Справа № 400/2929/24
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/2929/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року (суддя Мороз А.О., м. Миколаїв, повний текст рішення складений 02.10.2024) по справі за адміністративним позовом Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради до Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, третя особа: ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування висновку,-

В С Т А Н О В И В:

01.04.2024 до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради до Управління Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області, в якому позивач просив визнати протиправним та скасувати висновок від 19 березня 2024 року про результати моніторингу процедури закупівлі №UA-2024-02-07-008816-а.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позовної заяви Департаменту про те, що визначені відповідачем у висновку порушення не могли та не призвели до наслідків, які б порушили принципи здійснення публічних закупівель чи порушили права або свободи учасників закупівлі та не завдали збитків бюджету, а предмет закупівлі придбано у межах заявленої очікуваної вартості. Жодних фактичних обставин, які б спростовували зазначене, відповідачем у Висновку не наведено. При цьому судом 1-ї інстанції не надано оцінку Висновку на предмет його відповідності Порядку заповнення Форми висновку про результати моніторингу процедури закупівлі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.09.2020 №552 та Закону №922-VIII.

Апелянт також вважає, що вимога відповідача щодо необхідності розірвання договору за результатами Закупівлі суттєво суперечить нормам ст. 19 Конституції України, ст. ст. 626, 651 Цивільного кодексу України, ст. ст. 181, 188 Господарського кодексу України, положенням Законів №922-VIII та №2939-ХІІ.

Апелянт наполягає, що чинним законодавством не визначено вимогу Держаудитслужби як підставу для розірвання договору про закупівлю, оскільки Держаудитслужба не уповноважена відповідно до повноважень, викладених у Положенні та Законі №2939-ХІІ, пред`являти за результатами проведення моніторингу процедури закупівлі обов`язкову до виконання вимогу щодо розірвання договорів, укладених відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, чинним законодавством не визначено порядку усунення виявлених порушень процедури закупівлі після визначення переможця процедури закупівлі та укладення із ним договору про закупівлю. Верховний Суд України у постанові по справі №420/5590/19 зазначав, що після укладення договору про закупівлю процедура закупівлі є завершеною. Натомість, спонукання замовника самостійно визначити на підставі невизначених норм, які саме заходи слід вжити для усунення виявлених порушень, може призвести до нового можливого порушення чинного законодавства, що, у свою чергу, є порушенням вимог законодавства в частині змісту висновку як акту індивідуальної дії. Зобов`язальний характер вимоги щодо усунення правопорушення свідчить не лише про встановлення цього порушення, а і про обов`язкове визначення імперативного обов`язкового способу його усунення.

Відповідач надіслав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до статті 311 КАС України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 7 лютого 2024 р. Департаментом оголошено процедуру закупівлі на товари за кодом "ДК 021:2015:60170000-0 - Прокат пасажирських транспортних засобів із водієм".

28 лютого 2024 р. між Департаментом (орендар) і ОСОБА_1 (орендодавець) укладено договір оренди автомобіля. На виконання цього договору ОСОБА_1 позивачу передано транспортний засіб, що підтверджується відповідним актом.

19 березня 2024 р. Управлінням складено висновок про результати моніторингу процедури закупівлі №UA-2024-02-07-008816-а, в якому зафіксовані наступні порушення:

- в частині аналізу розміщення інформації в електронній системі закупівель виявлено порушення п. 14 Порядку розміщення інформації про публічні закупівлі затвердженого наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України 11 червня 2020 р. №1082 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 липня 2020 р. за №610/34893 (далі - Порядок №1082);

- в частині аналізу розгляду тендерної пропозиції ОСОБА_1 встановлено порушення п. 43 та п. 44 пп. 2 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 р. №1178 (далі - Особливості).

Одночасно у висновку зазначено, що за результатами аналізу питань дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель щодо визначення предмета закупівлі, відображення закупівлі в річному плані оприлюднення інформації про закупівлю в електронній системі закупівель, відповідності умов тендерної документації вимогам Закону та Особливостей, своєчасності укладення договору про закупівлю, відповідності умов договору змісту тендерної пропозиції переможця порушень не встановлено.

Висновком позивача зобов`язано здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень шляхом розірвання договору оренди автомобіля з дотриманням положень ГК та ЦК України та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушень законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку або аргументовані заперечення до висновку або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень.

Вважаючи цей висновок протиправним позивач звернувся з даним адміністративним позовом про його скасування.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку, що закупівля була проведена з порушеннями п. 43 та п. 44 пп. 2 Особливостей, й відхилив доводи позивача, які стосувалися необґрунтованості обраної відповідачем форми усунення виявлених порушень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначено Законом України від 25.12.2015 року №922-VIII "Про публічні закупівлі" (далі - Закон №922-VIII).

Порядок здійснення моніторингу публічних закупівель встановлено статтею 8 цього Закону, частиною першою якої передбачено, що моніторинг закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його територіальні органи (далі - органи державного фінансового контролю).

Згідно з частиною шостою наведеної статті, за результатами моніторингу закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу закупівлі (далі - висновок), що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання.

Частина сьома статті 8 Закону №922-VIII встановлює, що у висновку обов`язково зазначаються:

1) найменування замовника, щодо якого здійснювався моніторинг закупівлі, його ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження;

2) найменування предмета закупівлі та його очікувана вартість;

3) унікальний номер оголошення про проведення процедури закупівлі, присвоєний електронною системою закупівель, та дата його оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу та/або унікальний номер повідомлення про намір укласти договір та дата його оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу;

4) опис порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявленого за результатами моніторингу закупівлі;

5) зобов`язання щодо усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.

У висновку може зазначатися додаткова інформація, визначена органом державного фінансового контролю необхідною для більш детального опису результатів моніторингу закупівлі.

Якщо за результатами моніторингу закупівлі не виявлено порушень законодавства у сфері публічних закупівель, у висновку зазначається інформація про відсутність порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.

Наказом Мінфіну від 08.09.2020 №522, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2020 р. за №958/35241, затверджено форму висновку про результати моніторингу закупівлі та Порядок заповнення форми висновку про результати моніторингу закупівлі (далі - Порядок №522).

Відповідно до пункту 3 Розділу ІІІ цього Порядку у разі виявлення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель пункт 3 має містити посилання на структурну одиницю компетенційного нормативно-правового акта, на підставі якої орган державного фінансового контролю зобов`язує замовника усунути у встановленому законодавством порядку такі порушення, а також зобов`язання щодо їх усунення.

Згідно з частиною восьмою статті 8 Закону №922-VIII замовник має право протягом трьох робочих днів з дня оприлюднення висновку одноразово звернутися до органу державного фінансового контролю за роз`ясненням змісту висновку та його зобов`язань, визначених у висновку.

Протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення органом державного фінансового контролю висновку замовник оприлюднює через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, викладених у висновку, або аргументовані заперечення до висновку, або інформацію про причини неможливості усунення виявлених порушень.

Частиною одинадцятою статті 8 Закону №922-VIII передбачено, що якщо замовник не усунув визначене у висновку порушення, що призвело до невиконання ним вимог, передбачених цим Законом, а також висновок не оскаржено до суду, орган державного фінансового контролю після закінчення строку на оскарження до суду, визначеного у частині десятій цієї статті, за результатами моніторингу вчиняє дії щодо притягнення до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері публічних закупівель. Номер протоколу зазначається в електронній системі закупівель наступного робочого дня з дня складання протоколу, а також зазначаються дата та номер відкриття провадження у справі протягом наступного робочого дня з дня отримання інформації про відкриття такого провадження.

Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що зміст оскаржуваного висновку, який є індивідуально-правовим актом і породжує права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним статтею 2 КАС України.

Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням Південного офісу Держаудитслужби в Миколаївській області проведено моніторинг процедури закупівлі ID: UA-2024-02-07-008816-а, за результатами якого складено та 19.03.2024 оприлюднено в електронній системі закупівель спірний висновок з інформацією про виявлені порушення законодавства у сфері публічних закупівель, а саме:

- на порушення пункту 14 Порядку розміщення інформації про публічні закупівлі, ствердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 01.06.2020 №1082, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.07.2020 за №610/34893, Замовник в оголошенні про проведення відкритих торгів UA-2024-02-07-008816-a не зазначив код послуги, який найбільше відповідає назві номенклатурної позиції предмета закупівлі згідно Єдиного закупівельного словника;

- на порушення пункту 43 та підпункту 2 пункту 44 Особливостей Замовник не відхилив тендерну пропозицію ФО ОСОБА_1 як таку, що не відповідає вимогам, установленим у тендерній документації відповідно до абзацу першого частини третьої статті 22 Закону України «Про публічні закупівлі»;

- на порушення підпункту 2 пункту 44 Особливостей не відхилив тендерну пропозицію ФО ОСОБА_1 як таку, що не відповідає умовам технічної специфікації тендерної документації.

Ураховуючи, що висновки відповідача про порушення позивачем пункту 14 Порядку №1082 визнані судом першої інстанції помилковим і апеляційна скарга не містить обґрунтувань та заперечень в цій частині висновків суду, в силу приписів статті 308 КАС України оскаржуване судове рішення не переглядається колегією суддів у цій частині.

Щодо порушення пункту 43 та підпункту 2 пункту 44 Особливостей.

Так, відповідно до підпункту 31 частини першої статті 1 Закону №922-VIII тендерна документація відповідно до розробляється та затверджується замовником.

Замовник у тендерній документації зазначає один або кілька кваліфікаційних критеріїв відповідно до статті 16 Закону №922-VIII з урахуванням положень Особливостей та інформацію про спосіб підтвердження відповідності учасників процедури закупівлі установленим критеріям і вимогам згідно із законодавством.

Крім того, тендерна документація може містити іншу інформацію, вимоги щодо наявності якої передбачені законодавством та яку замовник вважає за необхідне включити до тендерної документації згідно абзацу першого частини третьої статті 22 Закону №922-VIIІ.

Замовник в тендерній документації (наявна в справі) встановив вимоги до учасників процедури закупівлі та визначив спосіб для їх документального підтвердження, а саме Замовник визначив конкретні форми, за якими учасниками має бути подана інформація в тендерній пропозиції:

згідно з пунктом 1 частини 1 додатку 1 до тендерної документації визначена форма «Довідка про наявність досвіду виконання аналогічного (-их) за предметом закупівлі договору (-ів)», яка містить окремі поля для заповнення, зокрема, поле «Замовник, адреса, телефон, ПІБ керівника».

Апелянтом не заперечується, що учасник ФО ОСОБА_1 у своїй тендерній пропозиції надав «Довідку про наявність досвіду виконання аналогічного(-их) за предметом закупівлі договору(-ів)», в якій відсутня інформація щодо «ПІБ керівника Замовника», тобто вона не відповідає вимогам форми, наведеній в додатку 1 до тендерної документації (пунктом 4 частини 3 додатку 1 до тендерної документації встановлено, що учасник подає у складі тендерної пропозиції довідку за підписом керівника або особи уповноваженої учасником на підписання тендерної пропозиції, що містить відомості про учасника, згідно наведеної нижче форми «Довідка, що містить відомості про учасника).

Також, у складі тендерної пропозиції учасника ФО ОСОБА_1 «Довідка, що містить відомості про учасника» не містить всі відомості про учасника, передбачені формою цієї довідки, зокрема, відсутні відомості, передбачені в пункті 7 форми «Класифікація суб`єкта господарювання та в пункті 13 форми «Уповноважена особа учасника на укладання та підписання договору за результатами процедури закупівлі (прізвище, ім`я по батькові, посада)».

Крім того, учасник ФО ОСОБА_1 надала письмове погодження із проектом договору, яке повністю не відповідає формі та змісту, встановленій Замовником в тендерній документації, що є порушенням вимог пункту 3 розділу VI тендерної документації, згідно до яких учасник подає письмове погодження за формою «Письмове погодження із проектом договору про закупівлю згідно предмета закупівлі».

Вище вказане підтверджує, що учасник ФО ОСОБА_1 у складі тендерної пропозиції надала документи, що складені не у відповідності до форм, встановлених Замовником у тендерній документації, тобто не виконала вищезазначені вимоги тендерної документації Замовника.

Відповідно до пункту 43 Особливостей, якщо замовником під час розгляду тендерної пропозиції учасника процедури закупівлі виявлено невідповідності в інформації та/або документах, що подані учасником процедури закупівлі у тендерній пропозиції та/або подання яких передбачалося тендерною документацією, він розміщує у строк, який не може бути меншим ніж два робочі дні до закінчення строку розгляду тендерних пропозицій, повідомлення з вимогою про усунення таких невідповідностей в електронній системі закупівель.

З матеріалів справи вбачається, що Замовник не виявив вищезазначені невідповідності тендерної пропозиції ФО ОСОБА_1 тендерній документації, та, як наслідок, не включив їх до повідомлення з вимогою про усунення невідповідностей, виявлених в інформації та документах, що подані учасником процедури закупівлі.

У разі не дотримання учасником процедури закупівлі усіх критеріїв та вимог, зазначених у тендерній документації замовника, останній на вимогу Особливостей повинен відхилити тендерну пропозицію учасника та перейти до розгляду тендерної пропозиції наступного учасника.

Отже, за результатами моніторингу обґрунтовано встановлено, що апелянт на порушення підпункту 2 пункту 44 Особливостей не відхилив тендерну пропозицію ФО ОСОБА_1 , як таку, що не відповідає вимогам, установленим у тендерній документації відповідно до абзацу першого частини третьої статті 22 Закону №922-VIII.

Щодо не відповідності тендерної пропозиції учасника умовам технічної специфікації тендерної документації.

Замовник в пункті 2 розділу І Додатку 2 тендерної документації серед технічних вимог до транспортного засобу визначив, що це має бути «автомобіль легковий седан-В», з пробігом «не більше 115 тис.км».

Між тим матеріалами справи підтверджено, що учасник ФО ОСОБА_1 у складі тендерної пропозиції надала лист «Згода з Технічними вимогами до транспортного засобу» (наявний у справі) на автомобіль MAZDA 3, в якому зазначено наступне: «Одночасно підтверджую, що вищезазначений автомобіль має пробіг 116630 км». Тобто, учасник зазначив пробіг автомобіля MAZDA 3, який перевищує показник пробігу транспортного засобу, визначений Замовником в технічних вимогах.

Зазначений факт порушення в частині невідповідності транспортного засобу апелент підтверджує, але називає таку різницю несуттєвою.

Разом з тим, зазначене є невідповідністю вимогам технічної специфікації тендерної документації Замовника, а така невідповідність не підлягає усуненню відповідно до пункту 43 Особливостей.

Відповідно до вимог підпункту 2 пункту 44 Особливостей у разі, коли тендерна пропозиція не відповідає умовам технічної специфікації та іншим вимогам щодо предмета закупівлі тендерної документації, крім невідповідності в інформації та/або документах, що може бути усунена учасником процедури закупівлі відповідно до пункту 43 цих особливостей, Замовник відхиляє тендерну пропозицію із зазначенням аргументації в електронній системі закупівель.

Отже, відповідно до підпункту 2 пункту 44 Особливостей тендерна пропозиція учасника ФО ОСОБА_1 підлягала відхиленню Замовником як така, що не відповідає умовам технічної специфікації тендерної документації. Проте, позивач на порушення підпункту 2 пункту 44 Особливостей не відхилив тендерну пропозицію ФО ОСОБА_1 , визнав даного учасника переможцем процедури закупівлі та уклав договір оренди автомобіля від 28.02.2024.

За висновками Верховного Суду саме замовник викладає вимоги тендерної документації, а тому невиконання її вимог учасником при поданні тендерної пропозиції є підставою для відхилення цієї пропозиції.

Так, Верховний Суд у постанові від 02.11.2023 по справі №420/2133/23 зазначив, що беручи участь у публічній закупівлі, учасник повинен відповідати усім висунутим Замовником критеріям та подати необхідні підтверджуючі документи, перелік яких міститься у Тендерній документації з тим, щоб Замовник мав можливість належним чином перевірити вказані критерії та визначити найвигіднішу пропозицію для відповідної закупівлі. Згідно із приписами п.1 ч.1 ст.31 Закону №922-VIII вказане є підставою для відхилення тендерної документації учасника.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що обраний відповідачем спосіб усунення порушень є непорівняним з встановленими невідповідностями колегія суддів зазначає, що виходячи із структури та змісту частини сьомої статті 7-1 Закону №922-VIII та Порядку №522, саме замовник публічної закупівлі вправі визначати, яким чином він має намір усунути виявлені правопорушення, обираючи один із визначених законом правомірних варіантів поведінки.

Із приписів Закону №922-VIII вбачається, що на відповідача покладений обов`язок зазначити варіанти правомірної поведінки, тобто замовнику дається право вибору: вжити заходів щодо припинення договору, та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушення законодавства у сфері публічних закупівель, викладеного у висновку, надати аргументовані заперечення, інформацію про причини неможливості усунення виявленого порушення.

Враховуючи викладене, Законом на відповідача покладений обов`язок зазначити варіанти правомірної поведінки, тобто замовнику дається право вибору: вжити заходів щодо розірвання договору, та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про усунення порушення законодавства у сфері публічних закупівель, викладеного у висновку, надати аргументовані заперечення, інформацію про причини неможливості усунення виявленого порушення.

Варіант усунення порушення шляхом розірвання договору направлений на приведення відносин між сторонами у первісний стан. У разі недотримання учасником процедури закупівлі усіх кваліфікаційних вимог, зазначених у тендерній документації замовника, останній на вимогу Закону повинен відхилити тендерну пропозицію учасника та відмінити закупівлю, що робить укладання договору взагалі неможливим.

Отже, у разі дотримання вимог Закону відносини між переможцем закупівлі та замовником взагалі б не виникли та договір не було б укладено.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до частини першої статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою статті 203 цього Кодексу.

Таким чином, укладення договорів є завершальною стадією проведення процедури закупівлі, тому не відхилення пропозиції учасника та, як наслідок, укладення договору, є підставою для розірвання такого договору.

Враховуючи наявність порушень, встановлених відповідачем під час моніторингу, зазначені у оскаржуваному висновку вимоги щодо розірвання договору підлягають виконанню.

Аналогічні висновки були висловлені Верховним Судом у справах №160/9990/20 (постанова від 29 жовтня 2021 року), №420/693/21 (постанова від 26 жовтня 2022 року), №200/100092/20 (постанова від 10 листопада 2022 року), №280/8475/20 (постанова від 24 січня 2023 року), №260/2993/21 (постанова від 31 січня 2023 року), №520/6848/21 (постанова від 9 лютого 2023 року), №500/4553/22 (постанова від 19 квітня 2024 року).

За приписами частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Слід додати, що чинним законодавством встановлено дискрецію органу державного фінансового контролю щодо визначення форми усунення встановлених порушень в залежності від виду цих порушень. Окрім того, враховуючи, що при укладенні договорів за результатами публічних закупівель використовуються саме бюджетні кошти, то лише держава через свій відповідний орган має повноваження щодо обрання форми припинення нецільового використання цих коштів.

Застосовуючи вищезазначені висновки та правові норми до правовідносин, що виникли у цій справі, колегія суддів констатує, що спірний висновок відповідача є таким, що відповідає критеріям, визначеним у частині другій статті 2 КАС України, є правомірним та підстави для його скасування судом відсутні.

Апеляційна скарга позивача не містить належних, вагомих і обґрунтованих міркувань, чи доводів та аргументів, які б спростовували вищевикладені висновки суду, якій правильно та повно з`ясував усі обставини справи та прийняв рішення, що ґрунтується на належній юридичній оцінці встановлених обставин справи із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 6 ст. 12, ст. 257 та ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов