Справа № 484/2681/25
Суддя: Маржина Т. В.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/2681/25
Провадження № 2-а/484/32/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого - судді Маржиної Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України та Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4694882 від 10.05.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

15.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що 10.05.2025 року о 09:56 год. інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Якубчак К.В. виніс постанову серії ЕНА № 4694882, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП за те, що він, керуючи транспортним засобом MERCEDES-BENZ E 350 д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у межах міста, здійснив перевищення швидкості більше ніж на 50 км/год., а саме рухався зі швидкістю 113 км/год. Зафіксовано на прилад Трукам ТС000524 П ВР460622, чим порушив п.12.4 ПДР України. Відповідач наклав на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 1 700 грн. ОСОБА_1 з такою постановою не згоден, вважає її незаконною і просить скасувати, посилаючись на те, що поліцейський, який його зупинив, повідомив, що він перевищив швидкість, дозволену в населеному пункті, однак дорожнього знаку, який свідчив би про початок населеного пункту, на автодорозі не було встановлено, як і не було дорожнього знаку, який інформує про здійснення відеофіксації, що свідчить про незаконні дії працівників поліції. Інспектор поліції не надав йому для ознайомлення доказів його вини, не показав фото/відеозапис на спеціальному приборі TruCam, де було б зафіксовано його автомобіль, який нібито перевищив швидкість; в протоколі не вказано, що його автомобіль в цей момент знаходився саме у межах міста; не надано будь-яких доказів, які б підтверджували вчинення адміністративного правопорушення, відсутні покази свідків які знаходились в автомобілі. Поліцейський не роз`яснив йому правапри розгляді справи та право на надання правової допомоги, а саме про можливість скористатись допомогою захисника, він лише сказав де поставити кілька підписів й надав копію постанови. Оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказів розміщення на вказаному відрізку дороги відповідних дорожніх знаків. В Постанові вказано, що 10.05.2025 року об 10 год. 53 хв. він керував транспортним засобом MERSEDES-BENZ E 350, д.н.з. НОМЕР_1 , в населеному пункті, а саме: Шосе Київське (Ленінградське) 10 3, проте не вказано, що позначено дорожнім знаком 5.49 та що саме ця ділянка шосе є населеним пунктом. На дорозі відсутні дорожні знаки - 5.49, який позначає початок населеного пункту та 5.76 (чи інщий знак), який інформує про фото-відеофіксацію. Вказані дорожні знаки були відсутні на відрізку дороги, на якому він здійснював рух та де проводився замір швидкості і винесена постанова, не було й забудов чи інших ознак населеного пункту в тому місці, лише дорога. Про винесені постанови інспектор обмежився лише описом правопорушення без належної мотивації, оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення адміністративного правопорушення.В постанові вказано, що зафіксовано перевищення швидкості на прилад Трукам ТC000524П ВР460622, проте відсутні докази та посилання на підстави застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam та чи отримав він сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки, чи зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером. Крім того, законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту, але будь-яких відомостей про проведення повірки надано не було, що ставить під сумнів достовірність даних приладу.Крім іншого, в п. 4 оскаржуваної постанови вказано що місцем його проживання є: м. Одеса, вул. Льва Толстого, 7, що не відповідає дійсній адресі його реєстрації та проживання, а саме: АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що інспектором не відображені дійсні відомості в постанові, а отже, зміст наданої постанови не відповідає вимогам, передбаченим ст. 283 КУпАП, викладені в ній обставини не є достовірними та сукупності із іншими доводами та доказами свідчить про порушення порядку складання постанови. Фактичного розгляд справи був відсутній, між фіксацією руху автомобіля та винесенням постанови пройшло менше ніж 3 хв. За таких обставин просив скасувати зазначену постанову та закрити провадження у справі.

Ухвалою судді від 21.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в наданій справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження на підставі ст. 257 КАС України, без виклику сторін, за наявними матеріалами справи, з урахуванням особливостей провадження, визначених ст. 286 КАС України.

03.06.2025 року від Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник Нагнибіда О.М. просив відмовити в задоволенні позову та залишити оскаржувану постанову без змін, посилаючись на те, що зазначене адміністративне правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 TC000524, що підтверджується роздруківкою файлу _C8000_0510_094541.jmf та відеозаписом з даного пристрою, на якому міститься підтвердження наявності дорожнього знаку, який інформує про здійснення фото-відеофіксації порушень ПДР, що і стало причиною зупинки позивача. Також, до відзиву додається роздруківка з лазерного вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 TC000524. Зазначений пристрій (TruCAM LTI 20/20 TC000524) відповідає всім вимогам законодавства, його покази являються належними, допустимими, достовірними доказами.Наданий відеозапис з приладу TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТC000524) містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення.На роздруківці файлу з приладу TruCAM вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 46°29?47.61N і географічна довгота 30°38?46.86''Е місця події. Під час фіксації перевищення обмеження швидкості руху в приладі TruCam використовується GPS-система, базована на 24-х супутниках, що надає можливість автоматично встановити та синхронізувати координати та час. Згідно системи географічних координат з кутовими величинами позивач здійснив адміністративне правопорушення: географічна широта 46°29?47.61"N і географічна довгота 30°38?46.86'E місця події Одеська область, м. Одеса, вул. Київське шосе, позивач рухався в межах населеного пункту м. Одеса у напрямку виїзду з міста.При цьому, у даному випадку, порушення позивачем ПДР України зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості «TruCAM» в ручному режимі, а не в автоматичному, а тому вимоги ч.2 ст. 40 Закону «Про Національну поліцію» щодо обов`язку розміщення на видному місці інформації про змонтовані/розміщені технічні прилади і технічні засоби, не розповсюджуються на спірні відносини. Приписи ч.2 ст. 40 вказаного Закону стосуються лише розміщеної автоматичної фототехніки відеотехніки. Також зазначив, що ні Департамент патрульної поліції, ні Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції не є балансоутримувачем доріг в Одеській області, м. Одеса, вул. Київське шосе, не здійснює монтаж дорожніх знаків, не є розпорядником інформації щодо наявності або відсутності дорожніх знаків на вказаній ділянці дороги. Однак зі схеми 106/22 організації дорожнього руху в частині встановлення дорожніх знакв 5.76 «Фото- відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», табличок 7.2.1 «Зона дії» по вул. Київське шосе із зоною дії від вул. Хімічна/Хуторська до дорожнього знаку 5.50 «Кінець населенного пункту» з обох напрямкі вбачається, що такі знаки наявні. Відтак інспектор відреагував на правопорушення позивача, зупинивши транспортний засіб «MERCEDES-BENZ E 350» д.н.з. НОМЕР_1 , представився, пояснив суть скоєного правопорушення та ознайомив прзивача з даними, які було зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 TC000524. У подальшому, інспектор повідомив ОСОБА_1 причину зупинки транспортного засобу - перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу, а саме рух зі швидкістю 113 км/год. в межах населеного пункту м. Одеси та відповідно до п.2.4 ПДР повідомив про необхідність надання посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Після чого, інспектор повідомив позивача, що за дане правопорушення, передбачено штраф у сумі 1 700 грн. згідно ч.4 ст. 122 КУпАП та ознайомив громадянина ОСОБА_1 з його правами, передбаченимист. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, що підтверджується власним підписом позивача у графі №8 оскаржуваної постанови. Позивач скористався своїм правом та не надав поліцейським письмове пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п.5 ст. 278 КУпАП - не надходило. Окрім того, ОСОБА_1 було роз`яснено право та строки на оскарження постанови, строк на сплату штрафу згідно постанови та роз`яснено наслідки невиконання вказаної постанови, передбачені ст.ст. 307, 308 КУпАП.Інспектор виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4694882 від 10.05.2025 року, якою прийняв рішення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1 700 грн. та оголосив винесену постанову.Вважає, що надана постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та нормам чинного законодавства.

Ухвалою суду від 08.07.2025 року за клопотання позивача відкладено розгляд справи на 05.08.2025 року для забезпечення права позивача подати відповідь на відзив.

04.08.2025 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив з назвою «відзив (заперечення)», в якій він позов підтримав, просив задовольнити та скасувати оскаржувану постанову, а справу закрити, мотивуючи тим, що жодного свідка чи очевидця у постанові не вказано, хоча в автомобілі перебували особи, яких можна було б опитати; пояснення водія не надані; відеозапис, який би достовірно вказував на порушення не доданий до постанови, також не вказано посилання на наявність такого доказу; відсутнє підтвердження того, що швидкість була перевищена саме в населеному пункті, ніякі схеми не надані були до протоколу чи постанови, яка оскаржується, що свідчить про грубе порушення ст. 268 КУпАП, яка гарантує право особи знати, у чому її звинувачують, давати пояснення, користуватися юридичною допомогою.Зазначив, що в порушення ч.2 ст. 170 КАСУ заперечення поліції не були йому надіслані, що підтверджується даними Укрпошти, а саме трекінг (номер відправлення) навіть не зареєстрований в системі., а отже позивача позбавлено можливості ознайомитися та підготувати відповідь до суду, порушено ст. 43 КАСУ (право на ознайомлення з матеріалами справи), порушено ст. 10 КАСУ (справедливий суд), порушено ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Крім того, вважає, що 4 хвилини між фіксацією і винесенням постанови свідчать про порушення обов`язку повного з`ясування обставин справи. Поліція не довела про складанні протоколу на винесенні постанови, що фіксація відбулася в межах населеного пункту, як цього вимагають: п.12.4 ПДР України - у населених пунктах швидкість обмежується 50 км/год; п.5.45 ПДР - межі визначаються лише наявністю знаків; ДСТУ 4100:2021 вимоги до встановлення знаків: до забудови, з певним відступом, з дозволом місцевої ради; ДСТУ Б В.2.2-12:2018 - критерії територій: наявність житлової забудови. інженерної інфраструктури, вуличної мережі. Відеозапис не містить забудови навколо та підтвердження щільності забудови або наявності будинків.Особу, яку притягують до відповідальності, не було ознайомлено з матеріалами справи, не було надано можливості надати пояснення (враховуючи, що було лише декілька хвилин на складання протоколу та винесення постанови).

Відповідно до ч.1 ст. 162 КАС України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

Відповідно до ч.1 ст. 163 КАС України у відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.

Відповідно до ч.1 ст. 164 КАС України у запереченні відповідач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Як зазначено в КАС України заяви позивача по суті спору не можуть носити назву «відзив» або ж «заперечення», після подання до суду позовної заяви, позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення виключно у відповіді на відзив.

Відповідно до ч.3 ст. 163 КАС України відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дасть змогу позивачу підготувати свої пояснення, міркування та аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.8 ст. 79 КАС України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до ч.1 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

В порушення зазначених вимог законодавства відповідь на відзив позивачем була подана до суду лише 04.08.2025 року без доказів надсилання стороні відповідача, що містить ознаки зловживання процесуальними правами з боку позивача.

Щодо твердження позивача про неотримання відзиву на позовну заяву суд зазначає, що до відзиву додано докази направлення позивачу копії відзиву, які спростовують твердження позивача /а.с.20/. Крім того, із заяви позивача вбачається, що він обізнаний про наявність відзиву у зв`язку з чим неотримання поштової кореспонденції за адресою, яку позивач самостійно зазначив у позовній заяві, є його свідомим вольовим рішенням і не може свідчити про порушення його прав.

За таких обставин суд не приймає до уваги надану позивачем відповідь на відзив («відзив/заперечення»).

Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи.

Інші заяви по суті справи від сторін та їх представників не надходили.

Вирішуючи справу у письмовому провадженні в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, з врахуванням позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, на основі наданих сторонами доказів, суд дійшов до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

З наданої суду позивачем копії оскаржуваної постанови серії ЕНА № 4694882 від 10.05.2025 року вбачається, що 10.05.2025 року о 09:56 год. інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Якубчак К.В. склав цю постанову відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення водія НОМЕР_2 , транспортний засіб MERCEDES-BENZ E 350 д.н.з. НОМЕР_1 , належний Адаменко Лілії Василівні, про те, що 10.05.2025 року о 09:53:39 в м. Одеса, шосе Київське (Ленінградське) 10 3 км водій, керуючи транспортним засобом, рухаючись у межах міста, здійснив перевищення швидкості більше ніж на 50 км/год., а саме рухався зі швидкістю 113 км/год. Зафіксовано на прилад Трукам ТС000524 П ВР460622, чим порушив п.12.4 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.4 ст. 122 КУпАП. Прийняте по справі рішення застосоване стягнення у виді штрафу в сумі 1 700 грн. Наявний підпис інспектора, який виніс постанову, та підпис ОСОБА_1 . Зазначено реквізити для сплати штрафу. Також зазначено про роз`яснення прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП; порядку і строку сплати штрафу, передбачених ст. 289 КУпАП, та наслідків несвоєчасної сплати, передбачених ст. 307, ч.2 ст. 308 КУпАП.

З такої копії оскаржуваної постанови вбачається, що викладені позивачем у позові обставини не відповідають фактичним обставинам справи.

Позивач притягнутий до відповідальності за те, що він, керуючи транспортним засобом, рухаючись у межах міста, здійснив перевищення швидкості більше ніж на 50 км/год., а саме рухався зі швидкістю 113 км/год., що є порушенням ПДР, оскільки згідно з п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідальність за таке порушення передбачена ч.4 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 полку Управління патрульної поліції в Одеській області старший лейтенант поліції Якубчак К.В. відповідно до ст. 222 КУпАП є уповноваженою посадовою особою щодо розгляду справ, про адміністративні правопорушення, передбачені ч.4 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з вимогами ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За принципами змагальності сторін і диспозитивності, закріпленими у статті 9 КАС розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами і доповненнями).

Згідно з вимогами п.1.1 ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

Згідно з п.1.3, 1.9. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що зазначене адміністративне правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 TC000524, що підтверджується роздруківкою файлу _C8000_0510_094541.jmf та відеозаписом з даного пристрою, що і стало причиною зупинки позивача.

Крім того, на відеозаписі міститься підтвердження наявності дорожнього знаку, який інформує про здійснення фото-відеофіксації порушень Правил дорожнього руху (далі ПДР).

Прилад TruCAM LTI 20/20 зафіксував рух автомобіля «MERCEDES-BENZ E 350» номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 113 км/год.

Результатом фіксації порушень правил дорожнього руху лазерним вимірювачем швидкості TruCAM - є файл _C8000_0510_094541.jmf. На роздруківці файлу міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення позивачем, а саме: назва та модель приладу, яким здійснювалось вимірювання; прізвище та номер нагрудного жетона інспектора, який здійснював вимірювання; дата та час здійснення правопорушення; - географічні коорданати місця вчинення правопорушення; - швидкість руху автомобіля, щодо якого здійснюється вимірювання; - дистанція до автомобіля: - дозволена швидкість на даній ділянці дороги; - фотофіксація автомобіля в потоці вказуючою, який саме об`єкт вимірюється; позначеного відміткою «+» фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку /а.с.41/.

Зазначений пристрій (TruCAM LTI 20/20 TC000524) відповідає всім вимогам законодавства та його покази являються належними, допустимими, достовірними доказами. Відповідно, результати вимірювання саме цього приладу лягли в основу доказової бази при прийнятті рішення інспектором про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Наданий відповідачем відеозапис, зроблений з приладу TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТC000524) містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення.

Зазначений доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 99 КАС України, електронними доказами с інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення,метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

У зв`язку з чим, електронний документ - відеозапис з приладу TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТС000524), є документом, який відповідно до ст. 251 КУпАП може містити фактичні дані, встановлені таким документом, а тому належним доказом у справі.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі № 570/2422/21 від 15.09.2021 року.

Положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Такого ж висновку дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд в постанові від 11.06.2019 у справі № 379/78/19.

З матеріалів справи вбачається, що інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 та до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем надано не було.

Позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейським письмове пояснення по суті вчиненого ним правопорушення, будь-яких інших заяв чи клопотань під час підготовки і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п.5 ст. 278 КУпАП від позивача не надходило, що підтверджується копією оскаржуваної постанови. Окрім того, громадянину ОСОБА_1 було роз`яснено право та строки на оскарження постанови, строк на сплату штрафу згідно постанови та роз`яснено наслідки невиконання вказаної постанови, передбачені ст.ст. 307, 308 КУпАП, що підтверджується підписом позивача в копії оскаржуваної постанови /а.с.40/.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно пункту 1.1 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

У відповідності до пункту 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 2.3 ПДР України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі порушення Правил дорожнього руху.

Згідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Відповідно частини 3 статті 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 12.1 ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно пункту 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частина 4 статті 122 КУпАП).

У статті 258 КУпАП наведено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 14.03.18 по справі № 760/2846/17.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Приписами п.9 ч.1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція може використовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису. Відповідно до ч.1 ст. 40 цього закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, відеозапис правопорушення з приладу TruCАМ, отриманий з дотриманням приписів ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно наказу Національної поліції України Департаменту патрульної поліції № 2668 від 29.11.2024 року про внесення змін до наказу ДПП від 08 липня 2024 року № 1396 визначено ділянки, на яких дозволено здійснювати вимірювання швидкості руху транспортних засобів за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM /а.с.52-57/.

В матеріалах справи наявна мапа України із позначенням ділянок, на яких дозволено здійснення вимірювання швидкості руху транспортних засобів. Дана інформація міститься на офіційному сайті Департаменту патрульної поліції. До зазначеного переліку відноситься адреса Київське шосе в м. Одеса, за якою й було здійснено вимірювання швидкості руху транспортного засобу, яким керував позивач /а.с.26/.

На роздруківці файлу з приладу TruCAM також вказана система географічних координат з кутовими величинами: географічна широта 46°29?47.61N і географічна довгота 30°38?46.86''Е місця події.

Як зазначає відповідач, під час фіксації перевищення обмеження швидкості руху в приладі TruCam використовується GPS-система, базована на 24-х супутниках, що надає можливість автоматично встановити та синхронізувати координати та час.

Згідно системи географічних координат з кутовими величинами позивач здійснив адміністративне правопорушення за такими координатами: географічна широта 46°29?47.61"N і географічна довгота 30°38?46.86'E місця події Одеська область, м. Одеса, вул. Київське шосе, отже позивач рухався в межах населеного пункту м. Одеса у напрямку виїзду з міста.

Тобто, фіксація перевищення швидкісного режиму поліцейськими здійснювалась в межах населеного пункту м. Одеси. Даний факт перевірено через інтернет мережу на офіційному сайті (https://www.google.com.ua/maps) за географічними координатами з кутовими величинами, які зазначені на роздруківці файлу C8000 0510 094541.jmf /а.с.26/.

Відповідно до статті 252 КУпАП та пункту 10 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В оскаржуваній постанові у фабулі вказано пристрій, яким здійснювалось вимірювання швидкості руху транспортного засобу, а саме TruCAM LTI 20/20 №TC000524. Крім того, зазначено технічний засіб, а саме нагрудний портативний відеореєстратор поліцейського «ПВР 460622», який здійснював фіксацію розгляду справи відносно позивача.

Отже постанова серії ЕНА № 4694882 від 10.05.2025 року відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та нормам чинного законодавства. Поданий стороною відповідача відеозапис відповідає вимогам ст. 251 КУпАП, ст.ст. 72,73,74,75,76 КАС України, відображає обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом,є достовірними та достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. № 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки, до якого було включено засіб вимірювальної техніки - «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

На підставі вищевикладеного, 29.08.2012 року фірмі Laser Technology, Inc., яка є виробником TruCAM, було видано Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012 (копія додається).

Вищевказана процедура проведення державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки з подальшою реєстрацією таких типів вимірювальної техніки в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачею Сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки була передбачена положеннями Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-BP, (втратив чинність 01.01.2016 р.) та іншими підзаконними нормативно-правовими актами, які наразі втратили чинність.

Так, відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 11.02.1998 р. № 113/98-ВР, (втратив чинність 01.01.2016 р.) засоби вимірювальної техніки, призначені для серійного виробництва в Україні або для ввезення на територію України партіями, підлягали державним приймальним та контрольним випробуванням з метою затвердження типів цих засобів або контролю їх відповідності затвердженим типам і обов`язковим вимогам нормативних документів з метрології.

Також відповідно до п.1.3. «Порядку оформлення та видачі сертифікатів затвердження типу засобів вимірювальної техніки, сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу та свідоцтв про визнання затвердження типу засобів вимірювальної техніки», затвердженого наказом Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 19.02.2002 № 100 (втратив чинність 14.06.2016 р.) сертифікати затвердження типу засобів вимірювальної техніки видавався на підставі позитивних результатів державних приймальних або державних контрольних випробувань засобів вимірювальної техніки іноземним виробникам засобів вимірювальної техніки або їхнім офіційним представникам в Україні (далі іноземні виробники) - для офіційного підтвердження затвердження типу засобів вимірювальної техніки і можливості їх ввезення на територію України партіями.

Тобто вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно вироблялися в Україні або ввозити на територію України партіями.

Саме на виконання вимог вищевказаних нормативно-правових актів, які наразі втратили чинність, і здійснювалися державні приймальні випробування приладу TruCAM з подальшою реєстрацією останнього в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки і видачою Сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки.

Дійсно, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 TruCAM був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Виходячи з вищевказаних положень, у разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх подальше серійне виробництво або ввезення нових пристроїв на територію України.

Однак засоби вимірювальної техніки, які були ввезені на територію України та введені в експлуатацію до моменту виключення їх із вказаного Державного реєстру, дозволяється застосовувати, оскільки в даному випадку закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Крім того, новим законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 р. № 1314-VI (набрав чинності 01.01.2016 р.), не передбачено повторного проходження вищезгаданої процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури, як «сертифікація», взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України.

Також відповідно до п.3 наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.07.2016 № 1161, який є чинним, зберігання інформації про затверджені типи засобів вимірювальної техніки, внесені в установленому порядку до набрання чинності новим Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, як і формування та ведення вказаного реєстру, здійснювалося до 01.01.2019.

При цьому, так як прилади TruCAM, які знаходяться в розпорядженні та користуванні Департаменту патрульної поліції та його структурних (територіальних) підрозділів були введені в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, то відповідно, їх подальша експлуатація жодним чином не обмежена нормами чинного законодавства.

Наразі єдиною та визначальною вимогою діючого законодавства у сфері метрології та метрологічної діяльності до засобів вимірювальної техніки, які вже введено в експлуатацію, є необхідність здійснення їх повірки.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 р. № 1314-VI (набрав чинності 01.01.2016 р.) законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Для всіх законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, згідно наказу Мінекономрозвитку від 13.10.2016 № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочні інтервали. У тому числі це стосується вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних, до яких відноситься і вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM. Міжповірочний інтервал для нього становить 1 рік.

Відповідно до відомостей Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32626, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТC000524 відповідає встановленим законодавством вимогам та є придатним до застосування станом до 26.11.2025 року /а.с.43/.

Отже лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2022 р. № 412 свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях.

Таким чином впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Лазерний вимірювач LTI 20/20 TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що підтверджується у відповіді ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 року вих. № 22-38/49 та Інструкцією щодо використання TruCAM /а.с.50-51/.

Таким чином прилад для вимірювання швидкості руху транспортних засобів TruCAM створено для використання як з триноги, так і з рук, а відтак, не можна стверджувати, що використання такого приладу з рук є порушенням.

У постанові Третього апеляційного адміністративного суду по справі №401/4019/23 від 16 липня 2024 року колегія суддів зазначила, що використання лазерного вимірювача швидкості TruCam можливе як в автоматичному, так і в ручному режимі.

Апеляційні адміністративні суди неодноразово підтверджували законність використання лазерного вимірювача швидкості TruCam з рук. оскільки він є ручним вимірювачем швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювання. Такого висновку в Постановах дійшли низка судів, а саме: 1. П`ятий апеляційний адміністративний суд по справі № 523/13117/24 від 24 вересня 2024 року: 2. Сьомий апеляційний адміністративний суд по справі № 725/916/24 від 04 червня 2024 року: 3. П`ятий апеляційний адміністративний суд по справі № 489/2084/24 від 11 червня 2024 року: 4. Восьмий апеляційний адміністративний суд по справі № 344/20572/23 від 29 лютого 2024 року: 5. Шостий апеляційний адміністративний суд по справі № 751/7568/23 від 12 лютого 2024 року.

Отже твердження позивача про те, що використання приладу TruCат в ручному режимі суперечить вимогам законодавства, є безпідставним, оскільки лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що підтверджується листом ДП «Всеукраїнського державного науково-виробничого центру стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року № 22-38/49.

Згідно з технічними характеристиками прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості TruCAM LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, а тому його покази (дані) є беззаперечним доказом по справі. При цьому, у даному випадку порушення позивачем ПДР України зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості «TruCAM» в ручному режимі, а не в автоматичному, а тому вимоги ч.2 ст. 40 Закону України Про Національну поліцію», відповідно до якої інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці, не розповсюджуються на спірні відносини.

Матеріалами справи підтверджено, що інспектор діяв в межах наданих йому повноважень, виконуючи покладені на нього Законом України «Про Національну поліцію» завдання, оформив матеріали про адміністративне правопорушення відповідно до чинного законодавства та посадових інструкцій, діяв відповідно до КУпАП, Закону України «Про дорожній рух» та Правил дорожнього руху, оцінив докази та прийняв рішення за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Щодо розміщення дорожніх знаків в м. Одеса, вул. Київське шосе, обмежуючих швидкісний режим та відсутності посилання в оскаржуваній постанові на докази щодо розміщенн на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку «5.70», «Фото, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» суд зазначає, що ні Департамент патрульної поліції, ні Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції не є балансоутримувачем доріг в Одеській області та в м. Одеса, не здійснює монтаж дорожніх знаків, не є розпорядником інформації щодо наявності або відсутності дорожніх знаків на вказаній ділянці дороги.

Однак зі схеми 106/22 організації дорожнього руху в частині встановлення дорожніх знаків 5.76 «Фото- відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», табличок 7.2.1 «Зона дії» по вул. Київське шосе із зоною дії від вул. Хімічна/Хуторська до дорожнього знаку 5.50 «Кінець населенного пункту» з обох напрямків вбачається, що такі знаки наявні /а.с.58/.

Отже оскаржувана постанова відповідає ст. 283 КУпАП, вимоги якої не передбачають зазначення відомостей про розміщення дорожніх знаків. В свою чергу, оспорювана у справі постанова повинна відповідати визначеним у статті 283 КУпАП вимогам, які не містять положень про обов`язкове зазначення доказів, що підтверджують факт порушення та вину особи. Такого висновку у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.11.2019 року у справі № 524/9162/16-a.

Так, згідно із п.5.70 ПДР України, дорожній знак «Фото-, відеофіксування порушень ПДР» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Разом із тим, жодними нормами КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», у тому числі ч.1 ст. 40 цього ж Закону, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-, відеофіксування порушень ПДР» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

У той же час, Закон України «Про Національну поліцію» не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- та/або відеофіксації порушень ПДР України.

Обставини наявності чи відсутності дорожнього знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримання запровадженого правилами дорожнього руху швидкісного режиму.

Крім того, у відповідності до постанови серії ЕНА № 4694882 від 10.05.2025, місцем вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 є відрізок автомобільної дороги біля будинку № 10 «3» по шосе Київському в м. Одесі, який перебуває в межах дії знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» /а.с.36/.

Вказаний дорожній знак, позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою автоматичних спеціальних технічних та/або електронних засобів, його розташування вказано на фото, з якоговбачається, що під вказаним знаком 5.76 встановлено знак 7.2.1, який позначає протяжність зони дії інформаційно-вказівного знаку 2.5 км, під яким він встановлений. Також наявний і дублюючий знак 5.76 з аналогічною табличкою на правій стороні дороги.

Отже наведеними доказами підтверджується той факт, що позивач перевищив швидкість на 63 км/год саме в межах населеного пункту міста Одеси, рухаючись у напрямку виїзду з міста.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, поліцейським була викладена суть правопорушення, а саме рух транспортного засобу під керуванням позивача зі швидкістю 113 км/год у межах міста, та зазначені засоби такої фіксації.

Посилання позивача на те, що в постанові не вказано місця знаходження дорожніх знаків - не впливає на суть скоєного ним порушення і не є підставою для скасування постанови.

Крім того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу на те, що поліцейський - це посадова особа, яка діє в межах наданих йому повноважень та відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року № 1395 та інших законодавчих актів, які регламентують діяльність поліції.

В даному випадку діє імператив презумпції правоти поліцейського, тобто при виконанні службового обов`язку поліцейський діє завідомо правомірно, в межах закону. Порушень повноважень поліцейського судом не встановлено. Порушення Правил дорожнього руху виявлено ним безпосередньо при виконанні службових обов`язків, пов`язаних із забезпеченням безпеки дорожнього руху, виявленням порушників і притягнення їх до відповідальності.

Вбачається, що поліцейський при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладені положення чинного законодавства суд вважає необґрунтованим посилання позивача на відсутність доказів у цій справі.

Виявивши правопорушення, поліцейський виконав свої безпосередні посадові обов`язки і притягнув винну особу до відповідальності. При цьому діяв правомірно, в межах своїх повноважень.

Позивачем не спростовано належними та достатніми доказами обставини, викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності у його діях складу правопорушення. Наведені в позові обставини не відповідають фактичним обставинам, за яких його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відтак, позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти, викладені в оскаржуваній постанові та факт відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 122 КУпАП.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, які спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а відповідачем доведено правомірність дій інспектора поліції, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною, а підстави для її скасування відсутні.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч.4 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 1 700 грн. відповідає вимогами чинного законодавства, принципу невідворотності покарання і прагнення народу України жити в правовій державі, що передбачає не лише відповідальність держави перед громадянами, а і обов`язок громадян дотримуватись вимог закону.

Відповідно до вимог пункту 1 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог закону, підстави для її скасування відсутні, а тому рішення суб`єкта владних повноважень щодо винесення останньої слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України та Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4694882 від 10.05.2025 року, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення (ч.4 ст. 286 КАС України).

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Віповідач: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції України, , адреса: вул. Академіка Корольова, 5, м. Одеса, 65114.

Віповідач: Департамент патрульної поліції України, , адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048.

Повний текст судового рішення виготовлено 05 серпня 2025 року.

СУДДЯ: