Справа № 127/19476/25
Суддя: Жмудь О. О.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/158/25
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 серпня 2025 року м. Вінниця
Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Жмудь О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,
Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до адміністративного суду. Дане клопотання було обґрунтовано доводами про те, що вчасному зверненню до суду для оскарження постанови перешкоджало те, що позивач при розгляді справи присутнім не був, копію постанови, яка оскаржується позивач отримав 19.06.2025, коли дізнався про виконавче провадження. На будь-які запитання в ТЦК та СП про результат розгляду справи про адмінправопорушення повідомлено про необхідність очікування тексту постанови, відтак позивач не міг оскаржити постанову не з`ясувавши її змісту.
Ухвалою суду від 25.06.2025 надано строк для усунення недоліків адміністративного позову шляхом надання доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду та, у разі необхідності, зазначення інших підстав для поновлення строку та відповідних доказів.
11.07.2025 від представника позивача адвоката Швець А.В. до суду надійшла заява про усунення недоліків. На обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду із даним позовом представник позивача зазначає, що 19.06.2025 було подано адвокатський запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якій зокрема є вимога повідомити дату вручення постанови про накладення адміністративного стягнення №Т/25/713 від 27.03.2025 ОСОБА_1 . Однак, станом на 07.07.2025 відповіді на адвокатський запит не отримано. Таким чином, було подано до суду заяву про продовження процесуального строку. 10.07.2025 було отримано відповідь на адвокатський запит, що підтверджується трекінгом Укрпошта. Таким чином, з`ясовано, що 16.04.2025 на ім`я ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 надіслано лист, який ОСОБА_1 не отримано. На постанові №Т/25/713 від 27.03.2025, що надана на адвокатський запит відсутня відмітка про її отримання ОСОБА_1 ОСОБА_1 27.03.2025 на слуханні адміністративної справи начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 був відсутній, про що свідчить зміст оскаржуваної постанови. Відтак, лише дізнавшись про виконавче провадження та отримавши оскаржувану постанову 19.06.2025, позивач дізнався про своє порушене право. Причина пропуску строку звернення до суду є поважною, адже позивачу не повідомлено про те, що винесено постанову саме про притягнення до відповідальності. Відтак з її змістом він зміг ознайомитись лише 19.06.2025. Також представник позивача зазначила, що ОСОБА_1 страждає на подагру хронічний розлад обміну речовин, за якого в крові підвищується рівень сечової кислоти. Відтак у зв`язку з періодичними загостреннями підлягає госпіталізації. Востаннє його було госпіталізовано та проведено курс лікування згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого. Таким чином, прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для з`ясування інформації про хід його справ було ускладненим. Відтак, пропуск строку звернення до суду з оскарженням постанови №Т/25/713 від 27.03.2025 відбулось з об`єктивних причин.
Розглянувши заяву про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.
За приписами ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними й допустимими доказами.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. Поважною може бути визнано причину, яка має об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на звернення з позовом, тобто коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Перебіг строку для звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Щодо відліку строку звернення із адміністративним позовом, суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися», що містяться в ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При цьому, суд з`ясовує момент, коли позивач фактично дізнався або мав реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (заподіяння збитків).
Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року № 340/1019/19)/
З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачу було відомо про складення відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, був належним чином повідомлений про день та час розгляду відносно нього справи про адміністративне правопорушення, на підставі якого уповноваженою посадовою особою було винесено оскаржувану позивачем постанову по справі про адміністративне правопорушення № Т/25/713 від 27.03.2025. Тобто позивачу було відомо, що відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення.
Отже, у ОСОБА_1 право на адміністративний позов виникло тоді, коли він міг дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Дії позивача , а саме його бездіяльність та байдужість до результату розгляду справи не можна розцінити як неможливість незнання про порушення своїх прав - адже він мав можливість дізнатися про порушення своїх прав, оскільки йому було достовірно відомо про обставини порушення, на його думку, його прав та ймовірність прийняття оскаржуваного рішення , а також у нього були відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на судове оскарження дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом, як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.09.2020 року по справі №806/2321/16.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Крім того, суд зважає і на тривалість часу, який минув із дати завершення процесуального строку й на те, що позивачем не вживалось жодних заходів для того, щоб реалізувати своє право на звернення у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення.
Щодо посилань представника позивача та те що ОСОБА_1 страждає на подагру, як на підставу пропуску строку звернення позивача суд зазначає, що такі обставини дійсно можуть бути визнані судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Проте, сама по собі наявність у позивача хронічної хвороби не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій. Такий підхід відповідає усталеній і послідовній практиці Верховного Суду.
Надаючи оцінку доданим представником позивача до заяви медичним документам, суд зазначає, що факт неможливості позивачем за його фізичним станом самостійно вчиняти дії, спрямовані на реалізацію його права на оскарження, будь-якою медичною документацією не підтверджується. Крім того, суд звертає увагу, що представником позивача до суду також не надано будь-яких підтверджень того, що позивач після винесення оскаржуваної постанови тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні чи реабілітації. Тобто не доведено, що пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з даною обставиною.
Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 на підставі частини четвертої статті 169 та частини другої статті 123 КАС через пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду, оскільки скаржник не навів об`єктивних підстав, які б унеможливили його звернення до суду в межах установленого частиною другою статті 122 КАС строку.
Відповідно до ч. 6 ст. 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.
Суд роз`яснює, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст. 120, 122, 123, 160, 161, 169, 171, 248, 255, 256 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вважати неподаною та повернути позивачу.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.О. Жмудь