Справа № 160/1242/25
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2025 року Справа № 160/1242/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
за участі секретаря судового засіданняЕмріх Ю.П.
представник позивача представник відповідача 1 представник відповідача 2 Коваленко С.Г. Лис Ю.В. Лосік Ю.В.
17 січня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛМАКСТЕХ" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці та Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у якому просило:
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 08.01.2025 №UA100130/2025/000003;
- повернути товар, установку (верстат) для лазерної різки листового металу та труб з маркуванням JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO та XTLASER, під митний контроль Київської митниці в місце зберігання на склад митного органу.
Ухвалою від 24.01.2025 справа залишена без руху. Позивач 29.01.2025 року надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визначити Київську митницю як Відповідача 1, а військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України як Третю особу.
Ухвалою від 03.02.2025 суд відкрив розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Товар, як безпосередній предмет правопорушення, у відповідності до статті 511 Митного кодексу України був вилучений та переданий на склад митниці, а матеріали справи направлені для розгляду до Солом`янського районного суду м.Києва.
Разом з тим відповідно до Закону України №4765-VI «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» з метою ремонту бронетехніки, 31.12.2024 актом про примусове відчуження майна від 31.12.2024 №б/н, відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.12.2024 № 2138, погодженого з начальником Маріупольської районної військової адміністрації, військовою частиною було здійснено примусове відчуження вказаного обладнання для різки металу та його вивезення цього ж дня зі складу митниці.
У відзиві відповідач 1 прохав про розгляд справи здійснювати з викликом сторін та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
11.02.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 1, в якій позивач підтримує свою позицію та доводи викладені у позовній заяві, вважає, що дії відповідача 1 та відповідача 2 протиправні.
16.02.2025 від відповідача 1 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено прохання про відмовлення у позовних вимогах повністю.
19.02.2025 від позивача надійшла заява про зміну предмету позову. До позовних вимог додав таке:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.12.2024 №2138;
- визнати протиправним та скасувати Акт про примусове відчуження майна складений військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України від 31.12.2024 б/н.
Ухвалою від 20.02.2025 суд прийняв зміни до позовних вимог і позовні вимоги, зазначені в позовній заяві від 16 січня 2025 р., викладнено в новій редакції:
4. визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.12.2024 №2138.
5. визнати протиправним та скасувати Акт про примусове відчуження майна складений військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України від 31.12.2024 б/н.
Ухвалою від 25.02.2025 суд витребував від сторін додаткові докази.
13.03.2025 надійшла заява відповідача 2 про залучення до справи витребуваних судом доказів, а саме:
- копію листа військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за
- копію листа військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за
- копію Висновку про оцінку майна ФОП ОСОБА_2 від 27.12.2024 №582-О;
- копія акту оцінки та оприбуткування матеріальних цінностей від 23.01.2025
- №125 про оприбуткування на позабалансовий облік військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України установки (верстату) для лазерної різки листового металу та труб з маркуванням JINAN XINTIAN TECНNOLOGY СО та XTLASER;
- копія витягу з оборотної відомості за субрахунком 011 Орендовані основні засоби розпорядників бюджетних коштів військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 06.03.2025.
20.03.2025 представник відповідача 2 подав клопотання про закриття провадження у справі №160/1242/25 в частині наступних позовних вимог:
- повернути товар, установку (верстат) для лазерної різки листового металу та труб з маркуванням JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO та XTLASER, під митний контроль Київської митниці в місце зберігання на склад митного органу;
- визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.12.2024 №2138;
- визнати протиправним та скасувати акт про примусове відчуження майна складений військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України від 31.12.2024 б/н.
20.03.2025 відповідачем 2 подав письмові пояснення у справі №160/1242/25, у яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
24.03.2025 позивач через електронну підсистему Електронний Суд подав додаткові пояснення у справі №160/1242/25.
Ухвало від 25 березня 2025 року суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 22 квітня 2025 року 11-40 год.
Суд переніс розгляд справи на 27.05.2025, 29.05.2025.
Ухвалою від 27.05.2025 суд заяву представника позивача про залучення співвідповідача у справі № 160/1242/25 - задовольнив. Залучив в якості співвідповідача до участі в адміністративній справі № 160/1242/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛМАКСТЕХ" до Київської митниці, третя особа: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправним та скасування картки відмови - Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України.
Ухвалою від 29 травня 2025 року суд клопотання представника відповідача 2 Військовї частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про закриття провадження у справі - задовольнив частково. Закрив провадження у справі № 160/1242/25 в частині позовних вимог :
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26.12.2024 №2138;
- визнати протиправним та скасувати акт про примусове відчуження майна складений військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України від 31.12.2024 б/н.
Суд переніс розгляд справи на 03.07.2025 ,15.07.2025, 29.07.2025.
Ухвалою від 15 липня 2025 року суд закрив провадження у справі № 160/1242/25 та розпочати розгляд справи по суті. Призначив розгляд справи по суті у судовому засіданні 29 липня 2025 року.
Представники сторін в судовому засіданні підтримали свої правові позиції.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з інвойсом від 19.12.2023 № ХТ20231218, виставленим компанією «JINAN XINTIAN TECHNOLOGY CO., LTD» (Китай) до ТОВ «АЛМАКСТЕХ», вартість вищезазначеного товару становить 54 500 доларів США, що згідно курсу на дату декларування (17.06.2024) (1 USD - 40,6490 грн.) складає 2 215 370,50 грн.
Протокол про тимчасове вилучення товару та документів не складався. Власник товару про вилучення товару і адресу його знаходження не повідомлявся. Докази протилежного у справі відсутні.
Не погоджуючись з такими діями митного органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Окрім того ТОВ «АЛМАКСТЕХ» звернулось до суду з заявою про забезпечення позову.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам Відповідачів, викладеним в відзивіах на позов та додаткових поясненнях, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела прав.
Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи визначає Митний Кодекс України.
Статтею 1 Митного кодексу України встановлено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України закріплено, що встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Відповідно до вимог частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з частиною 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною першою статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Порядок прийняття митної декларації обумовлений статтею 264 Митного кодексу України. В частині 9 статті 264 Митного кодексу України зазначається, що митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. А в частині 11 статті 264 надано вичерпний перелік підстав в відмові у прийнятті митної декларації: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.
Відмова у митному оформленні та обов`язки митного органу щодо роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення наведені в статті 256 Митного кодексу України, зокрема частинах першої та другої цієї статті те, зазначено про те, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом та у рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Частиною першою статті 11 Митного кодексу України зазначено, що інформація, що стосується митної справи, отримана митними органами, може використовуватися ними виключно для митних цілей і не може розголошуватися без дозволу суб`єкта, осіб чи органу, що надав таку інформацію, зокрема, передаватися третім особам, у тому числі іншим органам державної влади, крім випадків, визначених цим Кодексом та іншими законами України. Порядок надання інформації про товари, які зберігаються на складі митного органу, наведений в частині другій п. 20 «Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним», затвердженого Постановою КМУ від 25.08.1998 року №1340 (далі Порядок) і регламентує наступним чином: Органи (суб`єкти господарювання), що здійснили вилучення або зберігання зазначеного у підпунктах 1, 3, 5, 6, 8, 12-15 пункту 1 цього Порядку майна, щомісяця 5 числа надсилають інформацію про наявність такого майна, крім того, що передано на реалізацію, до обласної військової адміністрації за місцем розташування такого майна. Інформація про майно, яка вже надсилалася до обласної військової адміністрації та стосовно якої не було прийнято рішення про безоплатну передачу, повторно не надсилається. Передача майна передбачена частиною першою п. 20 Порядку визначає наступне: Тимчасово, на період воєнного стану в Україні, за рішенням керівника обласної військової адміністрації майно, зазначене у підпунктах 1, 3, 5, 6, 8, 12-15 пункту 1 цього Порядку, може бути безоплатно передано Збройним Силам, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держприкордонслужбі, МВС, Національній поліції, ДСНС, Управлінню державної охорони, Держспецзв`язку, іншим утвореним відповідно до законів України військовим формуванням, їх з`єднанням, військовим частинам, підрозділам, державним органам, установам (організаціям), які утримуються за рахунок бюджетних коштів (далі - суб`єкти, яким передається майно), для потреб оборони держави, забезпечення національної безпеки, відсічі збройної агресії Російської Федерації проти України, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, забезпечення енергетичної безпеки держави, продовольчої безпеки населення (далі - майно для потреб оборони та національної безпеки).
У відповідності з частиною 7 пункту 1 статті 290 Митного кодексу України, якщо товари, транспортні засоби комерційного призначення примусово відчужені або вилучені відповідно до законів України "Про правовий режим воєнного стану" та "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану" то припиняється обов`язок із сплати митних платежів.
Згідно з п. 30 ч. 1 ст. 1 Закону України від 12.12.2019 № 376-ІХ «Про регулювання господарської діяльності з озоноруйнівними речовинами та фторованими парниковими газами» та додатку № 2 до Закону України від 12.12.2019 № 376-ІХ а також у відповідності додатку №2 та №3 до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліків товарів, експорт та імпорт яких підлягає ліцензуванню, та квотуванню на 2024 від 27.12.2023 № 1402 товар містить речовину експорт та імпорт яких підлягає ліцензуванню.
Видача товару зі складу митного органу регламентується Главою 37 та 38 Митного кодексу України та ПОРЯДКОМ роботи складу митного органу, Затвердженого Наказом МФУ від 30.05.2012 №627 (надалі Порядок роботи складу). У відповідності ст. 242 МКУ «Товари, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів». Аналогічна вимога зазначена в п. 3 ст. 243 МКУ «Якщо за рішенням суду по справі до особи, яка вчинила порушення митних правил, не буде застосовано стягнення у вигляді конфіскації товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, або провадження у справі про порушення митних правил буде припинено, ці товари, транспортні засоби можуть бути видані власникові або уповноваженій ним особі лише після здійснення їх митного оформлення зі сплатою відповідних митних платежів, якщо таке оформлення не було попередньо здійснено, а митні платежі не сплачувалися». П. 9.1. Порядку роботи складу передбачає «Товари, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів».
В п. 8.6 вказаного Порядку зазначено, що товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені в підпункті 4.2.7 пункту 4.2 розділу IV цього Порядку роботи складу, що підлягають поверненню власнику, можуть зберігатися на складах митниці протягом 90 днів з моменту набрання законної сили відповідним рішенням, а ті, що конфісковані за рішенням суду, - протягом строків, установлених законодавством для виконання судових рішень. Копія рішення суду у справі про порушення митних правил, яке надійшло до митниці, набрало законної сили і підлягає виконанню, невідкладно надається завідуючому. П. 9.2 Порядку роботи складу передбачає наступне: «Видача зі складу митниці товарів, транспортних засобів комерційного призначення особам, зазначеним у пункті 9.1 цього розділу, здійснюється за умови подання на ім`я Уповноваженої особи відповідної заяви/звернення, у якій зазначаються поштова адреса та за наявності електронна адреса і контактний телефон заявника». Також п. 9.4 Порядку роботи складу визначає наступні вимоги до узгодження заяви/звернення різними підрозділами Відповідача 1 «Заява/звернення та додані до неї документи розглядаються підрозділом/спеціалістом зі складського обліку вилученого майна та розпорядження ним, а у випадках повернення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, тимчасово вилучених у справі про порушення митних правил, чи предметів, вилучених відповідно до кримінального процесуального законодавства, також керівниками юридичної служби та підрозділу протидії митним правопорушенням».
Законом України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» в частині першій статті 4 зазначено про те, що примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з органом військового управління, визначеним Міністерством оборони України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. Про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів. Право державної власності на майно виникає з дати підписання акту приймання-передачі. У разі примусового відчуження майна до акту додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження, якщо інше не встановлено цим Законом.
Згідно із статті 1 Закону України «Про оборону України» під військовим командуванням розуміється «- Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань»; під органом військового управління «Міністерство оборони України, інші центральні органи виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, Генеральний штаб Збройних Сил України, інші штаби, командування, управління, постійні чи тимчасово утворені органи у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, призначені для виконання функцій з управління, в межах їх компетенції, військами (силами), з`єднаннями, військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями, які належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади, а також територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації» а під військовим формуванням - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій. Аналогічне визначення «військове командування» наведено в статті 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Закон України «Про правовий режим воєнного стану» також визначає порядок формування, статус та повноваження Військової адміністрації.
У відповідності статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи - військові адміністрації. Спрямування, координацію та контроль за діяльністю районних військових адміністрацій з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів правового режиму воєнного стану здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України, обласні військові адміністрації (у разі їх утворення), а з інших питань - Кабінет Міністрів України, обласні державні адміністрації у межах своїх повноважень. Повноваження військових адміністрацій зазначені в частині першій статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» наступним чином: військові адміністрації у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України "Про оборону України", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Про критичну інфраструктуру", цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Повноваження військових адміністрацій здійснюються ними в порядку, визначеному законами України для здійснення повноважень відповідних місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом а конкретно повноваження районних військових адміністрацій наведені в частині 3 цієї статті про те що районна, обласна військові адміністрації здійснюють на відповідній території повноваження, віднесені до їхньої компетенції цим Законом, а також у разі прийняття Верховною Радою України за поданням Президента України рішення, передбаченого частиною третьою статті 15 цього Закону, або у разі тимчасової окупації або оточення адміністративного центру області повноваження а в частині 7 цієї статті наведено, що Начальник військової адміністрації забезпечує на відповідній території додержання Конституції і законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади.
Закон України «Про основи національного супротиву» в часині першій статті 1 визначає наступне:
- керівник зони територіальної оборони - Голова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голова обласної державної адміністрації, голова Київської, Севастопольської міської державної адміністрації (керівник відповідної військово-цивільної або військової адміністрації у разі її утворення) (п. 4);
- керівник штабу району територіальної оборони - командир батальйону Сил територіальної оборони Збройних Сил України (п. 7);
- органи управління силами і засобами, які залучаються до виконання завдань територіальної оборони, - Генеральний штаб Збройних Сил України, Командування Сил територіальної оборони Збройних Сил України, регіональні органи військового управління Сил територіальної оборони Збройних Сил України, органи управління інших складових сил безпеки та сил оборони, у підпорядкуванні яких перебувають сили і засоби, що сплановані та/або залучаються до виконання завдань територіальної оборони, штаби зон (районів) територіальної оборони (п. 9);
- район територіальної оборони - частина сухопутної території України, яка включена до території відповідної зони територіальної оборони України та межі якої збігаються з адміністративними межами району у складі Автономної Республіки Крим, області, міст Києва, Севастополя (п. 11);
- штаб району територіальної оборони - постійно діючий орган управління територіальною обороною в межах відповідного району територіальної оборони, який підпорядкований керівнику району територіальної оборони (п. 18).
У відповідності статті 4 Закону України «Про основи національного супротиву» територіальна оборона складається з військової, цивільної та військово-цивільної складових. В свою чергу, військова складова територіальної оборони включає органи військового управління, військові частини Сил територіальної оборони Збройних Сил України, інші сили і засоби сил безпеки та сил оборони, які залучаються до виконання завдань територіальної оборони. Для організації підготовки, підтримки, забезпечення та виконання завдань територіальної оборони на постійній основі функціонують у районних державних адміністраціях (районних військово-цивільних або військових адміністраціях у разі їх утворення) - штаби районів територіальної оборони. Згідно п. 4 частини 2 статті 7 Закону України «Про основи національного супротиву» керівництво супротивом у межах району територіальної оборони здійснюється керівником району територіальної оборони через штаб району територіальної оборони. Як зазначено в п. 2 частини 1 статті 3 цього закону військові адміністрації у разі їх утворення беруть участь у створенні штабу зони (району) територіальної оборони, спрямуванні його діяльності та забезпеченні його функціонування. Зазначений штаб району територіальної оборони (відповідно п. 2 частини 3 статті 15 Закону України «Про основи національного супротиву») здійснює оперативне управління військовими частинами Сил територіальної оборони Збройних Сил України у військово-сухопутній зоні відповідальності. В частині 2 статті 18 Закон України «Про основи національного супротиву» визначає, що заходи щодо підготовки територіальної оборони не здійснюються на тимчасово окупованих територіях України та в межах районів ведення воєнних (бойових) дій.
Бухгалтерський облік у державному секторі здійснюється у відповідності з НАЦІОНАЛЬНИМ ПОЛОЖЕННЯМ (СТАНДАРТ) бухгалтерського обліку в державному секторі 121 "Основні засоби" затвердженим Наказом МФУ від 12.10.2010 №1202; ПЛАНОМ рахунків бухгалтерського обліку в державному секторі, затвердженим Наказом МФУ від 31.12.2013 та ПОРЯДОКОМ застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку в державному секторі, затвердженим Наказом МФУ від 29.12.2015.
Відповідно до п.1.1 Довідки про Узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року затвердженої Постановою Пленуму «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року» від 13.03.2017 № 2 «Митний контроль та митне оформлення як складові митної процедури є частиною адміністративних процедур із провадження справи декларанта щодо пропуску його товарів через митний кордон України».
Вищенаведене оводить, що повернення товару під митний контроль відповідача 1 не несе ніяких правових наслідків для відповідача 2, крім списання матеріальних цінностей з позабалансового рахунку відповідача 2 на вимогу відповідача 1 від якого надійшов товар.
Фактично товар було передано з незаконного володіння позивача в незаконне володіння і, на момент розгляду справи в суді, відповідач 2 не має права на розпорядження та користування товаром.
Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відтак суд зробив висновок, що картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправна та підлягає скасуванню, а позовні вимоги, в тому числі про повернення товару під митний контроль, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем 1 у справі.
Отже, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛМАКСТЕХ» за рахунок бюджетних асигнувань відповідач 1 підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 4844,80 грн.
Керуючись ст. 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 08.01.2025 №UA100130/2025/000003.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 04 серпня 2025 року.

Суддя С.В. Ніколайчук