Справа № 140/1539/25
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року ЛуцькСправа № 140/1539/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 31.12.2024 № 50 про відмову в зарахуванні до трудового стажу періоду трудової діяльності та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до трудового стажу період трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.10.1984, а саме з 18.05.1987 по 01.12.1987, з 01.04.1988 по 01.02.1989, з 01.02.1989 по 28.02.1996, отримання допомоги по безробіттю з 30.01.2001 по 24.01.2002, з 29.06.2009 по 26.07.2009 та трудової діяльності згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 , виданою 20.04.1982 з 01.01.1981 по 31.05.1982 в колгоспі ім. Леніна Ковельського району.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27.12.2024 звернувся із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, так як досяг відповідного пенсійного віку для призначення пенсії. Однак, ГУ ПФУ в Рівненській області рішенням від 31.12.2024 № 50 відмовило у призначенні пенсії по віку в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 18.05.1987 по 01.12.1987, з 01.04.1988 по 01.02.1989, з 01.02.1989 по 28.02.1996 та трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 з 01.01.1981 по 31.05.1982 у зв`язку з наявними недоліками у записах трудової книжки про періоди роботи, а саме відсутності певних записів про дату звільнення з роботи та відсутності довідки про те, з якого часу він перебував у колгоспі, кількість нарахованих трудоднів або відпрацьованих людино - днів.

Позивач вважає, що ГУ ПФУ в Рівненській області безпідставно не врахувало вказані до трудового стажу вказані періоди його роботи, які підтверджується відповідними записами в трудових книжках та відповідними довідками про роботу, отримання допомоги по безробіттю. Посилаючись на норми чинного законодавства позивач вважає, що дані періоди роботи повинні бути зарахований йому до страхового стажу. Також зазначає, що тягар доведення правдивості чи достовірності даних, які зазначені у довідках, трудовій книжці, не може покладатись на особу, а є обов`язком ПФУ З врахуванням викладеного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі; її розгляд ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею одноособово.

Представник відповідача 1 у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю, мотивуючи тим, щодо стажу роботи позивача не було зараховано періоди роботи з 18.05.1987 по 01.12.1987, з 01.04.1988 по 01.02.1989, з 01.02.1989 по 28.02.1996, оскільки записи в трудовій книжці позивача були зроблені із порушенням Інструкції про порядок введення трудових книжок працівників, затверджених наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 (далі Інструкція №58), а саме дати прийняття на роботу та дати звільнення не відповідають наказам, відсутня посада відповідальної особи, що зробила запис у трудовій книжці. Період отримання допомоги по безробіттю не зараховано до стажу позаяк у трудовій книжці відсутні печатки та підписи відповідальних осіб про припинення виплати по безробіттю.

Що стосується роботи позивача в колгоспі ім. Леніна Ковельського району то він не можу бути зарахований до стажу оскільки дата позивач прийнятий у члени колгоспу 01.12.1980, а підстава внесення запису протокол №3 від 16.04.1980. Також трудова книжка не містить інших відомостей про роботу позивача, інформації про встановлені та вироблені трудодні, і відтак позивачем не підтверджено відповідний період роботи. З огляду на вищевикладене просить у задоволенні позову відмовити .

Відповідач 2 своїм правом на подачу відзиву не скористався. Ухвала про відкриття провадженнями ним отримано 19.03.2025.

Частиною 6 статті 162 КАС України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк, суд вирішує справу за наявними доказами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 27.12.2024 звернулася із заявою до ГУ УПФ у Волинській області про призначення пенсії..

31.12.2024 ГУ ПФУ в Рівненській області прийнято рішення №50 про відмову у призначенні пенсії по віку. У рішенні вказано, що вік заявника на дату звернення складає 60 роки. Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-ІV) становить від 31 рік. Страховий стаж позивача становить 12 років 04 місяців 13 дні. Зазначено, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.10.1984, а саме

- з 18.05.1987 по 01.12.1987, оскільки дата звільнення з роботи не відповідає даті наказу;

- з 01.04.1988 по 01.02.1989. оскільки дата прийняття на роботу не відповідає даті наказу;

- з 01.02.1989 по 28.02.1996, відсутня посада та підпис відповідальної особи після звільнення, що суперечить вимогам Інструкції №58;

Не враховано періоди отримання допомоги по безробіттю з 30.01.2001 по 24.01.2002, з 29.06.2009 по 26.07.2009 згідно запису в трудовій книжці, оскільки відсутні печатки та підписи відповідальних осіб після запису про закінчення виплати по безробіттю.

Також не зараховано період трудової діяльності згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 виданої 20.04.1982 період роботи в колгоспі, оскільки заявник не надав довідку на підставі записів про трудову участь з врахуванням виробленого мінімуму ( тобто довідку в якій зазначається з якого часу колгоспник перебував членом колгоспу, кількість нарахованих трудоднів або відпрацьованих людино-днів та підстава видачі довідки) (а.с.16 зворот, 41 зворот).

Отже, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень в частині не зарахування йому до стажу роботи спірних періодів , вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

За нормами статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за не менше 31 року.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктами 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Тобто першочерговим документом за яким здійснюється обрахунок страхового стажу є трудова книжка особи.

Як вбачається із оскаржуваного рішення, до страхового стажу позивача не зарахований період роботи з 18.05.1987 по 01.12.1987 в радгоспі «Шумехинський», оскільки дата звільнення з роботи не відповідає даті наказу; з 01.04.1988 по 01.02.1989 в кооперативі «Строитель», оскільки дата прийняття на роботу не відповідає даті наказу; з 01.02.1989 по 28.02.1996 в кооперативі «Агрострой», оскільки відсутня посада та підпис відповідальної особи після звільнення, що суперечить вимогам Інструкції №58;

Не враховано періоди отримання допомоги по безробіттю в Ковельському міськрайонному центрі зайнятості з 30.01.2001 по 24.01.2002, з 29.06.2009 по 26.07.2009 згідно запису в трудовій книжці, оскільки відсутні печатки та підписи відповідальних осіб після запису про закінчення виплати по безробіттю.

Судом досліджено копію трудової книжки НОМЕР_1 від 17.10.1984, оформлену на ОСОБА_1 , з якої слідує, що розділ Відомості про роботу містить записи щодо його трудової діяльності у спірний період: в радгоспі «Шумехинський» з 18.05.1987 по 01.12.1987 (записи №№ 8 -9), в кооперативі «Строитель» з 01.04.1988 по 01.02.1989 (записи №№ 10 -11), в кооперативі «Агрострой» з 01.02.1989 по 28.02.1996 (записи №№ 12 -13), періоди отримання допомоги по безробіттю в Ковельському міськрайонному центрі зайнятості з 30.01.2001 по 24.01.2002, з 29.06.2009 по 26.07.2009 (записи №№ 22 -23, 38-39 відповідно).

Із розрахунку стажу роботи вбачається, що спірні періоди до страхового стажу позивачу зараховано не було (а. с. 19).

Що стосується періодів роботи позивача в радгоспі «Шумехинський», в кооперативі «Строитель», то записи про прийняття та звільнення з роботи містять дати прийому, звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, а також завірені підписом відповідальної особи.

Вказані записи викладені в хронологічному порядку, є чіткими та без будь-яких виправлень та скріплені однією печаткою, під записом про звільнення.

Дані періоди не зараховані до страхового стажу, оскільки записи про прийняття на роботу, звільнені з роботи не відповідають датам наказів про прийняття та звільнення з роботи.

Такі мотиви рішення про відмову у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу суд оцінює критично, оскільки відповідні записи у трудовій книжці завірені печаткою кооперативу та підписом відповідальної особи.

Відповідач вірно зазначив про невідповідність дати прийняття на роботу, звільнення з роботи з датами наказів у записах № 8-9,10-11. Однак, виявлені відповідачем календарні неточності у вказаних записах не свідчить про їх недійсність, оскільки, як вбачається з трудової книжки позивача, у ній містяться записи про прийом та звільнення з роботи, записи зроблені в хронологічному порядку, що свідчить про періоди роботи ОСОБА_1 в даних організаціях.

Щодо відмови в зарахуванні періоду роботи в кооперативі «Агрострой» з 01.02.1989 по 28.02.1996 (записи №№12 -13), оскільки відсутня посада та підпис відповідальної особи після звільнення та періодів отримання допомоги по безробіттю в Ковельському міськрайонному центрі зайнятості позаяк відсутні печатки та підписи відповідальних осіб після запису про закінчення виплати по безробіттю, що суперечить вимогам Інструкції №58, то суд зазначає наступне.

Мотиви рішення про відмову у зарахуванні спірного періоду роботи в кооперативі «Агрострой» з 01.02.1989 по 28.02.1996 до страхового стажу суд оцінює критично, оскільки запис про звільнення у трудовій книжці позивача внесено на підставі наказу, номери та дата яких чітко ідентифікуються. Вказані записи завірені відповідальною особою та завірені печаткою.

Що стосується відсутності печатки та підпису відповідальної особи після закінчення виплати допомоги по безробіттю то в трудовій книжці зроблені відповідні записи про початок та закінчення виплати допомоги по безробіттю позивачу, та вказано на підставі яких наказів. Записи про отримання допомоги по безробіттю позивачем викладені в хронологічному порядку, є чіткими та без будь-яких виправлень.

У трудовій книжці містяться штампи Ковельський міськрайонний центр зайнятості, перед записами про виплату допомоги.

Також період виплати допомоги по безробіттю в зазначені періоди ОСОБА_1 підтверджується довідкою Ковельської філії Волинського обласного центру занятості від 14.01.2025 (а. с.15).

При цьому суд наголошує, що відповідні записи про прийом на роботу та звільнення повністю відповідають вимогам Інструкції №58.

Разом з тим, такі недоліки заповнення трудової книжки позивача при дотриманні усіх інших вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, звільнення з роботи тощо), не є достатньою підставою для незарахування окремого періоду роботи особи до страхового стажу, адже визначальним є підтвердження факту зайнятості особи та виконання роботи на підставі трудового договору на підприємстві, отримання допомоги по безробіттю, а не правильність заповнення трудової книжки.

Суд звертає увагу, що певна дефектність при заповненні трудової книжки особи не може бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

При цьому суд зазначає, що за усталеною практикою розгляду пенсійних спорів, сформованою Верховним Судом, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Окремі недоліки щодо заповнення трудової книжки, а також ведення іншої первинної документації (як-от, неповне зазначення відомостей про особу, перекручення даних про особу чи неправильне написання відомостей про особу) не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, виявлені територіальним органом Пенсійного фонду України недоліки у заповненні трудової книжки позивача, а також зазначення відомостей про особу в архівних довідках, що не відповідає паспортним даним, при дотриманні усіх інших вимог щодо порядку оформлення записів, що містять відомості про роботу (прийняття на роботу, переведення, звільнення з роботи тощо), не є підставою для не зарахування спірних періодів до стажу її роботи.

Також, перевіряючи доводи сторін щодо наявності чи відсутності підстав для зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується ІНФОРМАЦІЯ_2.

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

У графі 3 розділу Відомості про роботу як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. . Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття на роботу (пункт 2.14 Інструкції №58).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з абзацом другим пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що заповнюється трудова книжка відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, записи завіряються або такою особою, або керівником та скріплюються печаткою. Наявність певних дефектів при заповненні трудової книжки не є підставою вважати про відсутність страхового (трудового) стажу в позивача за спірні періоди.

У трудовій книжці позивача у відомостях про роботу за спірний період записи виконані у відповідності до вимог Інструкції №58. При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Разом з тим, суд констатує, що відповідачем при прийнятті оспорюваного рішення взагалі було проігноровано вимоги чинного законодавства щодо врахування відповідних періодів роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії наявного у трудовій книжці.

Отже, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, отримання допомоги та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження її страхового (трудового) стажу.

Відтак, періоди роботи позивача з 18.05.1987 по 01.12.1987, з 01.04.1988 по 01.02.1989, з 01.02.1989 по 28.02.1996, та періоди отримання допомоги по безробіттю з 30.01.2001 по 24.01.2002, з 29.06.2009 по 26.07.2009 повинні бути зараховані до страхового стажу ОСОБА_1 .

З урахуванням викладеного, суд дійшов до переконання, що ГУ ПФУ в Рівненській області протиправно не зараховано зазначені періоди до страхового стажу позивача, а тому оскаржуване рішення про відмову у призначенні пенсії від 31.12.2024 №50 в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню, а позов в цій частині задоволенню.

Разом з тим, враховуючи наявні в справі докази, суд вважає правомірним рішення відповідача 2 в частині не зарахування ОСОБА_1 періоду трудової діяльності згідно трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 періоду роботи в колгоспі, оскільки заявник не надав довідку на підставі записів про трудову участь з врахуванням виробленого мінімуму ( тобто довідку в якій зазначається з якого часу колгоспник перебував членом колгоспу, кількість нарахованих трудоднів або відпрацьованих людино-днів та підстава видачі довідки) виходячи з наступного.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_2 , оформленої на ОСОБА_1 (а. с.20-21) Розділ Відомості про прийом у члени колгоспу, про припинення членства в колгоспі трудової книжки позивача міститься записи 01.12.1980 про прийняття в члени колгоспу ім.Леніна. Там же міститься запис про прийняття його на роботу різноробочим.

Інших записів про періоди роботи позивача , дати звільнення з членів колгоспу трудова книжка не містить.

Також, як вбачається із оскаржуваного рішення, Розділ трудової книжки позивача «трудова участь у громадському господарстві» не містить записів стосовно трудової участі в громадському господарстві, зокрема, про виконання річних мінімумів трудової участі.

Надаючи оцінку зазначеним вище доказам в межах спірних правовідносин, суд зазначає, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише при відсутності записів у ній необхідно досліджувати додаткові документи для підтвердження стажу роботи.

Період роботи позивача у колгоспі імені «Леніна » 1981-1982 років не підтверджений належними записами трудової книжки. При цьому у трудовій книжці не міститься записів про встановлений мінімум для зарахування в стаж та скільки днів у кожному році було вироблено позивачем.

За таких обставин суд вважає, що у відповідності до вимог чинного законодавства підтвердження зазначеного періоду роботи повинно бути підтверджено належними довідками про трудову участь з урахуванням виробленого мінімуму (тобто довідкою в якій зазначається з якого часу колгоспник перебував членом колгоспу, кількість нарахованих трудоднів або відпрацьованих людино днів та підстави видачі довідки), яка позивачем до заяви про призначення пенсії долучена не була та не була предметом розгляду під час прийняття оскаржуваного рішення.

За вищевказаних обставин вимога пенсійного фонду про надання уточнюючої довідки грунтується на вимогах закону.

При цьому зазначення вказаних відомостей має значення при обрахунку стажу колгоспника, яка в залежності від встановленого та відпрацьованого мінімуму може бути зарахована до страхового стажу в календарних роках чи по фактично відпрацьованих днях.

Отже, в цій частині рішення про відмову в зарахуванні періоду роботи позивачу в колгоспі до страхового стажу відповідає вимогам закону.

Разом з тим, суд вказує на те, що позивач не був позбавлений надати відповідну довідку до пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії від 27.12.2024 та не позбавлений такої можливості подати її у майбутньому

Суд не приймає до уваги надані позивачем до позовної заяви довідки Колодяженської сільської ради №13/1 та 14/1 від 23.01.2025 про те, що він працював в колгоспі ім.Леніна з 01.01.1981 по травень 1982 року, оскільки вони не були надані під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії та їм не надавалась оцінка відповідачем 2 при прийняті оскаржуваного рішення.

Також в контексті вищевказаного суд враховує, що саме до повноважень органів Пенсійного фонду України віднесено обчислення страхового стажу для призначення пенсій, тоді як суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю рішень про призначення/відмову у призначенні пенсій.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до переконання, що ГУ ПФУ в Рівненській області правомірно не зараховано зазначені періоди до страхового стажу позивача, а рішення в цій частині відповідає нормам чинного законодавства.

Відтак в цій частині позовних вимог слід відмовити.

Щодо позовних вимог заявлених до ГУ ПФУ у Волинській області, суд враховує наступне.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу IV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу IV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Так, у межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Рівненській області та за результатом її розгляду прийнято спірне рішення.

Суд зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу IV Порядку №22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог зобов`язального характеру є саме ГУ ПФУ в Рівненській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву ОСОБА_1 та прийняв рішення за наслідками її розгляду.

Натомість, ГУ ПФУ у Волинській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ у Волинській області визначено як суб`єкт, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання (в разі її призначення/перерахунку).

Отже, позовні вимоги до ГУ ПФУ у Волинській області заявлені безпідставно.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Рівненській області, рішенням якого було відмовлено позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи, і яке стало підставою для звернення до суду із цим позовом, та часткового задоволення позову необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 605,60 грн, сплачений згідно з квитанцією № від 12.02.2025 (а. с. 9).

Керуючись статтями 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 31.12.2024 №50 в частині не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 18.05.1987 по 01.12.1987, з 01.04.1988 по 01.02.1989, з 01.02.1989 по 28.02.1996, отримання допомоги по безробіттю з 30.01.2001 по 24.01.2002, з 29.06.2009 по 26.07.2009.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 17.10.1984, а саме з 18.05.1987 по 01.12.1987, з 01.04.1988 по 01.02.1989, з 01.02.1989 по 28.02.1996, отримання допомоги по безробіттю з 30.01.2001 по 24.01.2022, з 29.06.2009 по 26.07.2009.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська обл., м. Луцьк, Київський м-н, 6, ).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33004, м. Рівне, вул. Борисенка, 7, )

Суддя Р.С. Денисюк