Справа № 160/15688/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі позивач) до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач), що надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту, накладеного на все нерухоме майно ОСОБА_2 , зареєстрованого Криворізьким міським управлінням юстиції 27.08.2015 р., номер запису про обтяження: 10941850 (спеціальний розділ), на підставі постанови від 09.04.2015 р. № 47094181 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної державним виконавцем Тернівського відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції;
- зобов`язати Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт, накладений на все нерухоме майно ОСОБА_2 , зареєстрованого Криворізьким міським управлінням юстиції 27.08.2015 р., номер запису про обтяження: 10941850 (спеціальний розділ), на підставі постанови від 09.04.2015 р. № 47094181 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної державним виконавцем Тернівського відділу Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції.
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність бездіяльності відповідача, яка є предметом оскарження. Позивач зазначає, що є спадкоємцем особи, на майно якої накладено обтяження, при цьому у відповідному виконавчому провадженні ще в 2018 році виконавчий документ повернуто.
23 червня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли витребувані відомості.
01 серпня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшли витребувані відомості.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, копію ухвали та позовну заяву з додатками отримав завчасно, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до положень ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У відповідності до ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 02.01.2001 року №2-28 ОСОБА_2 належить частка у квартирі АДРЕСА_2 .
Вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 01.12.2014 року у справі №215/5652/13-к (провадження №1-кп/215/58/14) ОСОБА_2 засуджено до позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна. За результатом апеляційного перегляду конфіскація майна як додаткове покарання залишена.

Постановою державного виконавця Тернівського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції від 09.04.2015 року в рамках виконавчого провадження №47094181 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 , заборонено відчуження будь-якого його майна. Виконавче провадження здійснювалося з примусового виконання виконавчого листа від 01.12.2014 року №1-кп/215/58/14 щодо конфіскації всього особистого майна, належного ОСОБА_2 , на користь держави.

05 травня 2016 року за участю позивача та інших співвласників укладено договір про визначення часток, згідно якого квартира АДРЕСА_3 належить співвласникам на праві спільної часткової власності з часткою кожного по 1/3.

Згідно свідоцтва про смерть від 07.09.2023 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 11.03.2024 року №76156233 за спадкодавцем ОСОБА_2 відкрито спадкову справу №72127086 (в реєстрі), номер у нотаріуса: 27/2024.

Згідно інформаційної довідки від 26.09.2024 року №396765508 квартира АДРЕСА_2 має РНОНМ: НОМЕР_3 та має серед власників ОСОБА_2 з правом спільної часткової власності, частка складає 1/3. Також зареєстровано обтяження №10941850 - арешт нерухомого майна, зареєстрований 27.08.2015 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.04.2015 року №47094181.

Листом приватного нотаріуса від 03.04.2025 року №156/02-14 позивачу повідомлено, що за її заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину від 11.03.2024 року відкрито спадкову справу №27/2024.

Листом Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 05.06.2025 року №215/5652/13-к/24451/2025 повідомлено, що виконавчий лист виданий в єдиному екземплярі, направлений до Північної ОДПІ у місті Кривий Ріг. Після закінчення виконавчого провадження №47094181 до суду виконавчий лист не повертався.

Листом відповідача від 01.08.2025 року №249902 повідомлено, що виконавче провадження №47094181 перебувало на примусовому виконання. 18.05.2018 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавче провадження знищено у 2019 році згідно термінів зберігання. в наявності раніше згадане обтяження, наявне в силу постанову державного виконавця про звернення стягнення на майно боржника. З 2018 року виконавчий документ повторно на виконання не надходив, станом на 01.08.2025 року на виконанні не перебуває.

Інформаційна довідка від 01.08.2025 року №437829583, надана відповідачем, містить аналогічні відомості щодо державної реєстрації права власності та обтяження, що й довідка від 26.09.2024 року №396765508.

Вважаючи порушеними свої права згаданим обтяженням на об`єкт нерухомого майна, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Умови і порядок виконання рішень судів визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі Закон №404-VIII).

При цьому сам арешт було накладено в період дії Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року №606-XIV (далі Закон №606-XIV).

Відповідна нормативно-правові акти наводяться в редакції, чинній на дату виникнення відповідних правовідносин.

Згідно ч. 1-3 ст. 64 Закону №606-XIV майно, що підлягає конфіскації, вилучається.

Реалізація конфіскованого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом.

Порядок подальшого розпорядження конфіскованим майном, не реалізованим у порядку, визначеному статтею 62 цього Закону, та майном, яке не підлягає реалізації, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За ч. 1 ст. 52 Закону №606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частиною 2 ст. 57 Закону №606-XIV встановлено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону №606-XIV у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника).

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 37 №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

За ч. 1 ст. 50 Закону №606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частинами 1, 2 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно п. 21 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (далі Інструкція) у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Суд зауважує, що п. 5 ч. 1 ст. 37 №1404-VIII та п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону №606-XIV містять змістовно подібні підстави для повернення виконавчого документа. В свою чергу подібними є і наслідки повернення виконавчого документу, встановлені ч. 1 ст. 40 Закону №1404-VIII та ч. 1 ст. 50 Закону №606-XIV.

Аналіз наведених правових норм в попередньому розділі свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Крім того, наслідки завершення виконавчого провадження, зокрема, у разі повернення виконавчого документа стягувачу встановлені пунктом 3.17 Інструкції, яким передбачено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

З наведеної норми вбачається, що у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу, державний виконавець повинен, зокрема, зазначити наслідки завершення відповідного виконавчого провадження, яким в даному випадку є зняття арешту з майна і коштів позивача, а тому твердження скаржника, що при поверненні виконавчого документа стягувачу арешти, накладені на майно боржника, не знімаються є безпідставними.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №815/7269/15.

Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03.11.2021 року у справі №161/14034/20.

Подібне правозастосування здійснене Третім апеляційним адміністративним судом у постанові від 04.02.2025 року у справі №160/29657/24.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до-ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно зі ст.ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював особливу важливість принципуналежного урядування. Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (дивитися рішення у справахБеєлер проти Італії[ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I,Онер`їлдіз проти Туреччини[ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII,Megadat.com S.r.l. проти Молдови(Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява№ 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, іМоскаль проти Польщі(Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справахЛелас проти Хорватії(Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 р., іТошкуце та інші проти Румунії(Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 р.).

Суд зазначає, що тлумачення ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України вказує на принцип індивідуальної відповідальності.

За обставин цієї справи арешт існує протягом понад 7 років після закінчення виконавчого провадження, яке здійснювалося щодо виконання частини покарання особи. Після повернення виконавчого документа його весь цей час повторно до виконання не пред`явлено, а боржник (особа, до якої застосовано покарання) померла. В свою чергу чинність відповідного обтяження впливає на спадкові права третіх осіб, які не пов`язані з правовідносинами держави та засудженого щодо покарання останнього, а також правовідносинами засудженого та держави щодо примусового виконання рішення про конфіскацію майна засудженого. Наразі чинність такого арешту не впливає на завдання кримінального провадження та не виконує функцію покарання, натомість порушує права позивача. При цьому судом встановлено, що відповідач мав правові підстави щодо зняття арешту, чого не зробив.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 968,96 грн, що підтверджується платіжним документом від 28.05.2025 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (50096, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Караманиць Федора, буд. 37-В, РНОКПП: 34545918) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту, накладеного на нерухоме майно ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.04.2015 року №47094181, реєстраційний номер обтяження: 10941850.

Зобов`язати Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт, накладений на нерухоме майно ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.04.2015 року №47094181.

Стягнути з Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (50096, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Караманиць Федора, буд. 37-В, РНОКПП: 34545918) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 цього Кодексу.

Суддя Н.В. Боженко