Справа № 282/506/25
Суддя: Носач В. М.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/506/25
Провадження № 2-а/282/15/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року

селище Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Носач В.М.,

за участю секретаря судового засідання Наумчук-Їлмаз О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 накладено на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17000,00 грн. Із мотивувальної частини даної постанови слідує, що фактичною підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП стало те, 27.09.2024 позивачу вручено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої йому належало заявитися 28.09.2024 за адресою АДРЕСА_1 , проте, у визначений час він не заявився. Про наявність поважних причин неявки не повідомляв. Зазначає, що з моменту вручення повістки до ніби то його розшуку та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно не з`являвся. В своїх поясненнях він дійсно повідомив, що не з`явився по повістці так як їздив у Херсон по приписне.

Позивач вважає, що до адміністративної відповідальності він притягнутий незаконно.

Вказує, що 27.09.2024 працівниками ТЦК та СП йому вручено повістку про явку на 28.09.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від отримання повістки та від явки до ТЦК він не відмовлявся, від виконання військового обов`язку не ухилявся та не ухиляється, так як зараз перебуває на службі у Збройних Силах України.

Під час вручення повістки позивачу 27.09.2024 він повідомив працівникам ТЦК та СП, що 28.09.2024 з`явитися не зможе так як їде у м.Херсон за приписним посвідченням, яке залишилося за місцем його постійного проживання. Дані пояснення були внесені до протоколу, який складався відносно нього 25.10.2024 у ІНФОРМАЦІЯ_3 та копії якого йому на руки надано не було, однак надані ним пояснення також відображені в оскаржуваній постанові.

Позивач вважає, що жодних винних дій з його боку щодо виконання обов`язку з`явитися по повістці не було, адже у нього були поважні причини неявки і він їх завчасно повідомив працівникам ТЦКта СП.

Після повернення з м.Херсон, йому зателефонував дільничний інспектор та повідомив, що він знаходиться у розшуку по причині неявки за повісткою.

Будь-якими органами поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач не доставлявся, а з`явився самостійно.

Йому запропонували пройти ВЛК та повідомили, що відносно нього буде складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за неявку по повістці. Під час складення протоколу він повідомив, що мав поважні причини, через які фізично не мав можливості з`явитися по повістці, так як перебував у м.Херсон, куди їздив забирати приписне.

Отримавши направлення на ВЛК, він почав його проходити та у зв`язку із станом здоров`я, він визнавався непридатним до військової служби з продовженням терміну.

30.12.2024 він завершив проходження ВЛК та був визнаний придатним до військової служби.

02.01.2025 йому була вручена повістка про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 03.01.2025 о 05 год 30 хв для призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби та із 03.01.2025 він був мобілізований до лав Збройних Сил України.

Позивач вважає себе законослухняним громадянином України, який здійснює захист своєї Батьківщини від збройної агресії російської федерації, мав поважні причини неявки за повісткою на 28.09.2024, про що повідомив працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому вважає, що у його діях відсутня вина щодо ухилення від явки за повісткою, тим паче, умисел на ухилення від явки до ТЦК та СП, а тому в його діях відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

На підставі викладеного вище позивач, просить суд поновити йому строк на оскарження постанови №4/171 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП від 13.11.2024 року на ОСОБА_1 , у зв`язку з його пропуском з поважних причин. Постанову №4/171 від 13.11.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП на ОСОБА_1 , у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн - визнати протиправною та скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 21 квітня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом. Відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином про що свідчить довідка про доставку електронного документу до електронного кабінету. Відзиву та клопотань до суду не подав.

Згідно п.2 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши позов та докази, яким він обґрунтовується, дійшов наступного висновку.

13 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 винесено постанову №4/171 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Із вказаної постанови слідує, що гр. ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, маючи обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, грубо порушуючи вимоги абзацу другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу, під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 у строк визначений в повістці, протягом трьох днів від визначених у повістці дати та часу прибуття не повідомив про причини неявки, окрім того в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . в строк, що не перевищує сім календарних днів.

Таким чином, своїм умисним діянням (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. На гр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення таких дій в особливий період.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП)

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Враховуючи викладене, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності саме за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Статтею 1 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу", передбачено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку.

Відповідно Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Кабінет Міністрів України затвердив Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Статтею 4 частиною 2 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до ч.3 абз.7 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Пунктами 27, 23, 24, 34, 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України під 16.05.2024 №560 визначено, що під час мобілізації громадяни викликаються з метою взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки).

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються:

перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

В даному випадку, як зазначив позивач у позовні заяві, 27.09.2024 працівниками ТЦК та СП йому було вручено повістку про явку на 28.09.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Від отримання повістки він не відмовлявся, а тому, він вважається таким, який належним чином повідомлений (оповіщений) про необхідність з`явитися до ТЦК.

Відтак, не з`явившись за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщений, не виконав свої обов`язки, передбачені ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", ч.3 ст.17 Закону України "Про оборону України", чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Отже, невиконання вищевказаних обов`язків, зокрема, неявка за належним чином врученою повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_6 у визначені дату, час та місце, породжує у бездіяльності ОСОБА_1 склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП. Відтак, пояснення, на які посилається позивач, не можуть бути взяті до уваги, як такі, що підтверджують наявність поважних причин неприбуття за викликом до ТЦК. Крім того, позивачем не надано до суду будь-яких доказів, що у зазначений в повістці час він перебував у місті Херсон.

Згідно зі ст. 77 ч. 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у справі № 520/2261/19 обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

З огляду на вищевказане та зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 містилися ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно складено щодо нього постанову про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП.

Враховуючи те, що позивачем не доведено протиправності винесеної постанови № 4/171 від 13.11.2024, а матеріали справи не містять відомостей, які б спростували факти, встановлені в оскаржуваній постанові, та надали б суду підстави дійти висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення, суд приходить до переконання, що заявлений позов не підлягає задоволенню.

За таких обставин, суд вважає, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, і підстав для її скасування не вбачає, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи.

Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати, позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 73, 77, 78, 134, 139, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В.М. Носач