Справа № 320/16892/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року справа №320/16892/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом приватного підприємства «Фловекс» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось приватне підприємство «Фловекс» (далі позивач та/або ПП «Фловекс», підприємство) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач та/або ГУ ДПС у Київській області, контролюючий орган) та просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.02.2023 № 2653/0709.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.05.2023 (суддя ОСОБА_1 ) дану позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача усунути зазначені у мотивувальній частині даної ухвали недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

07.07.2023 до суду надійшло клопотання позивача про усунення недоліків, зазначених в даній ухвалі, а також докази на підтвердження їх усунення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 (суддя Балаклицький А.І.) відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання у справі.

24.10.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

25.10.2023 через підсистему «Електронний Суд» представником позивача подано відповідь на відзив.

22.10.2024 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_1 з посади справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 прийнято адміністративну справу № 320/16892/34 до провадження судді Київського окружного адміністративного суду Кушнової А.О., ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Мотивуючи позовні вимоги позивач стверджує, що надані контролюючому органу довідки № 2021/2023 від 18.02.2021 та № 2022/1053 від 22.02.2022, видані Торгово-промисловою палатою Латвії, підтверджують, що порушення контрагентом-нерезидентом граничних строків розрахунків за операціями з експерту товарів, встановлених Національним банком України за експортним контрактом, було спричинено форс-мажорними обставинами введено надзвичайний стан в Латвії в результаті загрози COVID-19. При цьому ПП «Фловекс» наголосило, що дата видачі довідок жодним чином не впливає на період

форс-мажорних обставин у контрагента резидента Латвії. Також позивач відмітив, що легалізація згаданих довідок не є обов`язковою.

Відповідач щодо задоволення адміністративного позову заперечив та зазначив, що спірне рішення прийнято контролюючим органом в порядку, у спосіб та в межах наданих йому повноважень. Представник ГУ ДПС у Київській області стверджує, що позивачем порушено вимоги частини 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018

№ 2473-VIII. Представник відповідача наголосив, що надані підприємством копії довідок, видані Торгово-промисловою палатою Латвії, викладені російською мовою без перекладу та без належним чином легалізованих копій з нотаріально засвідченим перекладом відповідно до чинного законодавства.

01.05.2025 представником позивача подано заяву, відповідно до якої ПП «Фловекс» не заперечує проти закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті у той самий день після закінчення підготовчого провадження. Аналогічну за змістом заяву подано і представником відповідача.

Також 01.05.2025 представником підприємства подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Представник контролюючого органу щодо подальшого розгляду справи в порядку письмового провадження не заперечував.

Відповідно до частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку із наведеним, в судовому засіданні 01.05.2025, судом ухвалено про подальший перехід до розгляду адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

На підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 82, підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, наказу Головного управління ДПС у Київській області від 02.09.2022 № 972-п та у зв`язку з повідомленням Державної податкової служби України від 02.03.2021 № 5338/7/99-00-07-07-02-07 та від 13.01.2021 № 813/7/99-00-07-07-02-07 щодо інформації наданої НБУ уповноваженими банками про порушення законодавчо встановлених строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами, контролюючим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка приватного підприємства «Фловекс» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічним контрактом від 02.09.2019 №02/9-01 з компанією SIA DEE BALTIC (Латвія), за результатами якої складено акт перевірки від 16.09.2022 № 7328/10-36-07-09/35942522 (далі акт перевірки) (т. 1, а.с. 10-19).

В ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем частини 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII, в частині несвоєчасного надходження валютних коштів на загальну суму 100 125, євро (еквівалент 3 207 249,93 грн) за контрактом від 02.09.2019 № 02/09-01 з компанією SIA DEE BALTIC (Латвія) з урахуванням дії форс-мажорних обставин.

Тут і надалі висновки акта перевірки (т. 1, а.с. 15).

Не погоджуючись із висновками акта перевірки позивачем подано заперечення (т. 1, а.с. 182), за результатами розгляду яких листом ГУ ДПС у Київській області від 15.11.2022 № 12616/12/10-36-07-09 заперечення позивача залишено без задоволення, а висновки акта перевірки від 16.09.2022 № 7328/10-36-07-09/35942522 без змін (т. 1, а.с. 23-24).

З урахуванням висновків акта перевірки та враховуючи результатами розгляду заперечень платника податків на акт перевірки, ГУ ДПС у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення від 22.11.2022 № 11390/0709, яким за порушення частини 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, частини 5 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII винесено податкове повідомлення-рішення від 14.02.2023 № 2653/0709, яким нараховано позивачу пеню за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у сумі 2 095 696,02 грн (т. 1, а.с. 20-22).

Не погоджуючись з вказаним вище рішенням, позивачем подано скаргу (т. 1, а.с. 183-184), за результатами розгляду якої рішенням Державної податкової служби України (далі ДПС України) від 08.02.2023 № 3126/6/99-00-06-01-02-06 скаргу ПП «Фловекс» задоволено частково, скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 22.11.2022 № 11390/0709 у частині 9 589,62 грн застосованої штрафної санкції у вигляді пені за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД, а в іншій частині зазначеного податкового повідомлення-рішення залишено без змін (т. 1, а.с. 23-30).

Надалі, ГУ ДПС у Київській області за порушення частини 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, частини 5 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 № 2473-VIII винесено податкове повідомлення-рішення від 14.02.2023 № 2653/0709, яким нараховано позивачу пеню за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства у сумі 2 086 106,40 грн (далі оскаржуване та/або спірне рішення) (т. 1, а.с. 7-9).

Приватне підприємство «Фловекс» не погоджується з оскаржуваним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на що звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

За правилами визначеними в пунктах 78.4-78.8 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Суд зазначає, що позивач не стверджує про порушення відповідачем порядку призначення та / або проведення перевірки, а судом таких порушень під час розгляду справи не встановлено.

Відтак, суд переходить до дослідження фактичних обставин справи.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ унормовані Законом №2473-VIII, який також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства (далі Закон №2473-VIII).

Згідно із частиною першою статті 13 окресленого закону Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Національний банк України має право встановлювати винятки та (або) особливості запровадження цього заходу захисту для окремих товарів та (або) галузей економіки за поданням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

При цьому частиною п`ятою статті 13 Закону №2473-VIII регламентовано, що порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Водночас положення частини шостої та абзацу 1 частини сьомої статті 13 Закону №2473-VIII встановлюють, що у разі у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

Аналіз наведеного дає суду підстави дійти до висновку, що у разі зупинення виконання господарської операції, яке зумовлене виникненням форс-мажорних обставин, зупиняється як перебіг строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, так і нарахування пені на весь період дії форс-мажорних обставин.

Отже законодавцем передбачено випадок не застосування фінансової відповідальності у вигляді нарахування пені (зупинення строку нарахування пені) лише у разі виникнення форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання контрагентом договору.

Разом з цим відповідно до статей 2, 6, 9, 12, 13, 16 Закону № 2473-VIII постановою правління Національного банку України (далі - НБУ) від 02 січня 2019 року № 5 затверджено Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення №5).

Згідно із пунктом 21 розділу ІІ вказаного Положення граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Також, відповідно до статті 7 Закону України «Про Національний банк України» 24 лютого 2022 року з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи НБУ прийняв постанову № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова №18).

Постановою Правління НБУ № 68 від 04 квітня 2022 року Постанову №18 було доповнено, зокрема пунктами наступного змісту: « 142. Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 90 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року»; « 144. Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 142 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні».

В подальшому до пункту 142 Постанови №18 вносились зміни і з 07 червня 2022 року цифри "90" було замінено цифрами "120", а з 07 липня 2022 року - цифри "120" замінено цифрами "180" (постанови Правління НБУ №113, №142 відповідно).

Таким чином за загальним правилом експорт товарів має здійснюватися у строки, зазначені у договорах, але не пізніше граничного строку розрахунків, встановленого НБУ, що обчислюється з дня здійснення авансового платежу (попередньої плати).

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що між позивачем (постачальник) та компанією SIA DEE BALTIC (Латвія) (замовник) укладено зовнішньоекономічний контракт від 02.09.2019 №02/9-01, відповідно до умов якого постачальник поставляє і передає, а замовник приймає та оплачує обладнання і послуги (надалі продукція) в кількості, комплектації та за ціною, що зазначена в додатках до договору, який є невід`ємною частиною даного договору (п. 1.1 ст. 1 Договору) (т. 1, а.с. 128-131).

В акті перевірки зафіксовано, що на виконання Договору позивачем відвантажено товар в загальному розмірі 125 125,00 євро (еквівалент 3 357 904,28 грн), згідно митних декларацій.

При цьому за перевіряємий період, згідно наданих до перевірки банківських виписок кошти надійшли на поточний валютний рахунок в АТ «ПРОКРЕДИТ БАНК» № НОМЕР_1 на загальну суму 125 125,00 євро (еквівалент 4 001 321,43 грн), в тому числі з порушенням граничного терміну надходження валютних коштів на суму 100 125,00 євро (еквівалент 3 207 249,93 грн).

Слід зауважити, що позивач не заперечує факт порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту товарів, встановлених Національним банком України, за зовнішньоекономічним договором від 02.09.2019 №02/9-01, про що зазначено в позовній заяві (т. 1, а.с. 2).

Разом з цим підприємство наполягає на наявності правових підстав для застосування положень частини шостої та абзацу 1 частини сьомої статті 13 Закону №2473-VIII, оскільки контролюючому органу було надано листи № 2021/2023 від 18.02.2021 та № 2022/1053 від 22.02.2022, видані Торгово-промисловою палатою Латвії, які підтверджують, що порушення контрагентом-нерезидентом граничних строків розрахунків за операціями з експерту товарів, встановлених Національним банком України за експортним контрактом, було спричинено форс-мажорними обставинами, а саме введенням надзвичайного стану в Латвії в результаті загрози COVID-19.

Надаючи оцінку таким доводам ПП «Фловекс», суд зауважує наступне.

Загальні правові, економічні та соціальні засади створення торгово-промислових палат в Україні, встановлює організаційно-правові форми і напрями їх діяльності, а також принципи їх взаємовідносин з державою визначає Закон України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР (далі Закон № 671/97-ВР).

Відповідно до положень частини першої та другої статті 14-1 Закону № 671/97-ВР, з урахуванням внесених змін Законом № 530-IX від 17.03.2020 Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Отже, карантин є надзвичайною та невідворотною обставиною, що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

За таких обставини ключовим питання, який входить до предмету доказування в межах даної адміністративної справи є:

1) достатність подання лише довідки (сертифікату) про існування форс-мажорних обставин у конкретно визначеній господарській операції. Тобто, надання у спірних правовідносинах довідці (сертифікату) торгово-промислової палати ознак преюдиційного характеру, та визнання цього документу як достатнього доказу існування форс-мажорних обставин у конкретному випадку, що не вимагає надання додаткових доказів та документів під час проведення перевірки або під час оскарження в судовому порядку її наслідків;

2) необхідність встановлення конкретних обставин впливу непереборної сили у спірних правовідносинах та перевірку цих обставин відповідними доказами, незалежно від наявності сертифікату ТПП;

3) причинно-наслідкового зв`язку між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

У постановах Верховного Суду від 22 травня 2024 року (справа №620/14203/23), від 11 вересня 2024 року (справа №520/21174/23), від 15 серпня 2024 року та від 16 січня 2025 року (справа №580/4079/23) висловлено наступну правову позицію.

«Положення Закону №2473-VIII не визначають жодним чином повноважень контролюючого органу на власний розсуд надавати оцінку висновку торгово-промислової палати щодо наявності форс-мажорних обставин, як і не покладають на суб`єкта господарювання обов`язок довести контролюючому органу наявність форс-мажорних обставин, а навпаки - вказується лише про необхідність надати довідку (сертифікат) про існування форс-мажорних обставин у конкретно визначеній господарській операції. Тобто, частина шоста статті 13 Закону "Про валюту та валютні операції" надає у спірних правовідносинах довідці (сертифікату) торгово-промислової палати ознаки преюдиційного характеру, оскільки визначає цей документ як достатній доказ існування форс-мажорних обставин у конкретному випадку, що не вимагає надання додаткових доказів та документів під час проведення перевірки або під час оскарження в судовому порядку її наслідків.».

Тобто, Верховний Суд у вищенаведених справах констатував, що на підтвердження існування форс-мажорних обставин необхідно (достатньо) надавати відповідну довідку уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту), що, у свою чергу, вказує на відсутність у контролюючого органу права вимагати від суб`єкта господарювання інші докази на підтвердження факту існування обставин непереборної сили.

Верховний Суд дійшов висновку про відсутність обов`язку у суб`єкта господарювання доводити існування причинно-наслідкового зв`язку між настанням форс-мажорних обставин (введення воєнного стану в Україні) і невиконанням (несвоєчасним виконанням), зокрема, податкових зобов`язань.

Натомість, у постанові від 23 липня 2024 року (справа № 240/25642/22) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду виснував, що саме по собі введення воєнного стану в Україні не можна розцінювати як форс-мажорну обставину для неперерахування контрагентом - нерезидентом на рахунки позивача коштів за поставлений товар в межах зовнішньоекономічних контрактів.

Цей висновок обґрунтований тим, що позивач у справі не надав доказів, які б підтвердили настання обставин непереборної сили, які зумовили неможливість виконання нерезидентом своїх обов`язків за контрактом.

Також Верховним Судом у постанові від 12.12.2024 (справа № 380/839/24) від 14 січня 2025 року (справа № 440/17191/23) з посиланням на постанови Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі №904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22 зазначено, що усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку.

Крім цього зауважено, що Верховний Суд неодноразово вказував (постанови від 05 грудня 2023 року у справі №917/1593/22, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 19 серпня 2022 року у справі №908/2287/17 тощо), що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

У постановах від 05 жовтня 2023 року у справі №520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі №818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі №812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі №805/1087/16 Верховний Суд зазначив, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку.

З наведених вище підходів слідує, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має встановлюватись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і оцінкою інших належних доказів, що можуть це підтвердити.

Отже сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом неможливості виконання зобов`язання, а повинен оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та характеру зобов`язання.

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не змогла виконати ті чи інші зобов`язання.

Про обґрунтованість такого висновку свідчить і аналіз частини шостої статті 13 Закону №2473-VIII, яка передбачає можливість зупинення перебігу строків розрахунків та нарахування пені за їх порушення лише у разі зупинення виконання договору, яке відбувається у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин. Іншими словами, неможливість виконання договору, а відповідно, і звільнення від нарахування пені, має місце у разі впливу форс-мажорних обставин на таку можливість.

Для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання згідно зі статтями 617 ЦК України, 218 ГК України особа, яка порушила зобов`язання, повинна довести: 1) наявність обставин непереборної сили; 2) їх надзвичайний характер; 3) неможливість попередити за даних умов завдання шкоди; 4) причинний зв`язок між цими обставинами і понесеними збитками (постанова Верховного Суду України від 10.06.2015 у справі № 904/6463/14 (3-216гс15)).

Такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі №904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 05 жовтня 2023 року у справі №520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі №818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі №812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі №805/1087/16.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 520/2941/24.

Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що до заперечень на акт перевірки позивачем було долучено копію довідки, видану Торгово-промисловою палатою Латвії за № 2022/1053 від 22.10.2022 про обставини форс-мажору в країні за період з 12.03.2020 по 28.02.2022 (далі Довідка 2) (т. 1, а.с. 32).

Стосовно наведеного відповідач не заперечував. Разом з цим, контролюючий орган звернув увагу, що Довідка 2 належним чином не легалізована та нотаріально не посвідчена. При цьому Довідка 2 видана після складання акта перевірки.

Суд критично сприймає окреслені твердження, мотивуючи це тим, що як слідує зі змісту акта перевірки ГУ ДПС у Київській області при проведенні документальної позапланової виїзної перевірки приватного підприємства «Фловекс» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за зовнішньоекономічним контрактом від 02.09.2019 №02/9-01 з компанією SIA DEE BALTIC (Латвія) використано та враховано форс-мажорні обставини, які підтверджуються довідкою, що видана Торгово-промисловою палатою Латвії за № 2021/203 від 18.02.2021 та якою встановлено, що введення розпорядженням Кабінету Міністрів № 103, 655 і постановою № 360 обмеження у зв`язку з COVID-19 суттєво вплинуло на господарську діяльність і виконання договірних зобов`язань підприємств і комерсантів на всі території держави в період з 12.03.2020 до теперішнього часу, тобто до 18.02.2021 (далі Довідка 1) (т. 1, а.с. 31). Врахування Довідки 1 відповідачем підтверджується Додатком № 2 до акта перевірки «Узагальнений перелік документів, які були використані при проведенні перевірки ПП «Фловекс» (т. 1, а.с. 17).

Відтак, на переконання суду, окреслені обставини свідчать про неоднаковий підхід контролюючого органу до наданих платником податків документів, тому, суд вважає, що при вирішенні спору по суті окреслені обставини не можуть бути покладені в основу рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, позаяк спричиняють правову невизначеність для платника податків щодо зазначеного.

Одночасно, судом встановлено що в Довідці 2, адресованій позивачу Латвійською торгово-промисловою палатою підтверджено, що введення розпорядженням Кабінету Міністрів № 103, № 655, № 720, № 2 і постановою № 360 обмеження у зв`язку з COVID-19 суттєво вплинуло на господарську діяльність і виконання договірних зобов`язань підприємств і комерсантів на всій території держави в період з 12.03.2020 до 28.02.2022.

Пеня нарахована позивачу починаючи з 2021 року.

Аналізуючи фактичні обставини справи, суд наголошує, що контролюючим органом пеня за порушення строків розрахунків ЗЕД до 2021 року не нараховувалась у зв`язку з форс-мажорними обставинами, передбаченими в довідці, що видана Торгово-промисловою палатою Латвії за № 2021/203 від 18.02.2021.

Натомість при здійсненні перевірки, Довідка 2 не була врахована контролюючим органом, не зважаючи на наявність фактично аналогічних форс-мажорних обставин.

Згідно з підпунктами 4.1.2, 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: рівність усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу; презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

В межах даної адміністративної справи прослідковується різний правовий підхід контролюючого органу до оцінки наявності / відсутності форс-мажорних обставин, що, на переконання суду, є не допустимим.

При цьому, суд вважає за необхідне наголосити, що подальша переоцінка ДПС України у своєму рішенні, прийнятому за результатами розгляду скарги позивача на спірне рішення, Довідки 1, є неприйнятним.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями частини першої статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про не відповідність оскаржуваного рішення критеріям, які встановлені частиною другою статті 2 КАС України, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, а адміністративний позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання даного позову сплачено судовий збір у сумі 26840,00 грн., що слідує з платіжної інструкції від 13.03.2023 №8098 на суму 2684,00 грн. та платіжної інструкції від 29.06.2023 №8358 на суму 24156,00 грн.

Оскільки, адміністративний позов підлягає до задоволення, то сплачений судовий збір у сумі 26840,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 14.02.2023 № 2653/0709.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Святослава Хороброго, б. 5А, ідентифікаційний код: 44096797) на користь Приватного підприємства «Фловекс» (місцезнаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, Сквирське шосе, б. 194, к. 606, ідентифікаційний код 35942522) судовий збір у розмірі 26 840,00 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот сорок грн 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.