Справа № 500/4007/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/4007/24 пров. № А/857/23381/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Обрізка І.М., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року (головуючий суддя Чепенюк О.В., м. Тернопіль) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чортківської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення та зобовґязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Чортківської міської ради, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення вісімдесят восьмої сесії восьмого скликання Чортківської міської ради № 2013 від 28.03.2024 «Про розгляд заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою та передачу безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту села Пастуше Чортківського району Тернопільської області», яким Чортківська міська рада вирішила: « 1. Відмовити ОСОБА_1 в затвердженні проекту землеустрою та передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,0778 га, кадастровий номер: :01:001:0059, яка розташована за межами населеного пункту села Пастуше Чортківського району Тернопільської області, у зв`язку з тим, що відповідно до підпункту 5 пункту 27 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі на період дії воєнного стану в Україні забороняється»;

зобов`язати Чортківську міську раду затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою та передати безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1,0778 га, кадастровий номер: :01:001:0059, яка розташована за межами населеного пункту села Пастуше Чортківського району Тернопільської області.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадян передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 820/1056/17 (адміністративне провадження № К/9901/42761/18 від 24.10.2022) досліджував питання щодо алгоритму, поетапності та документального оформлення процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності громадян.

Верховний Суд дійшов висновку, що законом передбачено певний алгоритм і поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, зокрема пунктом 4 цього алгоритму є здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення не було враховано, висновки у постанові Верховного Суду України від 03.11.2022 (справа №420/2218/19), дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Тобто, надання дозволу на розробку проекту землеустрою, затвердження проекту землеустрою та передача (надання) земельної ділянки у власність є етапами процедури безоплатної приватизації.

Згідно положень ст. 186 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Отже, наведений у частині восьмій статті 186 Земельного кодексу України перелік підстав для відмови у затвердженні документації із землеустрою є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Одночасно, Законом № 2145 - IX не були внесені зміни в ст. 186 ЗК України, яка передбачає порядок погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як і не були внесені зміни в ст. 118 ЗК України

З урахуванням вище зазначених вважає, що чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України, ст. 186 ЗК України в разі прийняття рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою

Спірне рішення № 2013 від 28.03.2024 року не містить підстав для відмови у затвердженні документації із землеустрою, які передбачені приписами ч.8 ст. 186 Земельного кодексу України, до доданих до заяви Позивача документів, Відповідач у рішенні зауважень не зазначив.

Разом з тим, відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою, Відповідач у спірному рішенні посилається на положення Закону України від 24.03.2022 № 2145-ХІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», яким доповнено Розділ X Перехідних положень Земельного кодексу пунктом 27, що містить заборону надання дозволів на розроблення документації із землеустрою та передання у власність.

Одночасно, приписи підпункту 5 пункту 27 розділу X Земельного кодексу України не встановлюють заборони Відповідачу на затвердження проекту землеустрою, а передбачають заборону щодо безоплатної передачі земель у приватну власність. З огляду на зазначене, є безпідставними доводи Відповідача стосовно існування заборони на затвердження ним проекту землеустрою Позивача.

Відтак, викладені у спірному рішенні мотиви відмови у затвердженні проекту землеустрою Позивача не узгоджуються зі змістом статей 118, 186 Земельного кодексу України.

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначає наступне: «Також суд звертає увагу, що встановлена у підпункті 5 пункту 27 Розділу X «Перехідні положення» ЗК України заборона носить тимчасовий характер і після закінчення воєнного стану в Україні позивач не позбавлений права звернутись з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність».

Відповідно до статті 59 Закону №280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

Таким чином, рішення про затвердження проекту землеустрою або про відмову в його затвердженні оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - рішенням відповідного органу місцевого самоврядування.

Судом першої інстанції не було враховано позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, яка зафіксована у постанові від 24.07.2019 р. №182/2428/16-а: «ненормативні (індивідуальні) правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані або змінені органами місцевого самоврядування після їх виконання; мають своїм предметом вплив на чітко визначеного суб`єкта права, якому надаються відповідні права або на якого покладаються відповідні обов`язки. Тобто, об`єктом правового регулювання є встановлення загальних правил поведінки між декількома суб`єктами, що беруть на себе права чи обов`язки, що призводить до виникнення, зміни чи припинення відповідних правовідносин».

Згідно із частиною десятою статті 59 Закону № 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно з частинами першою-другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, Закон № 2145-ХІ встановлює тимчасову заборону на безоплатну передачу у власність земельної ділянки, яка буде скасована після закінчення дії воєнного стану, одночасно з припиненням заборони на безоплатну передачу у власність земельної ділянки, Законом № 2145-ХІ, ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ЗК України не передбачене автоматичне скасування прийнятих на сесії ради рішень про відмову у затвердженні і передання у власність земельної ділянки в порядку безоплатної приватизації.

Це пов`язано з тим, що вносячи тимчасові заборони Законом № 2145-ХІ, законодавець не передбачав, що це стане підставою для ухвалення рішень про відмову у праві громадян на безоплатну приватизацію не з підстав передбачених ст. 118, 186 ЗК України.

В свою чергу, прийняті спірні рішення про відмову у праві на безоплатну приватизацію, не з підстав передбачених ст. 118, 186 ЗК України є такими, що по суті не розглянуті, протирічать вимогам ЗК України і підлягають скасуванню саме у судовому порядку.

Проте, Законом № 2145-ХІ не були зупиненні строки для звернення з адміністративним позовом про скасування спірних рішень органів місцевого самоврядування, передбачені статтею 122 КАС України, а наявність режиму воєнного стану не є поважною причиною для поновлення такого строку.

З огляду на вищевикладене, можливо зробити висновок, що суд відмовляючи у поновленні прав Позивача шляхом скасування таких спірних рішень, які протирічать ст. 118,186 ЗК України, а Закон № 2145-ХІ не є підставою для відмови, а лише тимчасово відкладає розгляд питань щодо безоплатної приватизації, є обмеженням у праві на доступ до правосуддя.

Окрім цього, встановлена п. 27, п.п. 5 розділу X Перехідних положень Земельного Кодексу України заборона, що під час дії воєнного стану безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється, - не поширюється на випадки виконання рішення суду, яке набрало законної сили (Постанова КЦС ВС від 27.07.2023 № 392/856/22 (61-1092св23))

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції у підтвердження своєї правової позиції помилково посилається на правову позицію Верховного Суду, викладеної у постанові від 03.08.2023 у справі № 300/3771/22, оскільки правовий висновок у згаданій постанові не є релевантним до спірних правовідносин у справі №№ 500/4007/24, так як у справі № 300/3771/22 предметом розгляду є рішення № 597 від 13 липня 2022 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», а предмет розгляду цієї справи № 500/4007/24 є про відмову затвердженні проекту землеустрою та передання земельної ділянки у власність

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Чортківської міської ради з заявою від 27.01.2022, у якій просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту села Пастуше Чортківського району Тернопільської області (а.с.69).

04.02.2022 Чортківською міською радою прийнято рішення № 955 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність за межами населеного пункту с. Пастуше Чортківського району Тернопільської області», відповідно до пункту 1.3 якого ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 1,2000 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель Чортківської міської ради, розташованої за межами населеного пункту село Пастуше Чортківського району Тернопільської області /земельні ділянки запасу, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам/ землі сільськогосподарського призначення (сільськогосподарські угіддя рілля) (а.с.19, 64).

Приватним підприємством «Вектор» на замовлення позивача розроблений проект землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність (а.с.6-51) та державним реєстратором сформована земельна ділянка у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера :01:001:0059, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.48).

11.03.2024 ОСОБА_1 звернувся до Чортківської міської ради з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в селі Пастуше Чортківського району для ведення особистого селянського господарства площею 1,0778 га, кадастровий номер № :01:001:0059, та передачу у власність даної земельної ділянки.

28.03.2024 Чортківська міська рада прийняла оскаржуване рішення № 2013 «Про розгляд заяви ОСОБА_1 про затвердження проєкту землеустрою та передачу безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту села Пастуше Чортківського району Тернопільської області». Цим рішенням позивачу відмовлено в затвердженні проекту землеустрою та передачі безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,0778 га, кадастровий номер :01:001:0059, яка розташована за межами населеного пункту села Пастуше Чортківського району Тернопільської області, на підставі підпункту 5 пункту 27 розділу Х Перехідних положень ЗК України, яким передбачена заборона (на час дії воєнного стану в Україні) безоплатної передачі земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації (а.с.52).

Постановляючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що згідно пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Пунктом «в» частини третьої статті 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно пункту «б» частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

За приписами частин дев`ятої-одинадцятої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, документація із землеустрою реєструються в день надходження до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, та розглядаються у порядку черговості їх надходження. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

З огляду на викладене правильним є висновок суд першої інстанції, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні); 3) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 4) затвердження проекту землеустрою відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, у двотижневий строк шляхом прийняття відповідного рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову у передачі земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Як уже зазначалось вище, позивач у встановленому порядку отримав 04.02.2022 дозвіл Чортківської міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та після розроблення такий проект підлягав затвердженню у встановленому законом порядку.

За результатами розгляду заяви позивача від 11.03.2024 Чортківська міська рада прийняла рішення № 2013 від 28.03.2024, яким відмовила затвердити проект землеустрою та передати безоплатно у власність позивачу земельну ділянку, на підставі підпункту 5 пункту 27 розділу Х Перехідних положень ЗК України.

Відмовляючи у задоволенні позову суд вірно врахував ту обставину, що у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, дію якого в подальшому було продовжено і на даний час в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (далі Закон №389-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24.03.2022 № 2145-IX (далі - Закон № 2145-IX) внесено зміни, серед іншого, до ЗК України.

Так, Розділ X «Перехідні положення» ЗК України доповнено пунктами 27 і 28. У підпункті 5 пункту 27 Розділу X «Перехідні положення» ЗК України зазначено, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Вказані зміни до ЗК України набрали чинності 07.04.2022.

З огляду на це правильним є твердження суду першої інстанції, що до припинення (скасування) воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону № 389-VІІІ правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

При цьому суд слушно зауважив, що правовідносини у сфері реалізації громадянами права на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в розмірі не більше 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства не належать до переліку прав і свобод, перелічених у частині другій статті 64 Основного Закону (обмеження щодо яких не допускається в умовах воєнного або надзвичайного стану).

При цьому колегія судів вважає за необхідне зазначити, що затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатна передача земельної ділянки у приватну власність є нерозривним завершальним етапом, тому відсутність підстав для відмови затвердити проект землеустрою згідно зі статтею 118 ЗК України, не звільняє відповідача від обов`язку враховувати відповідні вимоги закону щодо заборони на безоплатну передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність на час дії воєнного стану.

Враховуючи викладене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що приймаючи спірне рішення № 2013 від 28.03.2024 «Про розгляд заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою та передачу безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населеного пункту села Пастуше Чортківського району Тернопільської області», Чортківська міська рада діяла у відповідності до положень підпункту 5 пункту 27 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, бо інших альтернативних дій вказана місцева рада не вправі була вчиняти.

Надаючи оцінку мотивації позивача про те, що розпочатий процес реалізації права має бути завершений за чиним на момент початку і процесу законом, що узгоджується з принципом правової визначеності, з посиланням на постанову Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №820/5348/17, то суд вірно зауважив, що висновки такої справи не є релевантними до обставин цієї справи та спірних правовідносин. Справа №820/5348/17 стосувалася відмови затвердити проект землеустрою, який був розроблений у 2013 році, а у 2016 році були внесені зміни до законодавства, які впливали на повноту структурних елементів проекту землеустрою (зокрема щодо переліку обмежень у використанні земельних ділянок).

При цьому, суд правильно вказав, що порядок безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян з 2022 року не змінився, правове регулювання цього питання викладене у статті 118 ЗК України, яка не зазнала змін. Введення заборони на передачу земельних ділянок у власність на час дії воєнного стану не змінює правове регулювання питання, а відстрочує розгляд цього питання до закінчення дії воєнного стану в Україні.

Зважаючи на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2024 року у справі №500/4007/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді І. М. Обрізко
Н. М. Судова-Хомюк