Справа № 420/26053/25
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 серпня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2025 ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до його подання, в якій просить вжити заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти будь-які дії, пов`язані з мобілізацією та призовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на військову службу по мобілізації.

Заява обгрунтована тим, що у липні 2025 року ОСОБА_1 отримав відстрочку від призову на підставі п 13 ч 1 ст 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" на підставі наявності батька з інвалідністю ІІ групи. Відстрочка була надана ІНФОРМАЦІЯ_4 - до 06.08.2025 року та підтверджується витягом з мобільного застосунку Резерв +. 31.07.2025 позивач звернувся до відповідача для отримання паперової довідки згідно зразку постанови КМУ № 560, однак під час візиту позивача було затримано, відібрано всі документи та повідомлено, що сьогодні його направлять в рамках мобілізації (призову на військову службу) до військової частини. Станом на 12-00 годину 01.08.2025 позивач ще знаходиться в приміщенні відповідача.

Заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду. Позивача може бути мобілізовано та видано наказ про призов на військову службу. Мобілізація позивача, який має діючу відстрочку, зумовить необхідність ще одного звернення до суду, скасування наказу про призов, позивача буде направлено до військової частини для проходження навчання, необхідно буде скасовувати наказ про включення позивача до складу військової частини, а згідно з останньою практикою Верховного Суду, зокрема, у справі № 160/2592/23 - процедура мобілізації є незворотною. Також заявник посилається на очевидність ознак протиправності дій суб`єкта владних повноважень.

П.1 ч.1 ст. 153 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 по суті, суд виходить з наведених нижче міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1)невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Види забезпечення позову визначені ст. 151 КАС.

П. 2 ч. 1 ст. 151 КАС передбачено, що позов може бути забезпечено, з-поміж іншого, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Ч. 3 ст. 151 КАС визначені види забезпечення позову, застосування яких не допускається.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову визначений нормами ст. 154 КАС.

Згідно з ч. 5 ст. 151 КАС про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією № R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути адекватними та співмірними з позовними вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, або про очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову представник позивача посилається на те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду та посилається на правову позицію ВС, висловлену в постанові від 05.02.2025 по справі №160/2592/23, щодо неможливості повернення до попереднього статусу, який існував до призову на військову службу. Тому в разі призову позивача на військову службу зникає предмет спору у цій справі. Як зазначив ВС в згаданій постанові процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

Проаналізувавши доводи представника ОСОБА_1 , викладені у в заяві про забезпечення позову, та надані суду документи, суд дійшов висновку, що посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову. Позивач має відстрочку до 06.08.2025, доказів примусового затримання позивача в приміщенні ТЦК та вчинення дій щодо призову позивача шляхом мобілізації, порушення РТЦК умов наданої відстрочки суду не надано. До того ж, причини затримання можуть не стосуватися питання мобілізації, враховуючи факт діючої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. ОСОБА_1 не викликали до РТЦК, повістку не вручали, немає мобілізаційного розпорядження, направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду .

Факт протиправності бездіяльності відповідача, а також факт наявності порушення прав позивача щодо ймовірної мобілізації, потребують доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів під час розгляду справи.

Крім того, враховуючи відсутність посилання позивача про намір повторно звернутись з заявою про надання відсточки від призову на період після 06.08.2025, заборона ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчиняти будь-які ї пов`язані з мобілізацією та призовом ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації після закінчення терміну відстрочки (з 06.08.2025) є по суті втручанням суду в компетенцію РТЦК та фактично продовженням терміну відстрочки. Забезпечення позову ОСОБА_1 у спосіб, про який він просить, за своїми правовими наслідками по суті є задоволенням позову без розгляду справи по суті, що є неприпустимим.

Щодо доводів на обґрунтування заяви про забезпечення позову з підстави очевидності ознак протиправності дій суб`єкта владних повноважень слід зазначити таке. Вирішуючи заяву, суд повинен проаналізувати та оцінити ці доводи заявника щодо "очевидності" ознак протиправності дій та порушення прав позивача, при цьому, попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних дій поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскаржуваних дій, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що ці дії явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС, порушують права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.Для перевірки наведених позивачем аргументів необхідне всебічне та повне з`ясування фактичних обставин у справі. Висновок про правомірність/протиправність дій та бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_5 та їх відповідність/невідповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС, суд може зробити лише на наслідками розгляду справи по суті. Будь-яких ознак, які поза обґрунтованим сумнівом свідчать про очевидну протиправність оспорюваних дій та бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також про те, що вони явно суперечать вимогам закону, порушують права або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення, суд не виявив.

Проаналізувавши доводи позивача, викладені у заяві про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що жоден, з наведених заявником аргументів, не є свідченням очевидної протиправності дій ІНФОРМАЦІЯ_5 , тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 КАС підставою для забезпечення позову є існування таких обставин, які можуть призвести не до будь-яких ускладнень для виконання рішення суду або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних інтересів позивача, а лише до істотних ускладнень чи взагалі до унеможливлення виконання рішення чи ефективного захисту прав.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 152, 153, 154, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 01.08.2025 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали складений і підписаний суддею 04.08.2025.

СУДДЯ Вікторія ХОМ`ЯКОВА