Справа № 212/4996/25
Суддя: Чайкін І. Б.
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/4996/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого - Чайкіна І.Б., за участю: секретаря судового засідання Крутиголови В.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ТЕРНОПІЛЬСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ, ПОЛІЦЕЙСЬКОГО 1 ВЗВОДУ 3 РОТИ УПП БАТАЛЬЙОНУ УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ТЕРНОПІЛЬСЬКІЙ ОБЛАСТІ Венгера Андрія Васильовича про скасування постанови серії ЕНА № 4544197 від 20.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом в якому просив: (а) визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4544197 від 20.04.2025 року, винесену ПОЛІЦЕЙСЬКИМ 1 ВЗВОДУ 3 РОТИ УПП БАТАЛЬЙОНУ УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ТЕРНОПІЛЬСЬКІЙ ОБЛАСТІ Венгером Андрієм Васильовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП; (б) провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності закрити, у зв`язку з відсутності в діях складу адміністративного правопорушення; в) стягнути з УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ТЕРНОПІЛЬСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ судові витрати зі сплати судового зору 1211, 20 гривень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що постановою ПОЛІЦЕЙСЬКИМ 1 ВЗВОДУ 3 РОТИ УПП БАТАЛЬЙОНУ УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ТЕРНОПІЛЬСЬКІЙ ОБЛАСТІ Венгером Андрієм Васильовичем серії ЕНА № 4544197 від 20.04.2025 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП за те, що 20.04.2025 року о 14.13 годині, керуючи транспортним засобом водій ОСОБА_1 , не виконав вимоги до дорожнього знаку 3.41 контроль та здійснив проїзд без повної зупинки, чим порушив п. 8.4 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Позивач не погоджується з вказаною постановою та заперечує вчинення ним інкримінованого правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, вважає, що працівники поліції склали дану постанову незаконно, без наявності такого факту, не надали жодного доказу щодо даного правопорушення. Зазначив, що при складанні постанови було порушено його право на захист, патрульний не надав захисника на місці складання постанови, умисно не зазначив його пояснення в постанові, відео не долучив. Враховуючи викладене, приходить до висновку, що вказана постанова є незаконною, тому що оформлена неналежним чином та підлягає скасуванню. Акцентував увагу суду, що в матеріалах справи відсутні будь які належні, достатні та достовірні докази, які б підтвердили факт порушення ним ПДР України за що його було притягнуто за ч. 1 ст. 122 КК України

Ухвалою суду від 09.05.2025 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін.

Сторона відповідача скористалася правом подання відзиву в якому просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначили, що відеозаписом нагрудного реєстратора поліцейського чітко зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме не виконання вимоги дорожнього знаку 3.41 «Контроль». Інспектором було повідомлено позивачу причину зупинки та суть скоєного правопорушення. Спростовують доводи позивача щодо не роз`яснення йому прав на правову допомогу, оскільки відеозаписом з нагрудного відео реєстратора працівника поліції № 474467 о 14.04 години зафіксовано,що поліцейський повідомляє позивачу про роз`яснення йому прав та обов`язків, проте позивач заперечує та повідомляє, що роз`яснень прав не потребує, оскільки він має вищу юридичну освіту. Проте, поліцейський під відеозапис роз`яснив позивачу права та обов`язки, передбачені ст. 63 КУ України та ст. 268 КУпАП. Позивач не заявляв жодних клопотань та не бажав скористатися своїм правом на правову допомогу. Окрім того, під час розгляду справи позивач визнав факт правопорушення та надав усні пояснення , які були прийняті до уваги на підставі ст. 251 КУпАП та просив обмежитись усним зауваженням щодо вчиненого правопорушення, що зафіксовано на відеозаписі (час на відеозаписі 14 година 16 хвилин 06 секунд). Звернули увагу суду, що позивач відмовився на місті отримувати оскаржувану постанову, щоб копію постанови йому було надіслано за адресою проживання, а тому в постанові було зазначено відмову від отримання. На підтвердження вказаного долучили до матеріалів справи відеозапис правопорушення та процедури складання адміністративних матеріалів. Просили справи розглядати без участі їх представників.

Сторона позивача надала відповідь на відзив в якому наполягала на скасуванні постанови, вважає її незаконною та необґрунтованою. Просив справу розглядати без його участі та задовольнити його позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного.

Статтею 8 Конституції України проголошено: в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За правилами ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частина 2 цієї статті встановлює, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4544197 від 20.04.2025 року, складеної ПОЛІЦЕЙСЬКИМ 1 ВЗВОДУ 3 РОТИ УПП БАТАЛЬЙОНУ УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ТЕРНОПІЛЬСЬКІЙ ОБЛАСТІ Венгером Андрієм Васильовичем, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень та копія цієї постанови є в матеріалах справи (а.с.10).

У змісті оскаржуваної постанови зазначається, що 20.04.2025 року о 14.13 годині, керуючи транспортним засобом водій ОСОБА_1 , не виконав вимоги до дорожнього знаку 3.41 контроль та здійснив проїзд без повної зупинки, чим порушив п. 8.4 ПДР, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

До даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII, Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 р. №1306.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), поліція відповідно до покладених на неї завдань зокрема регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Так, із постанови вбачається, що позивач порушив вимоги заборонного знаку «проїзд без зупинки», із матеріалів справи вбачається, що вказаним знаком є знак «Контроль», що передбачений п. 3.41 глави 3 « Заборонні знаки» розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306.

Пунктом 8.2-1 розділу 8 Правил дорожнього руху встановлено, що дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби.

При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху.

Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною.

Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Пунктом 8.4 в) Правил дорожнього руху передбачено дію дорожніх знаків, зокрема заборонних знаків, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.41 «Контроль».

Забороняється проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (дорожня станція патрульної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо).

Застосовується лише за умови обов`язкового поетапного обмеження швидкості руху шляхом попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 та (або) 3.31 згідно з вимогами пункту 12.10 цих Правил.

Відповідно до вимог пункту 14.5.33 Національного стандарту України ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки Дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» Знак 3.41 «Контроль» застосовують для заборони ТЗ проїзд без зупинки перед контрольними пунктами (пост Національної поліції, карантинний пост, прикордонна зона, закрита територія, пункт оплати проїзду на платних дорогах тощо). Перед наближенням до місця встановлення знака 3.41 потрібно застосувати ступінчасте обмеження швидкості за допомогою попереднього встановлення необхідної кількості знаків 3.29 відповідно до 14.5.25 та/або 3.31.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписи частини 3 ст. 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Аналіз наведеної норми та обставин справи дає підстави для висновку, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти.

В разі відсутності посилань на певні докази, що підтверджують факт порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Статтею 31 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII передбачено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Також статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що положення Закону України "Про Національну поліцію" №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Щодо доведеності самого порушення, суд враховує, що з матеріалів доданих відповідачем до відзиву до позовної заяви, не надано доказів розміщення вищевказаних дорожніх знаків.

Так, при дослідженні наданого відповідачем диску судом встановлено, що один відеофайл містить запис.дослвджено, що розташовані дорожні знаки, однак ідентифікувати які саме знаки неможливо, оскільки зйомка проведено з іншої сторони.

Отже, наданим відеозаписом не зафіксовано наявність знаку 3.41 на місці події.

Крім того, відповідачем до матеріалів справи не підтверджено наявність блокпосту.

З огляду на викладене, факт наявності контрольного пункту недоведено належними та допустимими доказами, про таку обставину не зазначено відтак притягнення позивача до адміністративної відповідальності є неправомірним.

Відповідач не представив суду достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, не подав належних доказів на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, необхідного для прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі постанова у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 240/12/17).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Повноваження адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ст. 286 КАС України.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Тобто, якщо відповідачем у справі виступала посадова чи службова особа, то судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, в якому працює ця особа.

Виходячи з вищезазначеної норми чинного законодавства, з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 77, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 9, 122, 245, 251, 252, 255, 256, 280, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ТЕРНОПІЛЬСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕПАРТАМЕНТУ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ, ПОЛІЦЕЙСЬКОГО 1 ВЗВОДУ 3 РОТИ УПП БАТАЛЬЙОНУ УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ТЕРНОПІЛЬСЬКІЙ ОБЛАСТІ Венгера Андрія Васильовича про скасування постанови серії ЕНА № 4544197 від 20.04.2025 року про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4544197 від 20.04.2025 року, винесену ПОЛІЦЕЙСЬКИМ 1 ВЗВОДУ 3 РОТИ УПП БАТАЛЬЙОНУ УПРАВЛІННЯ ПАТРУЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ТЕРНОПІЛЬСЬКІЙ ОБЛАСТІ Венгером Андрієм Васильовичем до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 01 серпня 2025 року.

Суддя: І. Б. Чайкін