Справа № 160/29001/24
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 серпня 2025 року справа 160/29001/24

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В., Ясенова Т.І.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 (суддя Юрков О.С.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання повторно розглянути рапорт про звільнення з військової служби

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.10.2024 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною відмову у задоволенні рапорту від 16.06.2024 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "По військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю та яка потребує постійного догляду;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт від 16.06.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за сімейними обставинами, у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю та яка потребує постійного догляду й прийняти за результатами розгляду рапорту відповідне рішення, із урахуванням висновків суду у даний справі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2025, прийнятому в спрощеному провадженні, позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення №4167 21.06.2024 Військової частини НОМЕР_1 від про відмову у звільненні з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий облік і військову службу;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт від 16.06.2024 про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу за сімейними обставинами, у зв`язку з наявністю матері із числа осіб з інвалідністю та яка потребує постійного догляду та прийняти рішення з урахуванням висновків суду;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 просить скасувати рішення суду та відмовити в задоволенні позовних вимог. Посилаються на те, що нормами Закону України Про військовий облік і військову службу, які були чинними на час подання та розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби, не передбачено можливість звільнення з військової служби осіб, які мають батьків з ІІІ групою інвалідності, що потребують постійного догляду.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

ОСОБА_1 31.03.2022 призваний на військову службу під час загальної мобілізації відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 Про загальну мобілізацію.

Позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що у позивача є матір - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача НОМЕР_2 від 08.07.1984 та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 14.11.2009, згідно якого ОСОБА_2 мала дошлюбне прізвище ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІІ групи з 25.01.2024 по загальному захворюванню з ураженням органів опору та руху, інвалідність встановлена первинно та безтерміново, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 567269 від 28.02.2024.

Чоловік матері позивача, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_4 від 22.04.2024.

Разом з матір`ю проживає та зареєстрований лише позивач за адресою: АДРЕСА_1 , що вабиться з довідки №302 від 12.06.2024, виданої виконкомом Личківської сільської ради Новомосковський району Дніпропетровська області.

Відповідно до довідки №113 Лікувально-консультативної комісії від 09.05.2024 КНП Магдалинівський ЦПМСД, ОСОБА_2 пенсіонер, особа з інвалідністю, за станом свого здоров`я не здатна до самообслуговування та потребує постійного стороннього догляду.

Позивач звернувся із рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

За наслідками розгляду Військовою частиною НОМЕР_1 прийнято рішення № 2756 від 10.06.2024, яким в задоволенні рапорту відмовлено з підстави того, що до рапорту не додано документів, що підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення особи, яка є особою з інвалідністю та потребує постійного догляду.

Позивач 16.06.2024 повторно звернувся із рапортом про звільнення його з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Рішенням Військової частини НОМЕР_1 №4167 від 21.06.2024 в задоволенні рапорту відмовлено, з підстави того, що до рапорту не додано документів, що підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення особи, яка є особою з інвалідністю та потребує постійного догляду; до рапорту не додано документів, що підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за одним із своїх батьків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до абзацу 5 підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану звільняються з військової служби, зокрема, через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Врахувавши висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постанові від 24.04.2024 у справі № 140/12873/23 суд першої інстанції зазначив, що наявність у позивача матері, яка є інвалідом ІІІ групи, дає йому право на звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Разом з тим, приймаючи таке рішення суд першої інстанції не врахував, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ, який набрав чинності 18.05.2024, внесено зміни до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та статтю 26 цього закону викладено в новій редакції.

Зазначені зміни були внесені до закону після ухвалення Верховним Судом постанови у справі № 140/12873/23, тому висновки Верховного Суду не є застосовними до спірних правовідносин.

Відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції що діяла з 18.05.2024) військовослужбовці, які проходять військову службу під час дії воєнного стану, звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Відповідно до частини 12 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану, зокрема: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже на час подання рапорту про звільнення (16.06.2024) та прийняття відповідачем рішення про розгляд рапорту (21.06.2024) норми Закону України Про військовий обов`язок і військову службу передбачали можливість звільнення військовослужбовця зі служби під час дії воєнного стану, через необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків лише за умови, якщо один з батьків є особою з інвалідністю I чи II групи.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, матері позивача встановлено ІІІ групу інвалідності, у зв`язку з чим, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивач не мав права на звільнення зі служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Таким чином, рішення відповідача про відмову у звільненні позивача з військової служби прийнято правомірно та відповідно до норм законодавства чинного на час його прийняття.

Враховуючи викладене колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення.

Керуючись статтями 241-245, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2025.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з 05.08.2025 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді О.В. Головко

судді Т.І. Ясенова