Справа № 420/12567/25
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/12567/25
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року (суддя Бездрабко О.І, м. Одеса, повний текст рішення складений 29.04.2025) про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності, стягнення завданої шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

24.04.2025 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, в якому позивачка просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо підготовки та надання довідки про доходи від 24.05.2021 р. №3.1./1635/квш з некоректними та недостовірними даними протиправними;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 шкоду, завдану протиправними діями, в розмірі 298047,40 грн.

В обґрунтування позову зазначалося, що під час розгляду судом справи №420/7616/20 за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надало завідомо неправдиву довідку про доходи ОСОБА_1 від 24.05.21 №3.1/1635/квш, що призвело до неповноти нарахування та обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та порушення законного права позивачки на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу в повному обсязі. Подання до суду завідомо неправдивої довідки про доходи, на переконання позивачки, повинні бути визнані судом протиправними і мати відповідні правові наслідки, зокрема у відшкодуванні завданої шкоди.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду 29.04.2025 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі на підстав пункту 1 частини першої статті 170 КАС України.

Мотивуючи своє рішення суд зазначив, що ОСОБА_1 фактично намагається оскаржити дії Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо змісту письмового доказу у справі №420/7616/20, якому вже надано правову оцінку апеляційною та касаційною інстанціями. В той же час переоцінка доказів не може слугувати підставою для подачі нового позову.

Оскільки суд дійшов висновку про те, що оскаржувані позивачем дії Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції не підлягають судовому оскарженню, то і вимога про стягнення матеріальної шкоди не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а, згідно ч. 5 ст. 21 КАС України, має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням позивачка подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до Одеського окружного адміністративного суду для відкриття провадження та подальшого розгляду по суті.

На думку апелянта, оскаржені у даній справі дії відповідача мають всі ознаки здійснення публічно-владних управлінських функцій, оскільки: відповідач є суб`єктом владних повноважень; підготовка та надання офіційної довідки про доходи є складовою покладених на нього обов`язків у сфері управління персоналом та звітності; надання такої довідки до суду є офіційним документом, виданим суб`єктом повноважень при здійсненні своїх повноважень.

Також, на переконання апелянта, не повне дослідження судом суті заявлених позовних вимог призвело до неправильного застосування положень статті 21 КАС України щодо відшкодування шкоди.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Судом першої інстанції спірне питання було розглянуто в порядку письмового провадження.

Справа розглянута апеляційним судом в порядку письмового провадження відповідно до частини першої статті 312 КАС України, якою передбачено, що Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією та законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити їх захистити у передбачений процесуальним законом спосіб.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але й їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір, тобто по відношенню до особи, яка звернулася до суду. Прийняте суб`єктом владних повноважень при виконанні управлінських функцій рішення, вчинені дії або бездіяльність безпосередньо стосуються правового статусу (прав, законних інтересів, свобод, обов`язків) цієї особи.

Як підсумок, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із правовою позицією викладеною постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №914/2006/17 (пункт 5.7), від 04.09.2018 у справі №823/2042/16 (пункти 28-30), від 18.09.2018 у справі №823/218/17 (пункти 24, 25), від 12.03.2019 у справі №911/3594/17 (пункти 4.8-4.10), від 02.04.2019 у справі №137/1842/16-а, від 18.12.2019 у справі №826/2323/17 (пункти 18, 19), від 13.10.2020 у справі №640/22013/18 (пункт 19), від 23.11.2021 у справі №175/1571/15 (пункт 72), від 08.06.2022 у справі №362/643/21 (пункт 28).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 оскаржує дії Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо надання доказів суду під час розгляду адміністративної справи №420/7616/20 (підготовці довідки про доходи від 24.05.2021 р. № 3.1./1635/квш).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про непідсудність такого спору суду адміністративної юстиції, оскільки позичка фактично оскаржує дії відповідача, що вчинені не під час здійснення ним публічно-владних управлінських функцій, а в ході реалізації процесуальних прав і обов`язків, згідно пункту 2 частини третьої статті 44 КАС України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норму пункту 1 частини першої статті 170 КАС України та зробив правильний висновок про відмову у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 .

Щодо доводів позивачки про протиправне подання до суду завідомо неправдивої довідки про доходи, колегія суддів зауважує, що зазначене не є підставою для звернення до адміністративного суду з позовом про визнання таких дій протиправних, з огляду на положення частини шостої статті 44 КАС України, згідно із якою за введення суду в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, апеляційна скарга позивачки задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 292, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2025 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов