Справа № 620/3960/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року Чернігів Справа № 620/3960/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Хімтекстильмаш» до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Хімтекстильмаш» (далі АТ «Хімтекстильмаш») звернулося до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 28.02.2024 №6.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує, що відповідачем всупереч періоду вказаному в рішенні №6 пеню нараховано за період з 21.09.2009 по 29.02.2020 року. Рішенням не передбачено нарахування пені та штрафних санкцій за інші періоди, зокрема за період з 21.09.2009 по 01.03.2011, а отже рішення в цій частині є протиправним.

Суд ухвалою від 26.03.2024 позовну заяву АТ «Хімтекстильмаш» до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення повернув позивачу на підставі п.3 ч.4 ст.169 КАС України, яку за результатами апеляційного розгляду скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Суд ухвалою від 02.10.2024 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників. В подальшому, суд ухвалою від 03.10.2024 задовольнив заяву АТ «Хімтекстильмаш» про забезпечення позову та зупинив стягнення на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 28.02.2024 №6 у виконавчому провадженні №74557763 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №620/3960/24. Ухвалою суду від 24.10.2024 провадження у справі за позовом АТ «Хімтекстильмаш» до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення зупинено до набрання законної сили рішенням суду від 28.08.2024 у справі №620/4697/24. Ухвалою суду від 15.04.2025 провадження у справі поновлено.

Відповідач у відзиві на позов заперечував щодо задоволення позову та вказав, що нараховані згідно оскаржуваного рішення пеня та фінансові санкції, які застосовані до позивача, стосуються несвоєчасної сплати нарахованих ним страхових внесків за період з 21.09.2009 по 29.02.2020, що підтверджується відповідними розрахунками. Вважає, що Головне управління правомірно застосувало до позивача фінансові санкції, зокрема, нарахувало штраф та пеню за несвоєчасну сплату ним страхових внесків за період з 01.03.2011 по 29.02.2020. Крім наведеного, вважає позов у даній справі та позов у справі №620/4697/24 тотожними, з огляду на що провадження у справі, на його думку, підлягає закриттю.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій позивач з думкою відповідача не погоджується та вважає доводи відповідача безпідставними.

Щодо закриття провадження суд звертає увагу, що закриттю підлягає провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом встановлено, що підставою позову у справі №620/4697/24 була невідповідність оскаржуваного рішення Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1.

Позаяк, як слідує із заяви позивача від 16.10.2024, поданій у даній справі №620/3960/24, позивач вважає протиправним оскаржуване рішення, оскільки застосування фінансових санкцій та нарахування пені відбулось за період з 01.03.2011 по 29.02.2020 та всупереч вказаному періоду в рішення №6 пеню нараховано в тому числі за період з 21.09.2009 по 29.02.2020. Рішенням не передбачено нарахування пені та штрафних санкцій за інші періоди, зокрема за період з 21.09.2009 по 01.03.2011, а отже рішення в цій частині є протиправним.

Таким чином, зазначені позови не є тотожними в частині тих самих підстав, з яких вони заявлені.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Акціонерне товариство «Хімтекстильмаш» зареєстровано виконавчим комітетом Чернігівської міської ради 30.12.1994, про що в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис від 11.11.2005; з 24.01.1995 перебуває на обліку в органах податкової служби.

01.03.2024 AT «Хімтекстильмаш» отримано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 28.02.2024 №6 про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, яким на Акціонерне товариство «Хімтекстильмаш» за період, з 01.03.2011 по 29.02.2020, нараховано штрафну санкцію (у розмірі 10%) у сумі 37 657,47 грн та пеню (0,1% на суму недоїмки і фінансових санкцій) у сумі 1 407 263,42 грн (а.с.8).

Зі змісту оскаржуваного рішення слідує, що штрафні санкції та пеня нараховані на підставі пункту 2 частини 9 статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, вважаючи його протиправним та таким, що винесено з порушенням норм діючого законодавства, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи цей спір, суд застосовує Закон України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), Закон України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI) та Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджену постановою правлінні Пенсійного Фонду України за №21-1 від 19.12.2003 (далі - Інструкція №21-1), у редакціях чинних на час спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 11 Закону №1058-IV загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, зокрема, громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у тому числі які є резидентами Дія Сіті, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за гіг-контрактами, іншими договорами цивільно-правового характеру.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Обчислення страхових внесків територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі складених актів перевірки правильності нарахування та сплати страхових внесків, звітності, що подається страхувальником, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму заробітної плати (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Відповідно до частин 6 і 12 статті 20 Закону №1058-ІV страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітнім періодом є календарний місяць.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Слід зазначити, що згідно з вимогами частини 2 статті 106 Закону №1058-ІV (в редакції закону яка діяла до 01.01.2011) суми страхових внесків своєчасно не нараховані та/або не сплачені страхувальниками у строки, визначені статтею 20 цього Закону, в тому числі обчислені територіальними органами Пенсійного фонду у випадках, передбачених частиною третьою статті 20 цього Закону, вважаються простроченою заборгованістю із сплати страхових внесків (далі - недоїмка) і стягуються з нарахуванням пені та застосуванням фінансових санкцій.

Пунктом 2 частини 9 статті 106 Закону №1058-ІV, в редакції, яка діяла до 01.01.2011, передбачалося, що за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум. Одночасно на суми своєчасно не сплачених (не перерахованих) страхових внесків і фінансових санкцій нараховується пеня в розмірі 0,1 відсотка зазначених сум коштів, розрахована за кожний день прострочення платежу.

Із набранням чинності з 01.01.2011 Закону №2464-VІ наведена вище норма матеріального права із Закону №1058-ІV була виключена.

Водночас згідно з абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464-VІ стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій. Погашення заборгованості з використанням коштів, що надходять у рахунок сплати єдиного внеску, забороняється.

Абзацом 6 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2464-VІ встановлено, що на період до повного стягнення заборгованості зі сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 01 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 01 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Закону.

Відповідно до пункту 9.1. Інструкції №21-1 до страхувальників за порушення норм законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування застосовуються фінансові санкції відповідно до повноважень, якими органи Пенсійного фонду були наділені до 1 січня 2011 року.

Згідно з положеннями підпункту 9.3.2. пункту 9.3 Інструкції №21-1 фінансові санкції за порушення норм законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування накладаються на страхувальника відповідно до частини дев`ятої статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, що діяла до 1 січня 2011 року, у таких розмірах за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або територіальними органами Пенсійного фонду, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

При цьому складається рішення за формою згідно з додатком 14.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних картки особового рахунку платника.

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення після сплати (погашення) у повному обсязі недоїмки окремо за кожний базовий звітний період незалежно від кількості випадків сплати за вказаний період.

Виходячи з аналізу вказаних вище правових норм, за органами Пенсійного фонду України, після набрання чинності Закону № 2464-VІ, збережено повноваження щодо застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату заборгованості по страхових внесках, яка виникла до 1 січня 2011 року.

Відповідно до частини 12 статті 106 Закону №1058-ІV нарахування пені, передбаченої частинами дев`ятою і десятою цієї статті, починається з першого календарного дня, що настає за днем настання строку відповідного платежу, до дня його фактичної сплати страхувальником, або з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку перерахування (зарахування) відповідних сум, до дня їх фактичного перерахування (зарахування) банками та організаціями, які здійснюють виплату і доставку пенсій.

Вказані норми також кореспондуються із нормами Інструкції № 21-1, а саме абзацом першим підпункту 9.3.2 пункту 9.3 розділу 9 вказаної Інструкції та абзацом першим пункту 10.1 розділу 10 Інструкції.

Як встановлено судом AT «Хімтекстильмаш» мало заборгованість зі сплати страхових внесків перед Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області станом на 31.07.2021 у сумі 4 616 003,54 грн, в тому числі борг по 4%, 32%, 42% розділ І 423 289,42 грн; по 1-5% Розділ І у сумі 39 783,16 грн; заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій 202 126,74 грн, по відшкодуванню витрат на виплату пенсій науковим працівникам 3 950 804,22 грн, що підтверджується актом-звірення заборгованості станом на 31.07.2021 (а.с.112).

Страхові внески сплачувались товариством частково і з порушенням строків сплати, тому на кінець базових періодів воно мало заборгованість, яка виникла з 2009 року, про що свідчать картки особових рахунків платника, наявних у матеріалах справи

Розрахунок заборгованості здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на підставі даних картки особового рахунку страхувальника юридичної особи або фізичної особи, яка має найманих працівників (1%-5%) Розділ 1 та картки особового рахунку страхувальника юридичної особи або фізичної особи, яка має найманих працівників (32%, 4%, 42%) Розділ 1 в автоматизованому режимі.

При цьому, при винесенні рішення про застосування фінансових санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне нарахування) страхувальниками страхових внесків, у тому числі донарахованих страхувальниками або органом Пенсійного фонду, відповідачем було враховано період заборгованості з 21.01.2009 по 12.04.2013, а пеня та штрафні санкції нараховані за період з 01.03.2011 по 29.02.2020.

Таким чином, позивач помилково ототожнює період нарахування пені та штрафних санкцій з періодом заборгованості, стверджуючи що рішенням не передбачено нарахування пені та штрафних санкцій за інші періоди, зокрема за період з 21.09.2009 по 01.03.2011, оскільки остання нарахована за період з 01.03.2011 по 29.02.2020, про що зазначено в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин суд вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 28.02.2024 №6 винесене відповідачем у відповідності до вимог статті 19 Конституції України та Закону №1058-ІV.

Щодо решти посилань позивача суд зазначає, що відповідно до ч.1 та ч.2 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.3 ст.242 КАС України).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Решта доводів позивача жодним чином не впливають та не спростовують висновків суду щодо винесення відповідачем оскаржуваного рішення у відповідності до вимог статті 19 Конституції України та Закону №1058-ІV, оскільки спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не містять обгрунтування порушень відповідачем норм чи приписів чинного законодавства.

Таким чином, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог повністю.

Правові підстави для стягнення судових витрат згідно з статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Хімтекстильмаш» до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство "Хімтекстильмаш" (вул. Івана Мазепи, буд. 110, м. Чернігів, 14001, код ЄДРПОУ - 14314311).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83-а, м. Чернігів, 14005, код ЄДРПОУ - 21390940).

Повний текст рішення виготовлено 05 серпня 2025 року.

Суддя Л.О. Житняк