Справа № 520/13952/25
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

04 серпня 2025 року Справа № 520/13952/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з позовом, про витребування доказів та застосування до відповідача заходів процесуального примусу у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року при обчисленні ОСОБА_1 в період з 20.02.2023 по 20.05.2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок з 20.02.2023 по 20.05.2023 включно ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості проходження служби, премії), грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших складових грошового забезпечення, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) ОСОБА_1 з 20.02.2023 по 14 січня 2025 в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму утриманого військового збору з грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) з 20.02.2023 по 14 січня 2025 в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо неврахування додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, при обчисленні розміру компенсації за всі невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічної основної та додаткової, як учаснику бойових дій) ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок розміру компенсації за всі невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічної основної та додаткової, як учаснику бойових дій) ОСОБА_1 з врахуванням додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди 70 000 грн за 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, за період жовтень-листопад 2024 року (01.10.2024, 10.10.2024-29.10.2024, 11.11.2024-19.11.2024);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду 70 000 грн за 30 днів (сумарно обчислені) виконання бойових (спеціальних) завдань, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, за період жовтень-листопад 2024 року (01.10.2024, 10.10.2024-29.10.2024, 11.11.2024-19.11.2024) із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у зв`язку із загибеллю батька під час захисту Батьківщини;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у зв`язку із загибеллю батька під час захисту Батьківщини із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо неправильного нарахування та виплати не в повному обсязі суми грошової компенсації замість речового майна ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплатити грошову компенсацію замість речового майна ОСОБА_1 в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

17.07.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник позивача, зокрема, просив:

- розглянути та задовольнити клопотання позивача щодо строків звернення до суду;

- повторно зобов`язати відповідача надати до суду:

копію речового атестату ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_4 , з яким він був прийнятий на службу у військовій частині НОМЕР_2 та на підставі якого було здійснено розрахунок компенсації вартості речового майна після звільнення;

повний перелік майна, на видачу якого мав право ОСОБА_1 за весь період служби за контрактом (з 2020 по 2025 рік), включаючи отримане та неотримане на момент звільнення речове майно;

інформацію про закупівельну вартість майна, що належало до видачі ОСОБА_1 на момент звільнення, розрахованої станом на 01 січня 2025 року, затверджену в установленому законом порядку;

інформацію, за якою нормою забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України визначено перелік речового майна, що належало до видачі ОСОБА_1 на момент звільнення;

інформацію, до якої категорії (1-5) військовослужбовців віднесено ОСОБА_1 з метою правильного встановлення строків експлуатації (носіння) речового майна;

довідку щодо середньоденної заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток;

- застосувати до відповідача заходи процесуального примусу у вигляді штрафу за невиконання процесуальних обов`язків та перешкоджання судочинству.

Суд розглянувши клопотання представника позивача, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, дійшов наступного.

Щодо клопотання представника позивача в частині поновлення строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з частиною першою ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою цієї статті встановлено, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01 липня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 липня 2024 року у справі №990/156/23 зазначила, що стаття 233 КЗпП України є нормою матеріального права, яка визначає строк судового захисту права працівника у разі порушення законодавства про працю. Указана норма поширює свою дію на всіх працівників і службовців підприємства, установи, організації та незалежно від характеру їх трудової діяльності, у тому числі на осіб, які проходять публічну чи державну службу.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд зазначає, що з моменту набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» [19 липня 2022 року] положення статті 233 КЗпП України, у попередній редакції, втратили чинність, внаслідок чого було змінено правове регулювання відносин, які підпадають під дію статті 233 КЗпП України.

З матеріалів адміністративного позову встановлено, що позивач оскаржує бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у не застосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020 року при обчисленні ОСОБА_1 в період з 20.02.2023 по 20.05.2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, а саме не визначення розміру посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови; а також дії військової частини НОМЕР_2 щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, премії, надбавки, індексації) ОСОБА_1 з 20.02.2023 по 14 січня 2025 в період безпосередньої участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії РФ; щодо неврахування додаткової винагороди, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, при обчисленні розміру компенсації за всі невикористані дні оплачуваних відпусток (щорічної основної та додаткової, як учаснику бойових дій) ОСОБА_1 ; щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди 70 000 грн за 30 днів (сумарно обчислених) виконання бойових (спеціальних) завдань, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, за період жовтень-листопад 2024 року (01.10.2024, 10.10.2024-29.10.2024, 11.11.2024-19.11.2024); щодо невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у зв`язку із загибеллю батька під час захисту Батьківщини; щодо неправильного нарахування та виплати не в повному обсязі суми грошової компенсації замість речового майна ОСОБА_1 .

Водночас, на момент внесення цих змін, стаття 233 КЗпП України діяла у редакції, яка передбачала можливість звернення до суду із позовом про стягнення заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судова палата під час розгляду справи №460/21394/23 зауважила, що постанова Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, якою з 24:00 год 30 червня 2023 року скасовано карантин, опублікована в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» №130 30 червня 2023 року, тобто в останній день карантину.

З огляду на викладене, Судова палата вважає, що, з урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року.

Підсумовуючи наведене, Судова палата у постанові по справі №460/21394/23 зазначила, що, вирішуючи питання щодо застосування статті 233 КЗпП України, в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати, дійшла таких висновків: якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).

З урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року.

Зважаючи на наведене, Судова палата відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі колегій Касаційного адміністративного суду: від 29 січня 2025 року у справі №500/6880/23 та від 28 серпня 2024 року у справі №580/9690/23, у яких Верховним Судом до правовідносин щодо перерахунку індексації грошового забезпечення військовослужбовця за 2016-2018 роки застосовано статтю 233 КЗпП України у редакції, що набула чинності з 19 липня 2022 року, оскільки саме вона була чинною на момент звернення позивачів до суду із позовом (жовтень 2023 року); від 23 січня 2025 року у справі №400/4829/24 [предмет спору перерахунок грошового забезпечення військовослужбовця та його складових за період з 01 березня 2022 року по 19 травня 2023 року; дата звернення до суду з позовом 22 травня 2024 року] та від 20 листопада 2023 року у справі №160/5468/23 [предмет спору нарахування та виплата індексації грошового забезпечення військовослужбовця за період з 01 січня 2016 року по грудень 2018 року; дата звернення до суду з позовом 21 березня 2023 року], у яких Верховний Суд констатував, що у випадках звільнення військовослужбовця з військової служби та у разі невиплати йому частини грошового забезпечення, на отримання якого він мав право під час проходження служби, перебіг строку звернення починається саме з дати його звільнення з цієї служби; від 12 вересня 2024 року у справі №200/5637/23, у якій Верховний Суд зазначив, що строки для звернення до суду, які передбачені у статті 233 КЗпП України, закінчилися з припиненням дії карантину.

Повертаючись до обставин цієї справи, застосовуючи наведені висновки, суд зазначає, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову в даному випадку слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум.

Судом встановлено, що 14 січня 2025 року позивач звільнений з військової служби на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 14.01.2025 №17.

Доказів на підтвердження одержання позивачем письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні відповідачем до матеріалів справи не надано.

Разом з тим, як убачається з листа Військової частини НОМЕР_2 №693/28009 від 07.05.2025, відповідач на звернення представника позивача повідомив останнього щодо нарахування та виплати позивачу спірних сум 07 травня 2025 року.

З огляду на викладене, враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду, суд вважає, що позивачем не пропущено встановлений ст.233 КЗпП України строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, оскільки до суду з даним адміністративним позовом позивач звернувся 29.05.2025, тобто у межах тримісячного строку з дати отримання листа відповідача від 07.05.2025 щодо нарахування та виплати позивачу спірних сум, а тому підстав для вирішення клопотання представника позивача в частині поновлення строку звернення до суду з позовом не вбачається.

Щодо клопотання представника позивача в частині повторного зобов`язання відповідача надати до суду докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч.6 ст.77 КАС України).

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою від 02.06.2025 було зобов?язано Військову частину НОМЕР_2 у строк для подання відзиву надати суду: довідку про проходження ОСОБА_1 військової служби у військовій частині НОМЕР_2 ; інформацію та підтверджуючі документи про періоди залучення ОСОБА_1 до виконання бойових завдань, за які підлягала виплаті додаткова винагорода у розмірі 30 000 гривень; інформацію та підтверджуючі документи про періоди залучення ОСОБА_1 до виконання бойових завдань, за які підлягала виплаті додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень; інформацію та підтверджуючі документи про періоди залучення ОСОБА_1 до виконання бойових завдань, за які підлягала виплаті додаткова винагорода у розмірі 70 000 гривень; інформацію та підтверджуючі документи про періоди залучення ОСОБА_1 до забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів; копію речового атестату ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_4 , з яким він був прийнятий на службу у військовій частині НОМЕР_2 та на підставі якого було здійснено розрахунок компенсації вартості речового майна після звільнення; повний перелік майна, на видачу якого мав право ОСОБА_1 за весь період служби за контрактом (з 2020 по 2025 рік), включаючи отримане та неотримане на момент звільнення речове майно; інформацію про закупівельну вартість майна, що належало до видачі ОСОБА_1 на момент звільнення, розрахованої станом на 01 січня 2025 року, затверджену в установленому законом порядку; інформацію, за якою нормою забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України визначено перелік речового майна, що належало до видачі ОСОБА_1 на момент звільнення; інформацію, до якої категорії (1-5) військовослужбовців віднесено ОСОБА_1 з метою правильного встановлення строків експлуатації (носіння) речового майна; довідку щодо виплаченої грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток (за які періоди) із детальним розрахунком порядку нарахування цієї компенсації та із зазначенням про включення/невключення до її обрахунку сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168; довідку щодо середньоденної заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток.

Ухвалою від 24.06.2025 було задоволено заяву Військової частини НОМЕР_2 про продовження процесуального строку для подання відзиву на адміністративний позов та продовжено відповідачу процесуальний строк, встановлений ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02 червня 2025 року у справі №520/13952/25 для подання відзиву на позов, разом з необхідними документами та витребуваними судом доказами у строк, протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали.

07.07.2025 відповідачем до суду було подано відзив на адміністративний позов разом із додатками.

Проте, як убачається із наданих відповідачем доказів, останнім не у повному обсязі виконані вимоги ухвали суду від 02.06.2025.

Так, відповідачем до матеріалів справи не надані витребувані судом: копію речового атестату ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_4 , з яким він був прийнятий на службу у військовій частині НОМЕР_2 та на підставі якого було здійснено розрахунок компенсації вартості речового майна після звільнення; повний перелік майна, на видачу якого мав право ОСОБА_1 за весь період служби за контрактом (з 2020 по 2025 рік), включаючи отримане та неотримане на момент звільнення речове майно; інформацію про закупівельну вартість майна, що належало до видачі ОСОБА_1 на момент звільнення, розрахованої станом на 01 січня 2025 року, затверджену в установленому законом порядку; інформацію, за якою нормою забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України визначено перелік речового майна, що належало до видачі ОСОБА_1 на момент звільнення; інформацію, до якої категорії (1-5) військовослужбовців віднесено ОСОБА_1 з метою правильного встановлення строків експлуатації (носіння) речового майна; довідку щодо середньоденної заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток.

Причин ненадання доказів у справі, які витребовує суд, відповідачем не повідомлено.

Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ч.6 ст.80 КАС України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Згідно ч.7 ст.80 КАС України особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом (ч.8 ст.80 КАС України).

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду (ч.9 ст.80 КАС України).

З огляду на викладене, для належного з`ясування всіх обставин у справі, суд дійшов висновку про необхідність повторно зобов`язати відповідача надати суду витребувані судом докази.

Щодо клопотання представника позивача про застосування до відповідача заходів процесуального примусу у вигляді штрафу за невиконання процесуальних обов`язків та перешкоджання судочинству, суд зазначає, що суду не надано доказів на підтвердження умисного невиконання відповідачем процесуального обов`язку або недобросовісного користування своїми процесуальними правами у спосіб, який суперечить завданню адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання у вказаній частині.

Керуючись ст.ст.9, 44, 80, 94, 205, 241, 243, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_1 про витребування доказів задовольнити.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 у строк, протягом п?яти днів з дня отримання даної ухвали надати суду:

- копію речового атестату ОСОБА_1 з військової частини НОМЕР_4 , з яким він був прийнятий на службу у військовій частині НОМЕР_2 та на підставі якого було здійснено розрахунок компенсації вартості речового майна після звільнення;

- повний перелік майна, на видачу якого мав право ОСОБА_1 за весь період служби за контрактом (з 2020 по 2025 рік), включаючи отримане та неотримане на момент звільнення речове майно;

- інформацію про закупівельну вартість майна, що належало до видачі ОСОБА_1 на момент звільнення, розрахованої станом на 01 січня 2025 року, затверджену в установленому законом порядку;

- інформацію, за якою нормою забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України визначено перелік речового майна, що належало до видачі ОСОБА_1 на момент звільнення;

- інформацію, до якої категорії (1-5) військовослужбовців віднесено ОСОБА_1 з метою правильного встановлення строків експлуатації (носіння) речового майна;

- довідку щодо середньоденної заробітної плати (грошового забезпечення) ОСОБА_1 за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю виплати компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток.

Зобов?язати відповідача у разі неможливості подати доказ, який витребовує суд, повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Попередити відповідача, що у випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені КАС України.

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про застосування до відповідача заходів процесуального примусу відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Полях