Справа № 440/11298/24
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/11298/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головка А.Б., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №83 від 02.08.2024 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 : - зарахувати в стаж період роботи на Крайній Півночі з 11.12.1987 року по 15.12.1989 року в Спеціалізованому управлінні №14 "Тюменьнафтогазмонтаж", з 20.02.1989 року по 17.03.1989 року в Західно-сибірському наладочному управлінні "Спецнафтометрологія", з 10.04.1989 року по 04.09.1989 року в кооперативі "Автострой" м.Нижньовартовськ Тюменської області; - зарахувати стаж роботи за період роботи з 23.03.1999 року по 30.06.1999 року та з 01.02.2000 року по 21.02.2000 року в МКП "Фенікс"; - зарахувати період на ЧАЕС за списком №1 з 01.06.1986 року по 07.06.1986 року в потрійному розмірі щодо прийняття участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; - збільшити пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, встановлених статтею 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; - відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з безперервною роботою після призначення пенсії не менше як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії за період з листопада 2014 року по листопад 2016 року та за період з листопада 2016 року по листопад 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що звернувся із заявою до пенсійного органу, в якій просив перерахувати пенсію з урахуванням додаткового страхового стажу. Проте, відповідач у зазначеному перерахунку відмовив, посилаючись на те, що розмір пенсії обчислений у відповідності до норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави для перерахунку пенсії. Позивач, вважаючи таку відмову протиправною, звернувся за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що згідно матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 перерахунок пенсії останньому здійснено з 01.11.2022 року, стаж зарахований по 31.10.2022 року. Після перерахунку пенсії станом на дату звернення 26.07.2024 року із заявою про перерахунок пенсії ОСОБА_1 не набув не менш як 24 місяці страхового стажу. Згідно електронної бази даних періоди роботи позивача на Крайній Півночі з 16.12.1987 року по 17.02.1989 року зараховано до страхового стажу з урахуванням кратності. Періоди роботи з 11.12.1987 року по 15.12.1987 року, з 20.02.1989 року по 04.09.1989 року не враховано до стажу з урахуванням кратності, оскільки згідно матеріалів пенсійної справи відсутні записи в трудовій книжці № НОМЕР_1 про роботу на Крайній Півночі, відсутні договори, або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. До страхового стажу враховано період роботи з 23.03.1999 року по 21.02.2000 року. Стаж роботи за період з 03.01.2006 року по 31.07.2006 року неможливо врахувати, оскільки відсутня сплата страхових внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу. Періоди роботи на ЧАЕС враховано до страхового стажу згідно архівної довідки № 179/1/9996 від 28.07.2014 року відповідно до вказаного часу роботи по ліквідації наслідків на ЧАЕС з 08.06.1986 року по 29.07.1986 року в потрійному розмірі. Вважає, що відсутні підстави для перерахунку пенсії згідно поданої заяви від 26.07.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 21.11.2014 року.

26.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою, в якій просив перерахувати пенсію:

- включити в стаж період роботи на Крайній Півночі з 11.12.1987 року по 15.12.1989 року та з 20.02.1989 року по 04.09.1989 року з урахуванням кратності відповідно до трудової книжки;

- зарахувати стаж роботи за період роботи з 23.03.1999 року по 21.02.2000 року відповідно до трудової книжки;

- зарахувати стаж роботи за період роботи з 03.01.2006 року по 31.07.2006 року відповідно до трудової книжки;

- зарахувати період на ЧАЕС за списком №1 з 01.06.1986 року по 07.06.1986 року щодо прийняття участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

- збільшити пенсію на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 20 років, встановлених статтею 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- відповідно до ч. 4 ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з безперервною роботою після призначення пенсії не менше як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії після 2014 року: - листопад 2016 року та листопад 2018 року.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №83 від 02.08.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон №796-ХІІ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Згідно з статтею 1 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Відповідно до частини 1 статті 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним, до категорій, 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 56 Закону №796-ХІІ передбачено пільги щодо обчислення стажу роботи (служби) осіб, які підпадають під його дію.

Згідно частини 1 статті 56 Закону №796-ХІІ час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Аналіз частини 1 статті 56 Закону № 796-ХІІ свідчить, що саме час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, до 1 січня 1988 року - у потрійному розмірі.

При цьому, за приписами статті 15 Закону № 796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

У свою чергу, за змістом статті 65 Закону № 796-ХІІ учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України, які є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 2.

Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України №179/1/9996 від 28.07.2014 року ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в період з 01.06.1986 року (наказ № 58) по 29.07.1986 року (наказ № 520.

Таким чином, вказані документи підтверджують факт роботи (служби) позивача під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у періоді з 01.06.1986 року по 29.07.1986 року, у зв`язку з чим у пенсійного органу не було підстав для неврахування стажу за період з 01.06.1986 року по 07.06.1986 року у потрійному розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 56 Закону №796-ХІІ в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

У зв`язку із набранням 11.10.2017 чинності Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" частину 2 доповнено словами і цифрами: "у разі призначення пенсії на умовах частини 2 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 1 статті 27 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) визначено формулу розрахунку розміру пенсії за віком, а частиною 2 цієї статті передбачено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до чинного раніше законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за чинним раніше законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії за віком, обчислений за чинним раніше законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Суд звертає увагу, що позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 2, на нього розповсюджується дія статті 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому перерахунок пенсії позивача повинен здійснюватись за кожен повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії шляхом збільшення пенсії на 1% заробітку за рік.

Пенсія позивачу призначена до внесення змін Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII (тобто до 11.10.2017 року), а попередня редакція вказаної статті передбачала пільгове обчислення понаднормативного стажу без умови призначення пенсії на підставі частини 2 статті 27 Закону №1058-IV. Зазначені зміни стосуються тих пенсій, які були призначені вперше та після внесення зазначених змін.

Оскільки у спірних правовідносинах пенсія позивачу не призначається вперше, а належить до перерахунку, то на неї не поширюється вказана умова.

В свою чергу, спірне рішення взагалі не містить обґрунтувань щодо підстав відмови у перерахунку пенсії позивача згідно частини 2 статті 56 Закону №796-ХІІ, тому відповідачем не доведена його правомірність у вказаній частині.

Щодо зарахування до стажу періодів роботи позивача у районах Крайньої Півночі, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 і від 26.09.1967 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", визначений постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 №1029.

Зокрема, цією постановою передбачено, що до районів Крайньої Півночі відносилась Тюменська область, Ямало - Ненецький автономний округ; до місцевості, прирівняної до районів Крайньої Півночі, відносилась Тюменська область, Ханти - Мансійський автономний округ.

Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об`єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 1-4).

Статтею 5 названого Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Статтею 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі" скорочено тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960, з п`яти до трьох років.

Також пунктом 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 за №148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі зазначено, що працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Отже, відповідно до зазначених нормативно-правових актів, період роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях прирівняних до них, з 01.03.1960 зараховується до стажу роботи в 1,5-кратному розмірі при умові, якщо працівник мав право на пільги, встановлені статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".

Абзацами 1 та 2 підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.05 за №22-1 (далі - Порядок №22-1) передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637. За період роботи до 01.01.1991 на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього СРСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 1.1 "Загальні положення" Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Системно проаналізувавши наведені вище норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Крім цього, виходячи із положень пункту 5 розділу XV Прикінцевих положень Закону №1058-IV наявність письмового трудового договору не є виключною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документи за її вибором.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення/перерахунок пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських та інших документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення/перерахунку пенсії за віком.

Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження наявності трудового стажу в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, позивач надав відповідачу трудову книжку серії НОМЕР_1 .

Зокрема, в ній наявні записи:

- №10 про прийняття на роботу з 11.12.1987 року дизелістом 4 розряду в Спеціалізованому управлінні №14 "Тюменьнафтогазмонтаж" - місцевість, яка прирівняна до районів Крайньої Півночі;

- № 11 - 17.02.1989 року звільнений по переводу до Західно - сибірського наладочного управління.

- № 16 - 10.04.1989 року про прийняття на роботу водієм 3 класу в кооперативі "Автострой" м.Нижньовартовськ Тюменської області;

- № 17 - 04.09.1989 року звільнений за власним бажанням.

Вказані записи у трудовій книжці позивача скріплені підписом уповноваженої особи роботодавців та відповідною печаткою, а також містять зазначення наказів, згідно яких приймався на роботу та звільнявся у спірний період позивач.

Доказів, які б свідчили про недостовірність таких записів, відповідачем суду не надано.

Таким чином, трудовою книжкою підтверджується робота позивача у період з 11.12.1987 року по 17.02.1989 року та з 10.04.1989 року по 04.09.1989 року у місцевості, яка прирівняна до районів Крайньої Півночі.

Тому, посилання відповідача на те, що при поданні документів для перерахунку пенсії позивачем не подано строкового трудового договору на роботу в місцевість, прирівняну до районів Крайньої Півночі не заслуговують на увагу.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.05.2024 року № 10849-9397/М-02/8-1600/24 період роботи позивача в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, у період з 16.12.1987 року по 17.02.1989 року врахований з кратністю на підставі трудового договору від 16.12.1987 року.

Проте, оскільки періоди роботи позивача з 11.12.1987 року по 17.02.1989 року та з 10.04.1989 року по 04.09.1989 року в районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, підтверджені записами та відповідними відмітками у трудовій книжці позивача, вони мають бути також зараховані до стажу позивача з розрахунку один рік роботи за один рік і шість місяців (в кратному обчисленні).

В свою чергу, щодо вимоги про зарахування до стажу в кратному обчисленні періоду роботи позивача з 20.02.1989 року по 17.03.1989 року в Західно-сибірському наладочному управлінні "Спецнафтометрологія", суд зазначає, що трудова книжка позивача не містить інформації щодо населеного пункту розташування управління, відповідно, не підтверджені обставини, що роботи виконувались позивачем в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Щодо вимоги позивача про зарахування до страхового стажу періоду роботи з 23.03.1999 року по 30.06.1999 року та з 01.02.2000 року по 21.02.2000 року в МКП "Фенікс", суд зазначає, що згідно даних підсистеми Пенсійного фонду до страхового стажу враховано період роботи позивача з 23.03.1999 року по 21.02.2000 року - страховий стаж складає 10 міс. 29 днів, а тому вимоги позивача в цій частині необґрунтовані та безпідставні.

Суд також відхиляє вимоги позивача про перерахунок пенсії за період з листопада 2014 року по листопад 2016 року та за період з листопада 2016 року по листопад 2018 року з посиланням на положення частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з наступних підстав.

Так, згідно частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, перерахунок пенсії проводиться з урахуванням не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі. Перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати (доходу), з якої обчислена пенсія.

За бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії.

У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію.

Як слідує з матеріалів справи на підставі заяв від 23.10.2020 року та 10.11.2022 року з 01.11.2020 року та з 01.11.2022 року були проведені перерахунки пенсії позивача згідно частини 4 статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

В позовній заяві позивач не ставить під сумнів правильність вказаних перерахунків його пенсії; право на наступний перерахунок пенсії станом на дату звернення 26.07.2024 року із заявою про перерахунок пенсії ОСОБА_1 не набув, тому позовні вимоги в цій частині безпідставні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №83 від 02.08.2024 року не можна вважати законним та обґрунтованим, оскільки відповідач не надав повну оцінку заяві позивача про перерахунок пенсії від 26.07.2024 року, а в окремих питаннях, викладених судом вище, прийшов до помилкових висновків.

Таким чином, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №83 від 02.08.2024 року про відмову у перерахунку пенсії.

Належним способом захисту порушеного права позивача в даному випадку є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.07.2024 року про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. народна, 4, м. Ужгород, 88000; ), третя особа: Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014; код ЄДРПОУ 13967927) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №83 від 02.08.2024 року про відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.07.2024 року про перерахунок пенсії, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Б. Головко