Справа № 500/2890/25
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 500/2890/25
04 серпня 2025 року м.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши заяву представника відповідача про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Приватного підприємства "Мале підприємство "Альфа" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,
В провадженні Тернопільського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Приватного підприємства "Мале підприємство "Альфа" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2025 в задоволенні позовних вимог Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Приватного підприємства "Мале підприємство "Альфа" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені - відмовлено.

Питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося.

14.07.2025 до суду надійшла заява представника відповідача - адвоката Осіва Павла Володимировича про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить вирішити питання про відшкодування Приватному підприємству "Мале підприємство "Альфа" витрат на правничу допомогу та стягнути з Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на користь Приватного підприємства «Мале підприємство «Альфа» суму витрат понесених на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 16.07.2025 заяву про ухвалення додаткового судового рішення прийнято до розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи та встановлено позивачу строк до 21.07.2025 для подання до суду письмових пояснень (заперечення) щодо заяви.

21.07.2025 від Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до суду надійшло заперечення на заяву, у якому представник позивача просить відмовити у задоволенні заяви Приватного підприємства «Мале підприємство «Альфа» про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що заявлена сума витрат на правничу допомогу не відповідає реальній складності справи, обсягу здійснених дій адвоката та часу, витраченого на їх виконання. Справу було розглянуто судом за правилами письмового провадження у порядку спрощеного позовного провадження, без проведення значних процесуальних дій, без складної фактичної чи правової основи. Обставини справи та правозастосування не вимагали проведення багатоетапного аналізу, участі в декількох засіданнях чи збору великого обсягу доказів. Крім того, представник позивача вказує, що кошторисом видатків Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю у 2025 році не передбачено витрати на професійну правничу допомогу. Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю фінансується виключно з державного бюджету тому на такі послуги кошти не передбачено.

Частиною третьою статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки розгляд справи №500/2890/25 здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні), суд вважає за доцільне розгляд цієї заяви здійснити у порядку письмового провадження. Суд зазначає, що розгляд даної заяви здійснено з урахуванням строку перебування в основній щорічній відпустці головуючої судді у даній справі, в порядку черговості.

Вирішуючи подану заяву, суд виходить з такого.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд врахувує, що у відзиві на позовну заяву представником відповідача заявлене клопотання про розподіл витрат на правничу допомогу в сумі 1000,00 грн. Докази понесення таких витрат надані відповідно до вимог статей 134, 139 КАС України.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У пункті 269 Рішення у справі/West Alliance Limited проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як слідує із матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, представником відповідача надано до суду: договір про надання правничої допомоги №03/06 від 03.06.2025 та акт прийому-передачі наданих правничих послуг від 11.07.2025.

Так, згідно договору №03/06 від 03.06.2025 Приватне підприємство «Мале підприємство «Альфа» уклало договір із адвокатом Осівом Павлом Володимировичем про надання правничої допомоги.

Пунктом 3.2. вказаного договору передбачено, що за надання правничої допомоги, передбаченої предметом цього Договору, Клієнт виплачує Адвокату гонорар у суді першої інстанції у фіксованому розмірі 10000 (десять тисяч) гривень (не залежно від обсягу послуг та витраченого Адвокатом часу). Клієнт проводить виплату гонорару (його частини) не пізніше 3 (трьох) днів з дати підписання Сторонами акту, який засвідчує факт надання правничої допомоги(пункт 3.5).

Згідно наданого акта прийому-передачі наданих правничих послуг від 11.07.2025, при визначенні розміру оплати на правничу допомогу у справі Тернопільського окружного адміністративного суду №500/2890/25 Сторони керуються п.3.2 Договору про надання правничої допомоги, відповідно до якого за надання правничої у суді першої інстанції Клієнт виплачує Адвокату гонорар у фіксованому розмірі - 10000 (десять тисяч) гривень (не залежно від обсягу послуг та витраченого Адвокатом часу). Адвокат надав, а Клієнт прийняв наступні правничі послуги, 1) пошук та вивчення судової практики постанови Верховного Суду Верховного Суду від 20 травня 2019 року у справі №820/1889/17, від 13 липня 2020 року у справі № 804/4097/18 від 30 квітня 2020 року у справі № 580/3311/19, від 03 серпня 2023 року у справі №120/4975/22, від 22 серпня 2023 року у справі № 120/2403/20-а, від 06 березня 2024 року у справі № 120/7955/21-а, від 11 серпня 2021 року у справі № 260/557/19, від 06 березня 2024 року у справі № 120/7955/21-а, для підготовки та складення відзиву на позов - 2 години; 2) складання відзиву на позов (з клопотанням про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заявою про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу) на 8 сторінках - 6 годин; що разом, складає 10000,00 грн.

Суд зауважує, що станом на час розгляду даної заяви, представником відповідача не надано до суду документів підтверджуючих проведення розрахунків відповідачем за надані адвокатом послуги.

Суд вказує, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Верховний Суд в постановах від 22.12.2020 по справі №520/8489/19, від 07.05.2020 по справі №320/3271/19, від 10.03.2020 по справі №520/8489/19 зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Крім того, враховуючи вимоги статей 134, 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Таким чином, з наведеної правової позиції слідує, що суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката і з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Вирішуючи питання співмірності заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зважає, що спір не є складним як за обсягом доказів, так і за природою суджень суб`єкта владних повноважень, котрі були покладені в основу заявленої до суду вимоги. Причина виникнення спору, предмет спору, обсяг предмету доказування об`єктивно не вимагали вжиття значних зусиль для з`ясування справжніх обставин фактичної дійсності, вивчення змісту належних норм права, спростування мотивів суб`єкта владних повноважень. Справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання.

Крім того, представник позивача зазначив, що заявлена представником відповідача вартість витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною зі складністю справи.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, враховуючи предмет спору, конкретні обставини справи, суть наданих послуг, суд вважає, що заявлений до відшкодування їх розмір (10000,00 грн) є надмірним. На думку суду, адвокатом необґрунтовано кількість часу, який був потрачений на надання вказаних в описі робіт та послуг. А тому, суд вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації відповідачу за рахунок бюджетних асигнувань позивача суб`єкта владних повноважень у розмірі 4000,00 грн.

Таким чином, враховуючи предмет спору, виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, суд вважає, що на користь відповідача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. Решту витрат на правничу допомогу залишити за відповідачем.

Суд зазначає, що питання стягнення витрат на правничу допомогу із суб`єкта владних повноважень, як позивача, на користь відповідача юридичної особи у разі відмови у задоволенні позову було предметом касаційного розгляду справи №815/3117/18, в якій Верховний Суд постановою від 18.06.2020 залишив без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій, у тому числі щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю на користь Приватного підприємства "Мале підприємство "Альфа" витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн (чотири тисячі) гривень 00 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Тернопільське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (місцезнаходження: вул. Грушевського, 8, м. Тернопіль, 46021 );

відповідач:

- Приватне підприємство "Мале підприємство "Альфа" (місцезнаходження: вул. Дружби, 1, с-ще Золотий Потік, Чортківський р-н, Тернопільська обл., 48451, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.