Справа № 420/13168/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області при прийнятті рішення № 57 від 13 березня 2025 року про перерахунок належної позивачці пенсії без врахування періоду її роботи приватним нотаріусом з 21 серпня 1998 року по 30 листопада 1998 року та з 01 січня 1999 року по 30 листопада 1999 року з величиною сукупного оподаткованого доходу у розмірі 1000 гривень на місяць; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок належної позивачці пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду її роботи приватним нотаріусом з 21 серпня 1998 року по 30 листопада 1998 року та з 01 січня 1999 року по 30 листопада 1999 року з величиною сукупного оподаткованого доходу у розмірі 1000 гривень на місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що пенсійним органом не було враховано усі періоди її трудової діяльності. Останнім рішенням № 57 від 13 березня 2025 року про перерахунок пенсії було перераховано розмір пенсії з врахуванням відповідних періодів трудового стажу, при цьому лишився неврахованим період роботи приватним нотаріусом з 21 серпня 1998 року по 30 листопада 1998 року та з 01 січня 1999 року по 30 листопада 1999 року. Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 на аркушах 6-7-8-9 та свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 2034 від 23 січня 1996 року, позивачка після звільнення у зв`язку із скороченням штатів з посади державного нотаріуса з 21 серпня 1998 року займалася приватною нотаріальною діяльністю, на той час вона її здійснювала у місті Каховці Херсонської області, ніякою іншою трудовою чи підприємницькою діяльністю не займалася і займатися не могла в силу приписів ст. 3 Закону України «Про нотаріат». У 1998-1999 роках позивачкою було добросовісно та у повному обсязі виконано обов`язок по сплаті збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інакше і бути не могло, оскільки це питання перебувало на постійному та жорсткому контролі органів ПФУ, у випадку порушення такого обов`язку накладалися відповідні штрафні санкції, заборгованість стягувалася у примусовому порядку. Таким чином, оскільки позивачкою у повному обсязі виконані зобов`язання щодо сплати пенсійних внесків у 1998 та 1999 роках, вона має правомірні очікування виконання відповідних зобов`язань стороною відповідача щодо справедливого зарахування до її страхового стажу періоду здійснення нею приватної нотаріальної практики з 21 серпня 1998 року по 30 листопада 1998 року та з 01 січня 1999 року по 30 листопада 1999 року, починаючи з моменту виникнення права на пенсію 10 грудня 2024 року та з виплатою заборгованості з недоотриманої пенсії за минулий період, оскільки відповідне звернення з наданням документів щодо спірних обставин позивачкою надано відповідачу в межах 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.05.2025 до суду від ГУ ПФУ в Херсонській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що листом від 04.04.2025 року № 2581-1792/С-02/8-2100/25 Головним управлінням було надано роз`яснення, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи приватним нотаріусом з 21.08.1998 по 30.11.1998 та з 01.01.1999 по 30.11.1999, оскільки відсутні підтверджуючі документи про сплату страхових внесків. За даними електронних баз Головного управління, ОСОБА_1 як самозайнята особа (приватний нотаріус) перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Каховці та Каховському районі Херсонської області. В архівних електронних базах даних Головного управління, за періоди до 01.01.2002 відсутня інформація щодо нарахування та сплати збору/внесків Позивачкою на обов`язкове державне пенсійне страхування. У зв`язку з тим, що Каховська міська територіальна громада включена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309 (зі змінами), відсутній доступ до архівних документів на паперових носіях, що зберігалися в Каховському відділі обслуговування громадян (сервісному центрі) Головного управління, відповідно надати інформацію щодо нарахування та сплати збору/внесків на обов`язкове державне пенсійне страхування за періоди з 21.08.1998 по 30.11.1998 та з 01.01.1999 по 30.11.1999 наразі неможливо. Виходячи з вищезазначеного, у Головного управління немає правових підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи приватним нотаріусом з 21.08.1998 по 30.11.1998 та з 01.01.1999 по 30.11.1999 рік, оскільки відсутні підтверджуючі документи про сплату страхових внесків, що суттєво суперечить нормам Закону №1788, який був дійсний на момент роботи приватним нотаріусом у спірний період, а також нормам діючого Закону №1058.

29.05.2025 до суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, згідно з якою посилання відповідача у відзиві на систему персоніфікованого обліку, яка була впроваджена з 01 липня 2000 року Постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998 року "Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування", на Закон України «Про збір та облік єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є недоречними, оскільки вказані нормативні документи у спірний період не були чинними, а були чинними ті, які зазначені у позовній заяві. Позивачкою надано докази сплати страхових внесків у період з 21.08.1998 по 30.11.1998 та з 01.01.1999 по 30.11.1999 року, які відповідачем не спростовано, а зараховано до пенсійного стажу з невідомих правових підстав лише грудень 1998 року та грудень 1999 року, то виходить, що на ці місяці у відповідача були дані щодо сплати позивачкою страхових внесків у 1998 та 1999 роках, а щодо решти місяців спірного періоду не було, що вже саме по собі суперечить процесуальній позиції відповідача у справі. Таким чином відповідачем неправомірно було відмовлено у задоволенні скарги на рішення пенсійного органу нижчого рівня. При цьому позивачка подавала відповідну заяву через фронт-офіс і відповідач мав реальну можливість вчинити належні правомірні дії за скаргою з моменту її подачі 06 березня 2025 року як до прийняття рішення Херсонським об`єднаним управлінням ПФУ від 13 березня 2025 року про перерахунок пенсії, так і до дня відмови у її задоволенні 07 квітня 2025 року.

Ухвалою суду від 26.06.2025 заяву ОСОБА_1 про залучення співвідповідача повернуто заявнику без розгляду, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 167 КАС України.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Херсонській області з 10.12.2024 та отримує пенсію відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За матеріалами електронної пенсійної справи страховий стаж Позивачки становить 40 років 11 місяців 06 днів.

06 березня 2025 року Позивачка, звернулась через ВЕБ портал до територіального органу Пенсійного фонду України № ВЕБ-21001-Ф-С-25-041691 за (вх. 07.03.2025 № 1792/С-2100-25) із заявою стосовно зарахування до страхового стажу періодів роботи приватним нотаріусом з 21.08.1998 по 30.11.1998, з 01.01.1999 по 30.11.1999 рік.

Листом від 04.04.2025 року № 2581-1792/С-02/8-2100/25 ГУ ПФУ в Херсонській області було надано роз`яснення, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи приватним нотаріусом з 21.08.1998 по 30.11.1998 та з 01.01.1999 по 30.11.1999, оскільки відсутні підтверджуючі документи про сплату страхових внесків.

За даними електронних баз Головного управління, ОСОБА_1 як самозайнята особа (приватний нотаріус) перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Каховці та Каховському районі Херсонської області.

В архівних електронних базах даних Головного управління, за періоди до 01.01.2002 відсутня інформація щодо нарахування та сплати збору/внесків Позивачкою на обов`язкове державне пенсійне страхування.

У зв`язку з тим, що Каховська міська територіальна громада включена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 № 309 (зі змінами), відсутній доступ до архівних документів на паперових носіях, що зберігалися в Каховському відділі обслуговування громадян (сервісному центрі) Головного управління, відповідно надати інформацію щодо нарахування та сплати збору/внесків на обов`язкове державне пенсійне страхування за періоди з 21.08.1998 по 30.11.1998 та з 01.01.1999 по 30.11.1999 наразі неможливо.

Виходячи з вищезазначеного, у Головного управління немає правових підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи приватним нотаріусом з 21.08.1998 по 30.11.1998 та з 01.01.1999 по 30.11.1999 рік, оскільки відсутні підтверджуючі документи про сплату страхових внесків, що суттєво суперечить нормам Закону №1788, який був дійсний на момент роботи приватним нотаріусом у спірний період, а також нормам діючого Закону №1058.

Позивачка, зважаючи на те, що у 1998-1999 роках нею було добросовісно та у повному обсязі виконано обов`язок по сплаті збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, звернулася до суду із даним адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV) визначає право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 та ч.3 статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Даною статтею визначено порядок обчислення страхового стажу, а саме: періоди трудової діяльності, що враховувалися для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (по 31.12.2003), зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (на підставі трудової книжки, диплому про період стаціонарного навчання, військового квитка та інших документів, які підтверджують періоди роботи), а з 01.01.2004 - згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, що містяться в системі персоніфікованого обліку пропорційно до сплати страхових внесків.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині не зарахування до стажу позивачки періоду роботи як приватного нотаріуса з 21 серпня 1998 року по 30 листопада 1998 року та з 01 січня 1999 року по 30 листопада 1999 року з підстав відсутності інформації про сплату страхових внесків за цей період, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Згідно з нормами пункту 3 статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхових внесків підприємствами, установами, організаціями, громадянами до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів (яка діяла в межах спірного періоду) встановлено, що платниками зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування є: фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які не використовують працю найманих працівників, адвокати, приватні нотаріуси.(п.2.7 Інструкції).

Відповідно до пункту 18 зазначеної Інструкції платники зборів, зазначені в пп.2.2,2.4,2.7 цієї Інструкції, зобов`язані: вести облік виплати громадянам коштів, у тому числі в натуральній формі, з яких проводиться відрахування на соціальне страхування.

Своєчасно і в повному обсязі нараховувати, утримувати та сплачувати до Пенсійного фонду страхові збори, а також подавати йому відповідні звіти.

Згідно з пунктом 4 Інструкції передбачено, що відповідно до Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" від 26 червня 1997 року №400/97-ВР встановлено такі ставки збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема для платників збору, визначених у пункті 2.7 Інструкції, у розмірі 32 відсотків від суми оподатковуваного доходу (прибутку), яку обчислено в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства України.

Збори громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, адвокатів, їх помічників, приватних нотаріусів та інших громадян, діяльність яких заснована на приватній власності фізичної особи та виключно на її праці, нараховуються на чистий доход, що підлягає оподаткуванню, тобто на різницю між валовим доходом (виручкою у грошовій та натуральній формі) і документально підтвердженими витратами, що пов`язані з одержанням доходу, на підставі витягів з податкових декларацій. При цьому не враховуються суми акцизного збору і податку на добавлену вартість. Такі витяги, завірені податковою інспекцією, подаються платником до Пенсійного фонду в 15-денний строк після закінчення кварталу. При визначенні чистого доходу громадянина-підприємця не включаються суми винагород, одержані ним за працю по угодах цивільно-правового характеру, так як нарахування страхових зборів на них повинно здійснювати підприємство, що виплачує винагороду, крім випадків, коли суми винагород виплачені підприємством (фірмою), що являється іноземною юридичною особою (пункт 7.1 Інструкції).

Положеннями пункту 7.7 Інструкції було встановлено, що орган Пенсійного фонду видає довідку про сплату страхових зборів (додаток №4 цієї Інструкції) платникам, що припинили підприємницьку діяльність або змінили місце проживання, а також для подання її до органів соціального захисту населення при призначенні або перерахунку пенсії.

За правилами частини першої, пункту а частини другої статті 56, частини першої статті 66 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788), який діяв у спірні періоди трудової діяльності позивача, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів за умови сплати страхових внесків.

У заробіток для обчислення пенсій включається всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески, крім виплат одноразового характеру, не обумовлених діючою системою оплати праці (компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога та інші), перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що у спірний період на законодавчому рівні було передбачено зарахування для обчислення пенсій заробітку, одержаного громадянами від здійснення підприємницької діяльності у разі сплати ними страхових внесків до Пенсійного фонду України, оскільки такі громадяни підлягали державному соціальному страхуванню, провадили трудову діяльність, як самозайняті особи і підлягали реєстрації як платники внесків в органах ПФУ.

Водночас у підпункті 1 пункту 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону №1058 зазначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій за нормами Закону №1058 врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1.

У пункті 2.1. розділу II Порядку №22-1 встановлено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України № 794 від 04 червня 1998 року затверджене Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - Положення № 794), згідно з пунктом 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до пункту 5 Положення №794 персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Згідно з пунктом 6 цього Положення передбачено, що уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України Про інформацію має право своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цієї Постанови.

Згідно з пунктом 7 Положення №794 уповноважений орган створює і забезпечує функціонування єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб та з цією метою організовує збирання, оброблення, систематизацію і зберігання відомостей про фізичних осіб.

Пунктами 9.1-9.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19 жовтня 2001 р. № 16-6 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29 листопада 2001 року за № 998/6189 (далі Інструкція № 16-6) визначено поняття організації персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Системний аналіз вищезазначених положень дозволяє дійти висновку, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Персональна облікова картка застрахованої особи - документ, що централізовано зберігається у вигляді електронної таблиці Державного автоматизованого банку відомостей про застрахованих осіб у Пенсійному фонді України. Відкривається картка після реєстрації застрахованої особи в місцевому відділі Пенсійного фонду. У цій картці накопичуються та зберігаються всі відомості про доходи, перераховані внески застрахованої особи до Пенсійного фонду, а також інші відомості (про стаж, умови праці), які необхідні для правильного призначення пенсії. Зазначені відомості доповнюються щорічно відомостями від усіх роботодавців з урахуванням випадків трудової міграції та роботи за сумісництвом.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій від 03 жовтня 2017 №2148-VIII, розділ XV Прикінцеві положення Закону №1058 доповнено пунктом 3-1, яким встановлено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно зі статтею 26 цього Закону включаються періоди, зокрема з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Вирішуючи спір, суд зауважує, що невнесення відповідних даних про застраховану особу до індивідуальних відомостей про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування або відсутність останніх з вини роботодавця, а не працівника, не може порушувати законне право особи на отримання соціального забезпечення. Оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладений на роботодавця, невиконання останнім цього обов`язку або невнесення компетентним органом відомостей про таку сплату не може позбавляти працівника права на зарахування до страхового стажу відповідних періодів роботи, які належним чином підтверджені первинними документами, у першу чергу трудовими книжками.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а та від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а.

Крім того, невиконання страхувальником обов`язку зі сплати страхових внесків не може позбавляти особу соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, адже суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту населення.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 144/669/17 та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, у яких зроблено висновок, що несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

У відповідності до даних декларації за період з 01 січня 1999 року по 30 грудня 1999 року ОСОБА_1 була сплачена сума збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 3840 гривень, що узгоджується з Актом перевірки повноти нарахування та своєчасності сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з громадян-підприємців від 01 червня 2000 року № 1, складеним Каховським міськрайвідділом Пенсійного фонду України, у якому зазначено, що до позивачки на підставі Постанови Кабінету міністрів України від 13 липня 1998 року за № 1064 встановлена максимальна величина сукупного оподаткованого доходу у розмірі 1000 гривень на місяць, з яких відповідно до законів України справляються збори (внески) до Фонду соціального страхування, державного фонду сприяння зайнятості населення, Пенсійного фонду, про що зазначено в згаданому акті в графі «% відрахувань», за 1999 рік 12000,0 гривень, з яких береться 32%, в графі «нараховано збору» зазначена сума 3840,0 гривень, що становить 32% від 12000 гривень, в графі «сплачено збору» зазначено чотири суми по 960,0 гривень, оскільки в 1999 році внески до Пенсійного фонду сплачувались щоквартально, ніяких відомостей про несплату, несвоєчасну сплату, накладення штрафів чи пені в цей або в попередній період в даному акті немає.

Поряд із тим, згідно форми ОК-5, до стажу позивачки з приватної нотаріальної діяльності у спірний період відповідачем зараховано лише грудень 1998 року та грудень 1999 року з величиною сукупного оподаткованого доходу у розмірі 1000 гривень на місяць, що саме по собі не свідчить на користь доводів відповідача про відсутність підтверджуючих документів про сплату страхових внесків у той період її роботи в м. Каховка.

Порядком підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок) встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати; посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як визначено законодавством, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати; посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 на аркушах 6-9 та свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю № 2034 від 23 січня 1996 року, позивачка після звільнення у зв`язку із скороченням штатів з посади державного нотаріуса з 21 серпня 1998 року займалася приватною нотаріальною діяльністю.

З урахуванням вищезазначених обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачці протиправно відмовлено в зарахуванні періодів роботи приватним нотаріусом з 21 серпня 1998 року по 30 листопада 1998 року та з 01 січня 1999 року по 30 листопада 1999 року з величиною сукупного оподаткованого доходу у розмірі 1000 гривень на місяць.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (м. Херсон, вулиця 28-ї Армії, 6, 73000; ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області при прийнятті рішення № 57 від 13 березня 2025 року про перерахунок належної позивачці пенсії без врахування періоду її роботи приватним нотаріусом з 21 серпня 1998 року по 30 листопада 1998 року та з 01 січня 1999 року по 30 листопада 1999 року з величиною сукупного оподаткованого доходу у розмірі 1000 гривень на місяць.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок належної позивачці пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду її роботи приватним нотаріусом з 21 серпня 1998 року по 30 листопада 1998 року та з 01 січня 1999 року по 30 листопада 1999 року з величиною сукупного оподаткованого доходу у розмірі 1000 гривень на місяць.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять грн. 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк