втратили) військово-обліковий документ, уточнюють свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або…. У такому разі під час уточнення облікових даних їм оформляється військово-обліковий документ.

До суду не надані належні та допустимі докази уточнення ОСОБА_1 протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, облікових даних через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет військовозобов`язаного, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження в термін до 20.01.2025 р., а також наявності у позивача військово-облікового документу в термін до 20.01.2025 р.

Пунктом 25 Порядку №560 передбачено, що громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до п. 49 Порядку №560, у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Приписами п. 51 Порядку №560 передбачено, що перевірка військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років може здійснюватися: зокрема і за місцем проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, на пунктах пропуску (блок-постах) - уповноваженими представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або поліцейськими.

У позовній заяві представник ОСОБА_1 стверджує, що 18.10.2024 р. позивача під час направлення до Церкви євангельських християн-баптистів м.Чорноморськ «ВОСКРЕСІННЯ» було противоправно зупинено, затримано без складання протоколу про адміністративне затримання та протиправно примусово доставлено до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Натомість, у відзиві на позовну заяву відповідач-1 зазначив, що під час проведення заходів з оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, а також перевірки військово-облікових документів у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років, у складі спільної групи представників ІНФОРМАЦІЯ_7 та представника національної поліції було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 р. №3633-ІХ, адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані шляхом прибуття самостійно до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності), у зв`язку із чим ОСОБА_1 було запропоновано прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_7 з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, тощо, позивач погодився та у супроводі прибув до відділу, у зв`язку із чим ані повістка, ані протокол затримання не складались.

З урахуванням зазначеного та приписів п. 51 Порядку №560, суд дійшов висновку, що відповідач-1 був наділений повноваженнями на перевірку в жовтні 2024 року військово-облікового документа у ОСОБА_1 .

З приводу посилань у позовній заяві, що співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 не було складено акту відмови від отримання повістки позивачем, не було складено протокол про адміністративне затримання посадовими особами органів уповноважених на таке законами України, суд зазначає наступне.

В п. 47 Порядку №560 зазначено, що у разі відмови військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. У разі відмови від отримання повістки поліцейський, який входить складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 54 Порядку №560, у разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З досліджених матеріалів справи судом не встановлено, що позивач відмовлявся від отримання повісток від працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , чи прослідувати до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відповідно були й відсутні підстави, для складання акту відмови від отримання повістки, та протоколу про адміністративне затримання.

Щодо посилань представника позивача в позовній заяві про застосування сили та незаконне затримання та примусове доставлення ОСОБА_1 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд зазначає таке.

Приписами п. 54 Порядку №560 визначено, що у разі встановлення, що громадянин порушує правила військового обліку, визначені Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 5, ст. 409), або Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», виявлення розбіжностей військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів старший групи оповіщення пропонує резервісту або військовозобов`язаному (крім резервістів та військовозобов`язаних СБУ та розвідувальних органів) прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік, проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів. Із зазначеною метою громадянину оформляється та вручається повістка. У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

У разі відмови прослідувати до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки поліцейський, який входить до складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до такого центру на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У відзиві на позовну заяву відповідач-1 зазначив, що адміністративне затримання позивача не проводилося. Відповідно до п. 54 Порядку №560 встановлено, що ОСОБА_1 порушує правила військового обліку, виявлено розбіжності військово-облікових даних з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів, тому старшим, групи оповіщення запропоновано позивачу прослідувати до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, уточнення своїх персональних даних, облікових даних з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів.

Надалі, як зазначено у відзиві на позовну заяву, після проходження ВЛК позивача було визнано придатним до військової служби, у зв`язку з чим, зважаючи на відсутність у ОСОБА_1 підстав для надання відстрочки, позивача було призвано на військову службу за мобілізацією та направлено в розпорядження командування ВЧ НОМЕР_1 .

Суд звертає увагу, що «Завідомо незаконне затримання» є злочином, відповідальність за яке передбачена Кримінальним кодексом України і дане питання є предметом перевірки в порядку Кримінально процесуального кодексу України, а не в порядку КАС України.

Водночас, представник позивача не надав до суду належних та допустимих доказів, що підтверджують звернення до правоохоронних органів, з метою встановлення та розслідування викладених у позовній заяві фактів, а також, не надав відповідних висновків правоохоронних органів за наслідком розгляду відповідного звернення.

Таким чином, матеріали справи не містять належних, достовірних та достатніх доказів, які б підтверджували застосування сили чи незаконного затримання та доставлення ОСОБА_1 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Положеннями Порядку №560 передбачено, що порядок проведення медичного огляду резервістів та військовозобов`язаних, персональний склад військово-лікарських комісій, порядок їх роботи визначаються у порядку, встановленому Міноборони (п.70). Медичний огляд резервістів та військовозобов`язаних може проводитися у закладах охорони здоров`я, що мають відповідний договір із НСЗУ за програмою державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік. (п. 71).

Рішення щодо придатності резервіста та військовозобов`язаного для проходження військової служби за станом здоров`я визначається військово-лікарською комісією при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. У разі незгоди громадянина з рішенням військово-лікарської комісії при районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки на підставі його заяви громадянин направляється для проходження військово-лікарської комісії при обласному ( ІНФОРМАЦІЯ_13 (п. 72).

Відповідно до п. 74 Порядку №560, військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та виявили бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ними військовій частині, командиром військової частини або начальником центру рекрутингу Збройних Cил видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11, яке реєструється у письмовій формі у журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається військовозобов`язаному та резервісту під особистий підпис.

При цьому, особам віком до 45 років у направленні для проходження медичного огляду зазначається про необхідність визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Пунктом 75 Порядку №560 визначено, що придатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби за станом здоров`я кожним лікарем визначається індивідуально. Висновки про придатність або непридатність резервістів та військовозобов`язаних до військової служби, подані ними скарги та об`єктивні дані, виявлені у процесі медичного огляду, а також установлений діагноз вносяться кожним лікарем до картки обстеження та медичного огляду та до інших документів, що засвідчується особистим підписом лікаря та скріплюється його особистою печаткою, із зазначенням дати проведення медичного огляду відповідно до вимог, визначених Міноборони.

Згідно п. 77 Порядку №560, рішення (постанову) військово-лікарської комісії щодо придатності резервіста або військовозобов`язаного до проходження військової служби під час мобілізації вноситься до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не пізніше ніж протягом наступного дня з дня надходження відповідного рішення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначено в Положенні про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженому наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 р. зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 р. за №1109/15800 (далі Положення №402).

В п. 1.2 гл. 1 розділу I Положення №402 зазначено, що військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Відповідно до п. 1.1 гл. 1 розділу II Положення №402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності зокрема і: до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Пунктом 1.2. гл. 1 розділу II Положення №402 передбачено, що постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).

Порядок проведення медичного огляду військовозобов`язаних під час мобілізації, на особливий період проводиться у відповідності приписів гл. 3 розділу ІІ Положення № 402.

В п. 3.1. гл. 3 розділу II Положення №402 визначено, що Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України, на підставі направлення, яке формується в електронній формі засобами Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або у паперовій формі за формою, наведеною у додатку 11 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560. Медичний огляд проводиться ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті. Направлення у паперовій формі реєструється в журналі реєстрації направлень на ВЛК, виданих резервістам та військовозобов`язаним для проходження медичного огляду за формою, наведеною у додатку 12 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, та видається військовозобов`язаному під особистий підпис. Контроль за направленням та проходженням військовозобов`язаними медичного огляду ВЛК покладається на керівника відповідного ТЦК та СП.

Згідно з п 3.2 гл. 3 розділу II Положення №402, під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей.

Відповідно до п.3.4 глави 3 розділу ІІ Положення №402, перед оглядом військовозобов`язаних їм проводиться загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, серологічний аналіз крові на: антитіла до вірусу імунодефіциту людини (ВІЛ), поверхневий антиген до вірусу гепатиту «В» (HbsAg), загальні антитіла до вірусу гепатиту «С» (anti-HCV), реакція мікропреципітації з кардіоліпіновим антигеном або загальні антитіла до блідої трепонеми (RW); визначається група крові та резус-належність, проводяться рентгенологічне обстеження органів грудної клітки, ЕКГ. …Інші дослідження проводяться за показаннями.

Отже, законодавчо визначений порядок проведення медичного огляду військовозобов`язаних зокрема і під час дії правового режиму воєнного стану.

Суд зауважує, що на виконання вимог ухвал суду відповідачами не надано картку обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 .

Водночас, слід зазначити, що питання неналежного обстеження позивача під час проходження медичного огляду не входить до предмету доказування в рамках даного спору.

В п. 3.8. глави 3 розділу ІІ Положення № 402, зазначено, що постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу. Документально оформлені результати проходження військовозобов`язаним медичного огляду ВЛК доставляються до районного (міського) ТЦК та СП не пізніше наступного дня після прийняття постанови про придатність військовозобов`язаного до військової служби. Постанова ВЛК щодо придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби вноситься до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не пізніше наступного дня з дня надходження відповідної постанови до районного (міського) ТЦК та СП.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна довідка ВЛК за №4/211 від 18.10.2024 р., видана ІНФОРМАЦІЯ_12 , зі змісту якої слідує, що позивача з урахуванням наявного діагнозу (міопія обох очей середнього ступеню) визнано придатним до військової служби.

Разом з цим, доказів оскарження та/або визнання вищевказаної довідки ВЛК нечинною у встановленому законодавством порядку представником позивача до суду не надано й про існування таких обставин і доказів суд не повідомлено.

Відповідно до Порядку №560 призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюють: військовозобов`язаних та резервістів (крім резервістів, які уклали контракти на проходження служби у військовому резерві) - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки; … Призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ. У разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду (п. 81). Наказ про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається: керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - в день відправлення військової команди до військової частини (установи); (п.82).

Також, відповідно до пункту абзацу 11 п. 9 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 р., територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного та фактичних, документально підтверджених обставин справи, судом не встановлено правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стосовно позовних вимог до ВЧ НОМЕР_1 суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 24. Закону № 2232-XII, початком проходження військової служби вважається зокрема: день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу (п.4).

У відповідності до ч.3 ст. 24. Закону № 2232-XII, закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Наказом Міністерства оборони України №280 від 15.09.2022 р., зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.11.2022 р. за №1407/38743, затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, яка визначає організацію і порядок обліку військовослужбовців та працівників в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України (далі Інструкція 280).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції №280, облік особового складу організовується і ведеться на підставі штатів (штатних розписів), наказів відповідних командувачів, командирів та начальників (далі - командир (начальник)) органів управління, військових частин, установ, у тому числі наказів по особовому складу, наказів по стройовій частині та інших документів з обліку особового складу.

У п.2. Розділу XII Інструкції №280 зазначено, що військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 30-32 розділу II цієї Інструкції. Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині незалежно від номенклатури посад для призначення. Накази по стройовій частині видаються всіма військовими частинами, що формуються та утримуються на окремому штаті.

Приписами п.30 розділу ІІ Інструкції №280 передбачено, що виключно на підставі наказів по стройовій частині здійснюється: зарахування особового складу до списків військової частини і виключення зі списків військової частини (п.п.1); прийняття і здача справ та посади (п.п. 4); внесення в облікові документи змін, які відбулися в персональних даних особового складу, за виключенням освіти, змін у сімейному стані (шлюб, народження дітей) (п.п. 11).

Згідно п.32 розділу ІІ Інструкції №280, зарахування до списків особового складу військової частини здійснюється у день прибуття військовослужбовців (прийому на роботу працівників) до військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування до списків особового складу військової частини (про прийом на роботу працівника) є: для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця (п.п.1)

Положеннями п. 3 розділу XII Інструкції №280 визначено, що військовослужбовці військової служб за призовом під час мобілізації, на особливий період зараховуються в день прибуття до списків особового складу військової частини в порядку, установленому пунктами 13 і 14 розділу II цієї Інструкції. Первинне призначення на посади військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а також призначення (переміщення) військовослужбовців, які перебувають на військовій службі, відповідно до їх мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, здійснюються наказом командира військової частини по стройовій частині до закінчення заходів відмобілізування незалежно від номенклатури посад для призначення. Наказ по стройовій частині розробляється на всі військові частини, що формуються та мають самостійний штат. Ці накази є підставою для визначення посадового становища військовослужбовцям, запису відповідних відомостей до облікових документів, видачі документів, що посвідчують особу військовослужбовця офіцерам військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Зазначені накази не дублюються наказами по особовому складу.

Відповідно до п. 14 розділу II Інструкції №280, зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу (або прийому на роботу працівників) здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття (прийому на роботу) до військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є: для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

При цьому, зарахування до штату військової частини, переміщення (переведення) проходження військової служби та виключення зі штату військової частини здійснюється наказами по стройовій частині відповідної військової частини.

Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є, зокрема, для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженим Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 р. (далі Положення №1153/2008), визначено порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до Положення №1153/2008, за призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період… (п.2). Громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України (п.5). Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" (п.6). Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим (п.7).

Згідно із п.112 Положення №1153/2008, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення… Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Приписами п. 242 Положення №1153/2008 передбачено, що виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини здійснюється після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення.

Відповідно до статті 26 Закону №2232-ХІІ, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

У відповідності до п.п.2 п. 225 Положення №1153/2008, під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до пункт 233 Положення №1153/2008, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

Так, із досліджених матеріалів справи, судом встановлено, що згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №310 від 19.10.2024 р. (п. 3.2) молодшого сержанта ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, відповідно до Указу Президента України від "06" лютого 2023 року №59/2023 "Про продовження строку проведення загальної мобілізації наказано призначити на посаду курсанта навчального взводу з навчальної роти НОМЕР_5 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , з "19" жовтня 2024 року зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати таким, що з "19" жовтня 2024 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків з посадовим окладом згідно з тарифним розрядом 1 у сумі 2470 гривень, шик "солдат".

Вищезазначений наказ винесено командиром ВЧ НОМЕР_1 на підставі поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані та направлені на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_5 від 19.10.2024 р., згідно з яким позивача направлено на військову службу до ВЧ НОМЕР_1 .

Таким чином, з дня відправлення на проходження військової служби та зарахування позивача до особового складу ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_1 набув правового статусу «військовослужбовець».

Згідно із абзацом 2 пункту 225 Положення №1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону № 2232-ХІІ у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пункт 233 Положення №1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, серед яких: під час дії воєнного стану: а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; б) за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі; г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу); з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.

Отже, Законом №2232-ХІІ та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 р. №1153/2008 не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу про призов.

При цьому, доказів того, що позивач звертався до ВЧ НОМЕР_6 із рапортом про своє звільнення, із зазначенням підстав звільнення передбачених пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, матеріали справи не містять й про існування таких доказів позивачем суд не повідомлено.

Щодо доводів позивача про не ознайомлення його з оскаржуваним наказом, суд зазначає, що вказані підстави не можуть обумовлювати протиправність спірного наказу, оскільки вказані дії, пов`язані саме із реалізацією даного наказу, а не прийняттям його.

Суд наголошує, що порушення порядку ознайомлення особи, стосовно якої прийнято наказ, не може безумовно свідчити про відсутність правових підстав для прийняття такого наказу, а також не може безумовно вказувати на протиправність такого наказу.

Одночасно із цим, суд зауважує, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення позивача із проханням видати спірний наказ для ознайомлення.

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправним та скасування наказу командира ВЧ НОМЕР_1 в частині зарахування з 19.10.2024 р. до списків військової частини ОСОБА_1 , особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлення на всі види забезпечення, та призначення на посаду тощо.

Судом також встановлено, що матеріали справи не містять доказів, які б вказували на наявність обґрунтованих підстав для звільнення ОСОБА_1 з військової служби у ВЧ НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , звернених до ВЧ НОМЕР_1 .

Під час розгляду справи судом не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження зазначених обставин.

При прийнятті рішення суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За змістом п. 30. рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorija v. Spain" від 09.12.1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

При цьому, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставами для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч. 1 і ч. 2 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позивачем не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволення позовної заяви слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 121, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 04.08.2025 р.

Суддя О.М. Неклеса