Справа № 240/16055/25
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/16055/25

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Богунського ВДВС у м.Житомир Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо неналежного розгляду його заяви, зареєстрованої 11.06.2025 за вх.№12073, про повернення незаконно стягнутих коштів з пенсійного рахунку у виконавчому проваджені №77779129, за постановою про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3939377 від 26.01.2025, яка не набрала законної сили;

- зобов`язати Богунський ВДВС у м.Житомир Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повторно розглянути його заяву зареєстровану 11.06.2025 за вх.№12073, про повернення стягнутих коштів з пенсійного рахунку у виконавчому проваджені №77779129, за постановою про адміністративне правопорушення серії ЕАН №3939377 від 26.01.2025, яка не набрала законної сили.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що орган виконавчої служби протиправно не розглянув належним чином його заяву, відмовив у поверненні грошових коштів, стягнутих у подвійному розмірі за постановою про адміністративне правопорушення, яка не набрала законної сили. Просить суд задовольнити позов з викладених підстав.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, яке призначено на 30 червня 2025 року 12:00.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що 11.06.2025 на адресу Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі надійшла заява від Адвокатського бюро "Володимира Ткачука" в інтересах ОСОБА_1 щодо повернення коштів в повному обсязі, стягнутих з ОСОБА_1 по виконавчому провадженню №77779129. Цього ж дня, а саме 11.06.2025 за вих.№79224 підготовлено відповідь на вищезазначену заяву та роз`яснено, що у державного виконавця немає законних підстав для повернення коштів, оскільки на момент виконання виконавчого документу він був чинний та станом на момент звернення рішення про скасування виконавчого документу не надходило, тому виконавчий документ підлягав виконанню та був виконаний. Відповідь направлено 13.06.2025 о 13:21 на електронну адресу представника Савіна А.С., зазначену у заяві. Отже, підстав для повторного розгляду заяви ОСОБА_1 немає, тому що станом на 24.06.2025 рішень про скасування виконавчого документа не надходили, тому повернути кошти, згідно виконавчого провадження №77779129 державний виконавець немає законних підстав.

30.06.2025 представником позивача подано до суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Протокольною ухвалою суду від 30.06.2025 відкладено розгляд справи на 28.07.2025 у зв`язку з не ознайомленням позивача та його представника з відзивом на позовну заяву.

З 07.07.2025 по 25.07.2025 головуюча суддя перебувала у відпустці.

Протокольною ухвалою суду від 28.07.2025 вирішено подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що 10.04.2025 головним державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Гордійчук Ольгою Володимирівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77779129, з примусового виконання постанови №ЕНА 3939377 від 26.01.2025, виданої Відділом адміністративної практики Управління патрульної поліції в Житомирської області Департамент патрульної поліції Національної поліції України про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сфері безпеки дорожнього руху у справах про адміністративні правопорушення в сумі 3400,00 грн.

В подальшому, державним виконавцем 10.04.2025 винесено постанови про стягнення виконавчого збору з боржника у розмірі 340,00 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 200,00 грн.

Також 10.04.2025 головним державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Гордійчук Ольгою Володимирівною у межах виконавчого провадження №77779129 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою постановлено накласти арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, ОСОБА_1 .

Сторонами не заперечується, що з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем направлено електронні запити в реєстраційні установи до Державної фіскальної служби України, Пенсійного фонду України, Територіального сервісного центру МВС та у банківські установи з метою отримання відомостей стосовно стану рахунків ОСОБА_2 та встановлено що на рахунках боржника достатньо коштів для виконання виконавчого документу.

Враховуючи вищевикладене, державним виконавцем направлено платіжну інструкцію для списання коштів в сумі 3940,00 грн з метою виконання виконавчого документа.

14.04.2025 на депозитний рахунок Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі надійшли кошти в сумі 3940,00 грн.

На підставі зазначеного, головним державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Гордійчук Ольгою Володимирівною 14.04.2025 в межах виконавчого провадження №77779129 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

11.06.2025 представник ОСОБА_1 звернувся до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) із заявою, в якій просив здійснити повернення безпідставно стягнутих з ОСОБА_1 грошових коштів у повному обсязі на його банківський рахунок, з якого кошти були стягнуті.

Листом від 11.06.2025 №79224 відповідач повідомив позивача про те, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження зареєстроване в автоматизованій системі виконавчих проваджень за №77779129 в період 10.04.2025-14.04.2025, згідно постанови ЕНА№3939377 від 26.01.2025 виданої УПП в Житомирській області про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 3400 грн. У листі також зазначено, що у державного виконавця немає законних підстав для повернення коштів, стягнутих на підставі виконавчого документу з ОСОБА_1 , оскільки державний виконавець зобов`язаний з метою виконання вживати всі заходи примусового впливу на боржника, що передбачено законодавством, яке регулює процес примусового виконання рішень суду та рішень інших органів (посадових осіб) з метою повного та своєчасного виконання виконавчого документа, а саме постанова ЕHA№3939377 від 26.01.2025 виданої УПП в Житомирській області, а також в період виконання виконавчого провадження, жодних відомостей на адресу Відділу не надходило про скасування виконавчого документу, тому виконавчий документ підлягав виконанню та був виконаний. Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Отже, державним виконавцем вчинено всі дії в межах Закону України "Про виконавче провадження" та з огляду на вищезазначене, будь-які порушення з боку державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі не виявлені.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо неналежного розгляду заяви протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом для захисту прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон № 1404-VIII) (в редакції, що діяв на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 вказаного Закону передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно статті 10 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частин 1-2 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, у тому числі, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із приписами статті 26 Закону №1404-VIII:

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини 1);

- виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (частина 5);

- за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (частина 6).

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

З матеріалів справи встановлено, що на виконанні Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) перебувало виконавче провадження №77779129 з примусового виконання постанови №ЕНА 3939377 від 26.01.2025, виданої Відділом адміністративної практики Управління патрульної поліції в Житомирської області Департамент патрульної поліції Національної поліції України про стягнення з ОСОБА_1 штрафу у сфері безпеки дорожнього руху у справах про адміністративні правопорушення в сумі 3400,00 грн.

В межах вищевказаного виконавчого провадження головним державним виконавцем Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) Гордійчук Ольгою Володимирівною винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору з боржника, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про арешт майна боржника, про закінчення виконавчого провадження, які є чинними та позивачем не оскаржуються.

Суд зауважує, що предметом спірних правовідносин є надання правової оцінки виключно діям/бездіяльності відповідача щодо розгляду заяви позивача про повернення стягнутих коштів у межах виконавчого провадження №77779129.

Як вже зазначалось судом, 11.06.2025 представник ОСОБА_1 звернувся до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) із заявою, в якій просив здійснити повернення безпідставно стягнутих з ОСОБА_1 грошових коштів у повному обсязі на його банківський рахунок, з якого кошти були стягнуті.

Суд зауважує, що процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, врегульована Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 (далі - Порядок № 787).

Так, відповідно до пункту 5 Порядку № 787 у разі скасування у судовому порядку рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування про накладання на платника грошового стягнення за адмінправопорушення та інших законів України (крім порушення податкових та митних правил), яке було перераховано до відповідного бюджету органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем у порядку виконавчого провадження за виконавчим документом, такі кошти повертаються платнику за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, на підставі поданої ним заяви.

Для цього платник подає заяву про повернення коштів з бюджету з номером відповідного судового рішення, копію відповідного судового рішення, засвідчену належним чином, та копію платіжної інструкції, згідно з якою органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем перераховано грошове стягнення за адміністративні правопорушення до бюджету, або відповідну інформацію, зазначену в такій платіжній інструкції.

Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні докази належного звернення позивача до відповідної установи з заявою та необхідним пакетом документів, визначеним Порядком № 787, для повернення коштів, стягнутих з нього у межах виконавчого провадження №77779129 з примусового виконання постанови №ЕНА 3939377 від 26.01.2025.

Крім того, суд звертає увагу, що на момет звернення позивача до відповідача з заявою про повернення коштів від 11.06.2025 та на момент розгляду даної адміністративної справи судом, відмомості про скасування в судовому порядку постанови №ЕНА 3939377 від 26.01.2025 відсутні.

Разом з цим, матеріалами справи підтверджується, що за результатами розгляду заяви представника позивача стосовно повернення коштів по виконавчому провадженню №77779129, відповідач листом від 11.06.2025 №79224 повідомив заявника про те, що у державного виконавця немає законних підстав для повернення коштів, стягнутих на підставі виконавчого документу з ОСОБА_1 , оскільки державний виконавець зобов`язаний з метою виконання вживати всі заходи примусового впливу на боржника, що передбачено законодавством, яке регулює процес примусового виконання рішень суду та рішень інших органів (посадових осіб) з метою повного та своєчасного виконання виконавчого документа, а саме постанова ЕHA№3939377 від 26.01.2025, виданої УПП в Житомирській області, а також в період виконання виконавчого провадження, жодних відомостей на адресу Відділу не надходило про скасування виконавчого документу, тому виконавчий документ підлягав виконанню та був виконаний.

Тобто відповідач своєчасно та в повному обсязі надав відповідь на заяву позивача.

Водночас позивач у своїй позовній заяві та в ході судового розгляду не вказав в чому саме полягає "неналежність" розгляду відповідачем його заяви, не зазначив конкретні норми законодавства, які він порушив та яку протиправну бездіяльність допустив.

Той факт, що зміст відповіді, на думку позивача, не забезпечив поновлення його порушених прав, не свідчить про порушення відповідачем норм законодавства під час розгляду його заяви.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Відтак необхідною умовою для визнання недійсним (нечинним) рішення, дії/бездіяльності, крім їх невідповідності вимогам чинного законодавства, є з огляду на наведені положення статті 5 КАС України порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 щодо "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому самому Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (неюридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим.

Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Тобто обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів саме цим відповідачем, зокрема, наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

Встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду. Таким чином, обов`язковою умовою для визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, є наявність факту порушення останнім прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась за їх судовим захистом. Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову.

Відтак, з урахуванням викладеного у сукупності, при розгляді даного адміністративного спору судом не встановлено допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка є предметом оскарження позивачем.

Згідно з вимогами статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення адміністративного позову.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Київ) (пл.Корольова,3/14, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10014, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Панкеєва