Справа № 520/5747/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 р. Справа № 520/5747/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 19.05.25 по справі № 520/5747/25

за позовом Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Бурлуцьке"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "БУРЛУЦЬКЕ", звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Харківській області від 14 лютого 2025 року № 0/6578/0412.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Харківській області від 14 лютого 2025 року № 0/6578/0412.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби України у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 46, ) на користь Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "БУРЛУЦЬКЕ" (62607, Харківська обл., Великобурлуцький р-н, село Плоске, вул. Українська, буд. 4, ) суму судового збору у розмірі 16 587,39 грн. (шістнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім гривень 39 копійок).

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а саме, Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що Головним управлінням Державної податкової служби України у Харківській області було проведено камеральну перевірку уточнюючої податкової декларації платника єдиного податку третьої групи, щодо виявлених помилок (порушень) Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Бурлуцьке» п.н. 30742985 за грудень 2022 року, за результатами якої контролюючим органом було складено акт від №2651/20-40-04-12-04/30742985 від 21 січня 2025 року.

Згідно висновків акту перевірки платником, в порушення пункту 38-1.2 статті 38-1, пункту 297-1.7 статті 2971, підпункту 69.15 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України занижено суму позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок та відповідно загальне податкове зобов`язання з єдиного податку третьої групи за грудень 2022 року в уточнюючій декларації у розмір 1105825,83 гривень.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 14 лютого 2025 року № 0/6578/0412, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з юридичних осіб (код платежу 18050300) на загальну суму 1105825,83 грн.

Позивач, не погодившись із прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення необґрунтоване, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Види, підстави та порядок проведення контролюючим органом перевірок регулюються главою 8 ПК України.

Відповідно до абз.1 п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини 1 та пунктом 10 частини 2 статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".

Порядок проведення камеральної перевірки встановлено статтею 76 Податкового кодексу України, пунктами 76.1 та 76.2 якої передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу. Таким чином, предметом камеральної перевірки є правильність відображення (з методологічної та арифметичної точок зору) показників, необхідних для обчислення бази оподаткування, проте достовірність цих показників, перевіряється шляхом комплексного дослідження в ході документальної перевірки: податкових декларацій, фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку та первинних документів.

Разом з тим, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (підпункт 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

З наведених вище норм вбачається, що під час проведення камеральної перевірки не можуть перевірятися інші питання, ніж визначенні статтею 75 Податкового кодексу України. Документами, що мають відношення до такої перевірки, є саме: податкові декларації (розрахунки), дані системи електронного адміністрування податку на додану вартість, дані Єдиного реєстру податкових накладних, акцизних накладних та дані системи електронного адміністрування реалізації пального і ніякі інші. Якщо ж під час проведення камеральної перевірки буде виявлено порушення податкового законодавства, податковий орган має право призначити та провести документальну (виїзну, невиїзну або планову чи позапланову) перевірку платника податків.

Своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати податків може бути перевірена контролюючим органом в разі здійснення документальних перевірок в порядку, передбаченому статтями 77, 78 Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що у ході здійснення камеральної перевірки, посадовою особою відповідача встановлено порушення пункту 38-1.2 статті 38-1, пункту 297-1.7 статті 2971, підпункту 69.15 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України занижено суму позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок та відповідно загальне податкове зобов`язання з єдиного податку третьої групи за грудень 2022 року в уточнюючій декларації у розмірі 1105825,83 гривень.

Колегія суддів звертає увагу, що під час здійснення перевірки відповідачем використано: уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні за грудень 2022 року від 30.12.2024 року № .

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем в межах камеральної перевірки досліджувались документи, факти та обставини, які повинні встановлюватись під час проведення документальної перевірки, предметом якої відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що визначення заборгованості за платежем єдиний податок з юридичних осіб (код платежу 18050300) не може бути предметом камеральної перевірки.

Так, згідно з п.п. 78.1.7. п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що документальна перевірка ПОСП «БУРЛУЦЬКЕ» щодо своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів проводилась 29.10.2024 ГУ ДПС в Харківській області відповідно до п.п.78.1.7, п.78.1 ст.78 ПК України, за результатами проведення якої контролюючим органом було складено акт №50371/20-40-07-01-05/30742985 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПОСП «БУРЛУЦЬКЕ» ()».

Зазначені в ньому порушення комісією з припинення були усунуті під час перевірки. Заборгованість з сплати податків у підприємства на час проведення перевірки була відсутня.

За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватно-орендне сільськогосподарське підприємство "БУРЛУЦЬКЕ" (ПОСП "БУРЛУЦЬКЕ") перебуває у стані припинення.

Колегія суддів звертає увагу, що нормами чинного податкового законодавства України не передбачено проведення будь-яких податкових перевірок після проведення документальної позапланової перевірки юридичної особи яка припиняється, до моменту зняття з обліку такого підприємства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.

Так, відповідно до пункту 11.6. Порядку обліку платників податків і зборів затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 № 462), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за №1562/20300 (далі Порядок), при проведенні заходів податкового контролю, пов`язаних з ліквідацією або реорганізацією платника податків, контролюючі органи організовують та планують їх таким чином, щоб вимоги щодо сплати платежів, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи, були сформовані і отримані особою, відповідальною за погашення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків, не пізніше строку, визначеного для заявлення кредиторами своїх вимог.

Судом встановлено, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вимоги кредиторів до ПОСП «Бурлуцьке»» (), до яких відносяться і податкові органи, розглядаються до 19.08.2023.

Положення п. 11.6 Порядку регламентує дії контролюючих органів у разі ліквідації або реорганізації платника податків.

Згідно з положеннями вищезазначеної норми права, податкові органи зобов`язані організувати й провести заходи податкового контролю таким чином, аби визначити та пред`явити податкові зобов`язання або податковий борг платника податків не пізніше строку, встановленого для подання кредиторами своїх вимог, оскільки у межах ліквідаційної процедури всі кредитори мають однакові права щодо задоволення своїх вимог, а строки подання таких вимог є визначальними для формування ліквідаційної маси та черговості погашення боргів.

У зв`язку із перебуванням ПОСП «БУРЛУЦЬКЕ» в процесі припинення, на контролюючий орган покладається обов`язок вжити заходів, спрямованих на своєчасне формування та подання податкових вимог.

Колегія суддів зазначає, що податкові органи не наділені дискреційними повноваженнями щодо строків таких дій, адже Порядок прямо вказує, що вимоги мають бути сформовані і вручені відповідальній особі саме до закінчення строку подання вимог кредиторів.

Пред`явлення податковим органом своїх вимог після завершення вказаного строку, не можуть бути підставою для врахування у процедурі ліквідації, оскільки такі вимоги заявлені з порушенням установленого порядку.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що якщо податкові зобов`язання або податковий борг були сформовані та пред`явлені після завершення строку подання вимог кредиторами, відповідні дії контролюючого органу не можуть вважатися правомірними, а суми, що заявляються, не підлягають включенню до переліку вимог у межах ліквідаційної процедури.

Судовим розглядом встановлено, що ПОСП «БУРЛУЦЬКЕ» зверталося до Головного управління ДПС у Харківській області з повідомленням про відсутність можливості виконання податкових обов`язків під час окупації та активних бойових дій.

Як вбачається з матеріалів справи, заявою від 11.11.2022 №10/11 позивач повідомив відповідача на підставі п.п. 1,3,6 розд. ІI Порядку підтвердження можливості чи не можливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, затвердженого наказом Мінфіна України від 29.07.2022 р. № 255, що село Плоске, що відноситься до Великобурлуцької селищної територіальної громади Куп`янського району Харківської області, перебувало з 24.02.2022 у тимчасової окупації та до цього часу перебуває на території проведення військових (бойових) дій. Вказаний населений пункт є місцем знаходження всіх виробничих потужностей, податковою та фактичною адресою ПОСП «Бурлуцьке»: Харківська обл., с. Плоске, вул. Українська, 4.

У зв`язку з викладеним, позивачем повідомлено, що наказом по підприємству від 01.03.2022р. № 5-ОД було припинено господарську діяльність.

Також, ПОСП «БУРЛУЦЬКЕ» 29.06.2023 та 23.08.2023 звернулось до ГУ ДПС у Харківській області з повідомленням, в якому додатково проінформувало про неможливість виконання податкових зобов`язань та втрату первісних документів, надано докази про вчинення кримінального злочину, акти про пожежу та листи ДСНС.

Колегія суддів зазначає, що на дату складання акту перевірки - 21.01.2025, контролюючий орган належним чином був повідомлений про наявність законних підстав, що підтверджують втрату ПОСП «БУРЛУЦЬКЕ» первісних документів за вказані в повідомленнях податкових (звітних) періодів.

Крім того, вищезазначені обставини встановлені у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2024 у справі №520/8470/24 під час розгляду справи за адміністративним позовом Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "БУРЛУЦЬКЕ" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, яке набрало законної сили, та в силу положень ст.78 КАС України вказані обставини не потребують доказування.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року N 2102-IX, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у пункті 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України.

Згідно п.п. 69.15. п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» «не нараховується та не сплачується загальне мінімальне податкове зобов`язання за земельні ділянки, земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України: з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - у частині земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності чи користуванні юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до Наказу Мінреінтеграції України від 22.12.2022 № 309, який встановлює перелік тимчасово окупованих територій, у відповідності з яким територія Великобурлукської ОТГ знаходилась в окупації з 22 лютого до 11 вересня 2022 року, та в зоні активних бойових дій з 11 вересня до 22 грудня 2022 року.

У 2022 році підприємство господарської діяльності не вело, що підтверджується наказом № 5-од від 01.03.2022 «Про зупинення господарської діяльності ПОСП «БУРЛУЦЬКЕ» у зв`язку з окупацією території».

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що твердження відповідача про порушення підприємством п.п.69.15. п.69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» не узгоджуються з положеннями вищезазначених норм права та не можуть бути визнані обґрунтованими.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у контролюючого органу були відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати правильність уточнюючої декларації (розрахунку, звіту) платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні, оскільки визначення заборгованості по сплаті мінімального податкового зобов`язання не може бути предметом камеральної перевірки.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення необґрунтоване та підлягає скасуванню, оскільки здійснюючи камеральну перевірку, за висновками якої встановлено заниження суми позитивного значення різниці між сумою загального мінімального податкового зобов`язання та загальною сумою сплачених податків, зборів, платежів та витрат на оренду земельних ділянок та відповідно загальне податкове зобов`язання з єдиного податку третьої групи за грудень 2022 року в уточнюючій декларації у розмір 1105825,83 гривень, відповідач вийшов за межі предмету камеральної перевірки.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справіРуїс Торіха проти Іспанії(RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 по справі № 520/5747/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк