Справа № 460/15886/24
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2025 року м. Рівне №460/15886/24
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1
про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач №1), Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач №2), в якому просив:

- Визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 95 від 16 вересня 2024 року про призов ОСОБА_1 на військову службу у зв`язку з мобілізацією.

- Визнати протиправним та скасувати наказ командира НОМЕР_1 (по стройовій частині) №268 від 16.09.2024 в частині зарахування ОСОБА_1 , до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 .

- Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 , зі списків особового складу військової частини та звільнити з військової служби.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2024 року у справі № 555/2180/24 року було визнано незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо затримання ОСОБА_1 13 вересня 2024 року.

Зокрема, даним рішенням суду встановлені обставини, що 13 вересня 2024 року приблизно о 20.00 в АДРЕСА_1 , на території Центрального автовокзалу ОСОБА_1 , був незаконно затриманий та позбавлений свободи працівниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки, які у свою чергу здійснювали такі дії за відсутності будь якого судового рішення про затримання чи тримання під вартою ОСОБА_1 . Проти волі ОСОБА_1 , працівниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки він був доставлений до Рівненського обласного клінічного лікувально діагностичного центру ім. В. Поліщука для подальшого проходження ВЛК. Надалі 16.09.2024 року працівниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки ОСОБА_1 був силоміць переміщений у приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) попри чітке небажання ОСОБА_1 бути затриманим.

Представник позивача зауважує, що вказані протиправні дії працівників ТЦК призвели до незаконної мобілізації позивача та призовом останнього на військову службу.

Вказані дії позивач вважає протиправними та такими, що прийняті з порушенням вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Додатково зауважує, що фактично з 16.09.2024 і по даний час ОСОБА_1 постійно знаходиться на стаціонарному лікуванні у медичних закладах саме у зв`язку з погіршенням стану здоров`я яке полягає у почутті психологічного напруження, розчарування та незручності, недовіри, зміні психологічного стану позивача, постійних моральних стражданнях (негативні емоції, нервування, стрес) по факту зміни звичного способу життя, моральному виснаженні внаслідок незаконного затримання.

Враховуючи наведене, позивач просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді Гудими Н.С. від 31 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді Гудими Н.С. від 16 січня 2025 року позовну заяву і додані до неї документи повернуто позивачу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 16 січня 2025 року про повернення позовної заяви у справі №460/15886/24 скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи дану справу передано на розгляд судді Щербакова В.В.

Ухвалою судді Щербакова В.В. від 19 травня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинення певних дій - прийнято до розгляду.

Відповідач №1 подав до суду відзив, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень відповідач зазначав, що в ході перевірки даних в АІТС «Оберіг» було встановлено, що позивач підлягає призову на військову службу по мобілізації, а тому позивачу у відповідності до вимог Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №560, видано направлення для проходження військово-лікарської комісії, за результатами якої встановлено придатність позивача до військової служби, що слугувало підставою для видачі оскаржуваного наказу №95 від 16.09.2024 про призов позивача на військову службу та зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Додатково щодо перебування на тривалому лікуванні, представник відповідача зауважує, що всі медичні документи про проведені дослідження, проведене вже після 13.09.2024, тобто у період проходження військової служби, тому дані документи не можуть свідчити про непридатність позивача до служби. За сукупності зазначеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач №2, належним чином повідомлений про розгляд справи, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, причини неможливості подання відзиву суду не повідомив. Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

13.09.2024 ОСОБА_1 був затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказані дії працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано незаконними ухвалою судді Березнівського районного суду Рівненської області в порядку 206 КПК України від 31.10.2024 у справі №555/2180/24.

16.09.2024 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 проведено заходи з обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_1 для визначення придатності для проходження військової служби за призовом під час мобілізації.

За результатами медичного обстеження та медичного огляду позивач визнаний придатним до військової служби, що підтверджується довідкою ВЛК №180/5 від 16.09.2024.

16.09.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 видано наказ №95, яким позивача призвано на військову службу та направлено для проходження військової служби в військову частину НОМЕР_1 .

Вважаючи наказ про призив на військову службу та наказ військової частини про зарахування до списків особового складу протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан.

Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Пунктом 8 цього Указу визначено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку:

1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;

2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України;

3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).

Стаття 1 Закону№ 3543-XII передбачає, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №3543-XII проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з ч.5 ст.4 Закону № 3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

За змістом ст.2 Закону №3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України Про оборону України, цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №223-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Частиною 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.2 ст.2 цього Закону проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Згідно з ч.5 ст.1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

За змістом ч.9 ст.1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з ч.1 ст.39 Закону №2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Статтею 22 Закону №3543-ХІІ закріплені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з ч.3, 4 ст.22 Закону №3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу.

При цьому, ст.23 Закону №3543-ХІІ встановлено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Позивачем не надано суду доказів наявності у нього підстав для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Таким чином, на час призову позивача на військову службу, на нього не розповсюджувався відповідний імунітет від такого призову, передбачений ч. 1 ст. 23 Закону № 3543-XII.

У зв`язку з відсутністю підстав для відстрочки від призову, позивача скеровано для визначення стану придатності до військової служби за станом здоров`я.

За результатами медичного обстеження та медичного огляду позивач визнаний придатним до військової служби, що підтверджується довідкою ВЛК №180/5 від 16.09.2024.

За змістом позовної заяві, позивач не вказує на факти порушення процедури під час проходження ним ВЛК, а акцентує саме на незаконному затриманні, що призвело до проходження ВЛК проти його волі.

В межах розгляду цієї справи судом не встановлено, що позивачем вчинялися дії щодо оскарження висновку про придатність його до військової служби до Центральної ВЛК або ж до суду, тому підстав вважати, що таке рішення ВЛК є протиправним чи за суттю, чи за процедурою його прийняття наразі суд не вбачає.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 30.11.2021 у справі № 826/17175/18.

Вирішуючи даний спір, суд досліджує спірні правовідносини крізь призму прав та обов`язків учасників цих правовідносин, а також балансу публічних та приватних інтересів, та з огляду на це, враховує, що відповідно до ухвали Березнівського районного суду від 31.10.2024 по справі № 555/2180/24 слідчим суддею констатовано, незаконність дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо затримання ОСОБА_1 13 вересня 2024 року.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що проголошуючи право на свободу, пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини означає фізичну свободу особи, а поняття свободи особистості має тлумачитись як відсутність будь-якого незаконного утримання.

Наведені обставини беруться судом до уваги при розгляді цієї справи.

Водночас, суд зауважує, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про відсутність правових підстав для призову позивача на військову службу. В контексті наведеного, дії ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо мобілізації ОСОБА_1 є законними і правомірними, вчиненими в межах повноважень та на виконання вимог діючого законодавства.

Відповідно задоволенню не підлягає і похідна вимога про скасування наказу про зарахування позивача до особового складу військової частини.

Відповідно до ч. 2ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до , в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини не підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат здійснено відповідно до положень ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 05 серпня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_4 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 )

Суддя В.В. Щербаков