Справа № 160/8519/25
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року Справа № 160/8519/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняДеркач О.В.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: Самозван К.А. Мосесов А.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІК АКТИВ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.10.2024р., -

УСТАНОВИВ:

21.03.2025р. через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «ІК АКТИВ» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 24 жовтня 2024 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням позивачеві було донараховане грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020-2023, з 01.01.2024 по 31.08.2024 у загальній сумі 8536797 грн. 57 коп. на підставі акту від 19.09.2024р. №2658/04-36-07-14-04/36208668 за порушення позивачем, зокрема, п.п.266.3.1 п.266.3, п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України. Позивач не погоджується із висновками перевірки, фактами і даними, викладеними у акті від 19.09.2024р. та, відповідно, вважає спірне податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню посилаючись на те, що з вересня 2009р. позивач має у власності об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Коломойцівська, 3, який мав загальну площу 52 559,90 кв.м. до 29.12.2020р. Після проведення реконструкції вказаного об`єкта, загальна площа його склала 56 550,1 кв.м., право власності на це новоутворене майно у позивача виникло з моменту його реєстрації, яке мало місце 29.12.2020р. А оскільки відповідний податок сплачується, починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт згідно до абз.2 п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України, то позивач вважає, що тільки з 01.12.2020р. (початок місяця, в якому виникло право власності на об`єкт) загальна площа нерухомості, з якої підлягав обчисленню податок на нерухомість, становила 56 550,1 кв.м. Тобто, на переконання позивача, за період з 01.01.2020 по 01.12.2020р. податок на нерухомість повинен обчислюватися з іншої площі нерухомого майна, яка становила 52559,90 кв.м. В той же час, за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням грошове зобов`язання зі згаданого податку за весь період, у тому числі, і з 01.01.2020р. по 01.12.2020 (за 11 місяців) відповідачем було нараховано із розрахунку загальної площі об`єкта нерухомості 56550,1 кв.м., що, на переконання позивача, не відповідає вимогам ст.2,3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та абз. 2 п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України, оскільки у позивача право власності на об`єкт нерухомості загальною площею 56550,1 кв.м. виникло лише з 29.12.2020р., а відтак, вважає, що відповідач мав нараховувати податок за період з 01.01.2020 по 01.12.2020 (за 11 місяців) з площі нерухомого майна 52 559,90 кв.м. Також позивач зазначив і про те, що база оподаткування об`єктів нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт згідно до п.п.266.3.3 п.266.3 ст.266 ПК України. За викладеного, позивач вважає, що у перевіряємий період з 01.01.2020 по 31.08.2024р. загальна площа нежитлової нерухомості, яка перебувала у власності позивача, змінювалась, тому відповідач не вірно скористався інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, і відповідно, невірно зробив розрахунки (із загальної площі об`єкта 56550,1 кв.м.), а також і розрахунок штрафних санкцій, у зв`язку з чим вважає, що спірне рішення винесено з порушенням ПК України і має бути визнано протиправним повністю, оскільки адміністративний суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість акта індивідуальної дії, що визнається протиправним і скасовується, інше рішення, яке б відповідало закону, а також давати вказівки, що б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. У відповіді на відзив від 24.04.2025р., у додаткових поясненнях від 23.04.2025р. позивач зазначив про ті самі обставини та підстави, які наведені і у позові. Також у запереченнях від 02.06.2025р. представник позивача заперечував проти долучення до справи наданого відповідачем на виконання вимог ухвали суду «Переліку об`єктів нерухомого майна по ТОВ «ІК АКТИВ» в 2020 році», оскільки наведена у ньому інформація (розрахунок) не співпадає з правоустановлюючими документами, наданими позивачем до позову, при обрахуванні загальної площі об`єкта нерухомого майна допущена арифметична помилка і ця цифра вирахувана не вірно, але із наданих копій правоустановлюючих документів можна зробити вірний розрахунок, тому вважає, що наданий відповідачем Перелік та розрахунок наведений у ньому є неналежним, недопустимим та недостовірним доказом.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, в усних поясненнях, у відзиві на позов та у додаткових поясненнях просив у задоволенні даного адміністративного позову позивачеві відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що перевіркою повноти нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з 01.01.2020 по 31.08.2024 встановлено його заниження на загальну суму 7 831 480,56 грн., податкова звітність з податку на нерухоме майно за період з 01.01.2020 по 31.08.2024р. платником податків не подавалась, податкове зобов`язання з такого податку позивачем самостійно не визначалось, а відтак, має місце порушення з боку позивача вимог п.п.266.3.1 п.266.3, п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України, а саме: заниження (недоплата) податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за згаданий вище період внаслідок чого було донараховано (збільшено) грошове зобов`язання з цього податку на загальну суму 7 831 480,56 грн. За викладеного, представник відповідача вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийняте у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством, тому позов задоволенню не підлягає. Також 21.05.2025р. на виконання вимог ухали суду від 07.04.2025р. відповідачем було надано розрахунок нарахованого податку за період 01.01.2020 по 31.12.2020р. обрахованого із загальної площі нерухомості 52559,9 кв.м., який наведений у Переліку об`єктів нерухомого майна по ТОВ «ІК АКТИВ» в 2020 році.

21.03.2025р. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дану справу було передано для розгляду судді Конєвій С.О.

Ухвалою суду від 07.04.2025р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 07.05.2025р. 10:30 год.

Зазначеною ухвалою суду також було зобов`язано відповідача, зокрема, надати обґрунтований розгорнутий розрахунок нарахованого податку за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням та докази, які були використані відповідачем при його проведенні, виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

07.05.2025р. у підготовчому засіданні, через не виконання відповідачем вимог ухвали суду та не надання відповідного розгорнутого розрахунку податку за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням була оголошена перерва до 04.06.2025р., 10:30 год., що підтверджується змістом відповідного протоколу підготовчого засідання №4486943, наявного у справі.

04.06.2025р. підготовче засідання за клопотаннями учасників справи (представників позивача та відповідача) було відкладено на 06.06.2025р. на 10:40 год. про що свідчить зміст протоколу підготовчого засідання, наявного у справі.

У засіданні 06.06.2025р. підготовче засідання у даній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 02.07.2025р. о 10:30 год. на підставі ст.180-183 Кодексу адміністративного судочинства України згідно відповідної ухвали суду від 06.06.2025р.

У судовому засіданні 02.07.2025р. представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

В той же час, представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та просив у задоволенні адміністративного позову позивачеві відмовити у повному обсязі.

У ході судового розгляду даної справи судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІК АКТИВ» зареєстроване як юридична особа 27.11.2008р. за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Коломойцівська, будинок 3, основним видом діяльності підприємства є - 46.11 діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами, перебуває на обліку у ГУ ДПС у Дніпропетровській області як платник податків та обов`язкових платежів, зокрема, є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підтверджується копією Виписки з ЄДРПОУ від 07.06.2021р., а також відомостями, які містяться у копії акту перевірки від 19.09.2024р. та не оспорюються учасниками справи.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.2, 78.1.4 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України на підставі наказу від 05.09.2024р. №7525-п посадовою особою відповідача була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ІК АКТИВ» з питань достовірності, повноти нарахування та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період діяльності з 01.01.2020 по 31.08.2024 за результатом якої було складено акт за №2658/04-36-07-14-04/36208668 від 19.09.2024р.

Вказаною перевіркою було встановлено порушення позивачем, зокрема, п.п.266.3.1 ст.266.3, п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України, а саме: занижено податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, (розташованого у Саксаганському районі м. Кривого Рогу, загальною площею 56550,1 кв.м.) на суму 7 831 480,56 грн., в т.ч. за 2020 рік на суму 1 199 661,83 грн., за 2021 рік на суму 1 662 572,94 грн., за 2022 рік на суму 1 801 120,69 грн., за 2023 рік на суму 1 856 539,78 грн., за період з 01.01.2024 по 31.08.2024 на суму 1 311 585,32 грн.

На підставі висновків наведеного акту перевірки 24 жовтня 2024 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області було прийнято податкове повідомлення-рішення №, за яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальну суму 8 536 797,57 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням 7 503 584,24 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 1 033 213,33 грн., що підтверджується копією наведеного податкового повідомлення- рішення та розрахунком до нього, які були додані до позову.

Вказане податкове повідомлення-рішення № від 24.10.2024 року є предметом спору у цій справі.

Заслухавши учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача щодо визнання протиправним та скасування оспорюваного податкового повідомлення-рішення в частині збільшення суми грошового зобов`язання позивачеві за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. (включно) у сумі 77053,36 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 19263,34 грн., виходячи з наступного.

Підпунктом 41.1.1 п.41.1 ст.41 ПК України визначено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

У відповідності до вимог підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України передбачено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, у тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування, за положеннями підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.3.3 пунктом 266.3 ст.266 ПК України передбачено, що база оподаткування об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України.

Згідно з п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України встановлено, що платники податку юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості декларація юридичною особою - платником подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий об`єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт абзац 2 п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України.

За п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За приписами ч.2 ст.3 згаданого Закону, у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Із аналізу наведених приписів слідує, що власники нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, мають обов`язок самостійно обчислити суму такого податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подати контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта оподаткування декларацію за встановленою формою, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

При цьому, обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, має здійснюватися виходячи із загальної площі об`єкта оподаткування та на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Що стосується новоутвореного (нововведеного) об`єкта нежитлової нерухомості, то податок щодо такого об`єкта сплачується, починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Право власності на таке нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації.

А контролюючими органами у питаннях дотримання законодавства з питань оподаткування платниками податків є органи державної податкової служби та їх територіальні органи.

Як встановлено судом у ході судового розгляду даної справи, позивач з 31.07.2013р., 20.08.2013р. (з моменту державної реєстрації) є власником комплексу будівель та споруд об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 52 559,90 кв.м., що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.08.2013р., від 12.11.2013р., наявних у справі.

Відповідно, позивач є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та має обов`язок самостійно обчислювати цей податок та подавати декларацію до контролюючих органів не пізніше 20 лютого поточного року в силу вимог п.п.266.1.1 п.266.1, п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України.

В той же час, як свідчить зміст акту перевірки від 19.09.2024р. №2658/04-36-07-14-04/36208668, позивач за період з 01.01.2020р. по 31.08.2024р. свого обов`язку не виконав, декларацій по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючому органу не подавав, що свідчить про порушення позивачем вищенаведених вимог податкового законодавства.

Наведені встановлені обставини позивачем жодними доказами не спростовані, доказів подання відповідних декларацій позивачем суду не надано.

Відтак, контролюючим органом за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки з питань достовірності, повноти нарахування та сплати позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з 01.01.2020р. по 31.08.2024р. було виявлено порушення вимог п.п.266.3.1 п.266.3, п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України, а саме: заниження податкового зобов`язання з зазначеного податку на суму 7 831 480,56 грн., в т.ч. за 2020 рік на суму 1199 661,83 грн., за 2021 рік на суму 1 662 572,94 грн., за 2022 рік на суму 1 801 120,69 грн., за 2023 рік на суму 1 856 539,78 грн., за період з 01.01.2024р. по 31.08.2024р. на суму 1 311 585,32 грн., що підтверджено вищенаведеним актом перевірки від 19.09.2024р., копія якого наявна у справі.

Зазначені висновки акту перевірки були підставами для прийняття відповідачем оспорюваного податкового повідомлення-рішення № від 24.10.2024р., яким було збільшено позивачеві грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на суму 7 503 584,24 грн., за штрафними санкціями 1033 213,33 грн. про що свідчить зміст оспорюваного податкового повідомлення-рішення та розрахунок до нього.

При цьому, зі змісту акту перевірки від 19.09.2024р. та розрахунку штрафних санкцій до оспорюваного податкового повідомлення-рішення видно, що контролюючим органом грошове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з 01.01.2020р. по 31.08.2024р. позивачеві було збільшено виходячи із розрахунку загальної площі згаданого об`єкта нерухомості 56 550,1 кв.м.

Разом з тим, як встановлено із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.12.2020р. позивач набув право власності на об`єкт нерухомості (новоутворений, нововведений об`єкт) після його реконструкції загальною площею 56 550,1 кв.м. 29.12.2020р.( з моменту державної реєстрації).

А відтак, із аналізу наведених встановлених обставин, слід дійти висновку, що позивач має обов`язок сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за згаданий вище об`єкт нерухомості із його загальної площі 56 550,1 кв.м. згідно вимог абзацу 2 п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України лише починаючи з місяця, у якому у позивача виникло право власності на такий об`єкт нерухомості, тобто, у даному випадку, з 01.12.2020р.

Враховуючи наведене, аналізуючи встановлені вище обставини із приписами вищенаведеного чинного податкового законодавства у їх сукупності, суд приходить до висновку, що нарахування контролюючим органом позивачеві за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням відповідного податку за період з 01.12.2020р. по 31.08.2024р. із загальної площі об`єкта нерухомості 56 550,1 кв.м. є правомірним та законним.

А отже, суд вважає, що нарахування суми грошового зобов`язання позивачеві за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням за платежем з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки із загальної площі об`єкта нерухомості 56 550,1 кв.м. за період з 01.12.2020р. по 31.12.2020 у сумі 109060,17 грн.; за 2021 рік 1 662 572,94 грн.; за 2022 рік у сумі 1 801 120,69 грн.; за 2023 рік 1 856 539,78 грн.; за період з 01.01.2024р. по 31.08.2024р. у сумі 1 311 585,32 грн. визнано протиправним та скасоване у судовому порядку бути не може, оскільки відповідає вищенаведеним вимогам податкового законодавства.

Між тим, нарахування суми грошового зобов`язання позивачеві за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням з відповідного податку із розрахунку загальної площі цього об`єкта нерухомості 56 550,1 кв.м. за період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. (включно) у сумі 77053,36 грн. є протиправним та таким, що не відповідає вимогам абзацу 2 п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України, виходячи з наступного.

Як уже зазначалося вище, обов`язок сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, виникає у платника такого податку (щодо новоствореного, нововведеного об`єкта нерухомості), починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт абзац 2 п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України.

Відтак, з урахуванням того, що із наявних в матеріалах справи документів судом встановлено, що у позивача виникло право на новоутворений (нововведений) об`єкт після його реконструкції загальною площею 56 550,1 кв.м. тільки з 29.12.2020р. (моменту державної реєстрації такого права), суд приходить до висновку, що, виходячи з вимог абзацу 2 п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України, позивач мав обов`язок у період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. (включно) сплатити відповідний податок із розрахунку загальної площі об`єкта нерухомості відповідно до витягів із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.08.2013р. та від 12.11.2013р., яка становила 52 559,90 кв.м.

Разом з тим, у судовому засіданні під час розгляду даної справи представник відповідача пояснив, що за вказаний спірний період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. включно контролюючим органом було здійснено обчислення спірного податку із загальної площі 56 550,1 кв.м., проте, на підставі яких відомостей проведено таке нарахування та чому не були враховані відомості з витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.08.2013р. та від 12.11.2013р., де загальна площа цього об`єкта до 29.12.2020р., тобто, у тому числі і станом на 01.01.2020р. по 30.11.2020р., становила 52 559,90 кв.м., пояснити не зміг.

Також і доказів правомірності нарахування позивачеві цього податку у період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. за оспорюваним податковим повідомленням- рішенням із розрахунку загальної площі 56 550,1 кв.м. (право власності на яку виникло у позивача лише 29.12.2020р.) на вимогу ухвали суду від 07.04.2025р. представник відповідача суду не надав.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що нарахування відповідачем позивачеві за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. включно із загальної площі об`єкта нерухомості 56 550,1 кв.м. є протиправним, а відтак, у цій частині з вирахуванням судом відповідної частки (різниці) оспорюване податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

При цьому, судом критично надається оцінка, та відхиляються судом, доводи представника позивача з приводу того, що незважаючи на те, що позивач фактично не оспорює того факту, що з 01.12.2020р. по 31.08.2024р. має сплачувати відповідний податок із загальної площі 56 550,1 кв.м. та за цей період розрахунок ним не оспорюється, однак вважає, що оскільки має місце невірне обчислення податку за період з 01.01.2020р. по 01.12.2020р., то оспорюване податкове повідомлення-рішення має бути скасоване повністю, так як суд не має повноважень підміняти державний орган та приймати замість нього інше рішення, яке переглядається судом, з огляду на наступне.

Верховний Суд у своїх постановах від 21 травня 2020 року у справі №824/257/18-а, від 03 вересня 2019 року у справі №806/2049/18, від 26 грудня 2018 року у справі №2а/0370/3780/11, від 23 жовтня 2018 року у справі №808/3458/16 вказав, що суми грошових зобов`язань, штрафних (фінансових) санкцій, боргу (недоїмки), яких стосуються позовні вимоги, визначені позивачу за конкретними окремими підставами, які відображені в акті перевірки, а при вирішенні відповідного спору суд не позбавлений можливості скасувати рішення суб`єкта владних повноважень в частині та, за встановлення у судовому процесі об`єкту оподаткування та його вартісного вираження, не позбавлений можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань суму, яка збільшена правомірно. Такі дії суду не є підміною повноважень контролюючого органу, а є способом відновлення порушених прав, інтересів та справедливості в цілому, що відповідає повноваженням адміністративного суду.

Вказані висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 10.08.2023р. у справі №160/1998/19.

Правові висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах підлягають застосуванню адміністративним судом у відповідності до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, враховуючи наведені правові висновки, з метою виділення із загального обсягу грошових зобов`язань, суму, яка збільшена правомірно, судом було у відповідача витребувано розгорнутий розрахунок нарахованого податку за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням згідно ухвали суду від 07.04.2025р.

На виконання вимог згаданої ухвали суду представником відповідача за його підписом через систему «Електронний суд» 21.05.2025р. був наданий «Перелік об`єктів нерухомого майна по ТОВ «ІК АКТИВ» в 2020 році», у якому наведений розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, із обчисленням його за період з січня по грудень 2020р. помісячно та виходячи із загальної площі згаданого вище об`єкта нерухомості 52 559,9 кв.м., де щомісячна сума податку складала 101 354,83 грн. (крім березня -0), за грудень 91 655,36 грн., загальна сума зазначена 1 105 103,66 грн.

Разом з тим, зазначений розрахунок в частині обчислення податку за грудень 2020р. із загальної площі об`єкта нерухомості 52 559,9 кв.м. в сумі 91 655,36 грн. проведений неправильно, оскільки як встановлено судом вище згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.12.2020р., позивач набув право власності на це реконструйоване майно загальною площею 56 550,1 кв.м. 29.12.2020р. (з моменту державної реєстрації), а відповідно, має обов`язок сплачувати податок із загальної площі 56 550,1 кв.м. з 01.12.2020р. в силу вимог абзацу 2 п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України.

Так, оскільки із розрахунку штрафних санкцій, що є додатком до оспорюваного податкового повідомлення-рішення, видно, що місячна сума податку у 2020 році, виходячи із загальної площі об`єкта нерухомості 56 550,1 кв.м. становила 109060,17 грн., що не заперечувалося представником позивача, суд вважає, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за грудень 2020р. із загальної площі об`єкта нерухомості 56 550,1 кв.м. згідно відомостей витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.12.2020р. має складати саме 109060,17 грн.

Відтак, наданий відповідачем на вимогу суду проаналізований розрахунок, наведений у «Переліку об`єктів нерухомого майна по ТОВ «ІК АКТИВ» в 2020 році», підлягає врахуванню судом частково.

При цьому, заперечення представника позивача щодо зазначеного розрахунку, зокрема, те, що він не підписаний уповноваженою особою, інформація, наведена у ньому щодо загальної площі об`єкта нерухомості 52 559,90 кв.м. не співпадає з правоустановлюючими документами, при обрахуванні загальної площі допущена арифметична помилка і ця цифра є вирахованою невірно, не заслуговують на увагу та є безпідставними, з огляду на таке.

По-перше, даний розрахунок підписаний представником відповідача Мосесовим А.Р. його електронним підписом під час подання його до суду через систему «Електронний суд», що підтверджено цим представником у судовому засіданні, тобто, згаданий розрахунок підписаний уповноваженою особою, чим спростовано твердження представника позивача у цій частині його заперечень.

По-друге, загальна площа 52559,90 кв.м. наведена самим позивачем у позові, у додаткових поясненнях, не заперечується представником відповідача, у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності цих обставин, тобто, ці обставини визнаються учасниками справи, тому вони не підлягають доказуванню в силу ч.1 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак, не можуть бути визнані судом як невірні чи неправильні.

По-третє, позивач, зазначивши у позові, у поясненнях невірний розмір загальної площі нерухомого майна, яке є об`єктом оподаткування саме із його загальної площі, користуючись добросовісно своїми процесуальними правами, мав обов`язок уточнити позовні вимоги з дотриманням порядку, встановленого ст.47 Кодексу адміністративного судочинства України, проте, таких заходів у ході судового розгляду даної справи не вжив, причини суду не пояснив, а тому наведені доводи позивача про те, що у позові загальна площа об`єкта нерухомості була зазначена невірно, є неспроможними.

Окрім того, слід зазначити, що під час проведення підготовчого провадження у цій справі судом з`ясовувалися всі спірні питання, проте, представником позивача не зазначалося про невірність зазначення у позові загальної площі об`єкта нерухомості.

З огляду на викладене, суд вирішує даний спір у межах заявлених позивачем позовних вимог з урахуванням ч. 1, ч. 2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, враховуючи наведені вище правові висновки Верховного Суду, адміністративним судом самостійно проведено перерахунок (розрахунок) суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. включно, обчисленої відповідачем із загальної площі об`єкта нерухомості 56550,1 кв.м. за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням, донарахування якого визнано судом неправомірним та незаконним частково, а відповідно, з урахуванням наданого відповідачем вище розрахунку, судом встановлено розмір вираженого вартісного показника, який є правомірним, а який є неправомірним, виходячи з такого.

З 01.12.2020р. згідно відомостей витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.12.2020р. та з урахуванням абзацу 2 п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України позивач, як власник об`єкта нерухомості за згаданою вище адресою, що становить загальну площу 56 550,1 кв.м., має обов`язок сплачувати спірний податок із загальної площі 56 550,1 кв.м. та розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки має становити, а саме:

- з 01.12.2020р. по 31.12.2020р. 109060,17 грн.;

- за 2021 рік 1 662 572,94 грн.;

- за 2022 рік 1 801 120,69 грн.;

- за 2023 рік 1 856 539,78 грн.;

- з 01.01.2024р. по 31.08.2024р. 1 311 585,32 грн.

При цьому, судом враховано і те, що у позові позивач та у судовому засіданні представник позивача не заперечували того факту, що з 01.12.2020р. позивач має обов`язок сплачувати даний податок саме із загальної площі об`єкта нерухомості 56550,1 кв.м.

У судовому засіданні представник позивача щодо протиправності, невірності нарахування згаданого податку за наведені вище періоди жодних обґрунтувань не наводив.

Таким чином, за період з 01.12.2020р. по 31.08.2024р. зазначені вище суми податку, які за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням є донарахованими відповідачем правомірно.

В той же час, проведений розрахунок спірного податку за період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. включно проведений відповідачем із загальної площі об`єкта нерухомості 56 550,1 кв.м. невірно, замість 52 559,90 кв.м.

Так, враховуючи надану відповідачем інформацію, наведену у «Переліку об`єктів нерухомого майна по ТОВ «ІК АКТИВ» в 2020 році» судом встановлено, що щомісячна сума податку по згаданому вище об`єкту нерухомості за період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. включно обчисленої із загальної суми об`єкта нерухомості 52 559,90 кв.м. складає 101 354,83 грн. (крім березня 0 податок згідно п.52.4 розділу ХХ ПКУ), відтак, загальна сума податку за вказаний вище період має складати 1 013 548,30 грн.

Саме ця сума 1 013 548,30 грн. податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, із загальної площі 52 559,90 кв.м. об`єкта нерухомості за період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. включно за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням є донарахованою правомірно.

Таким чином, за 2020 рік донарахованими правомірно за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням є дві суми, за двома періодами, а саме:

- за період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. включно із загальної площі об`єкта нерухомості 52 559,90 кв.м. 1 013 548,30 грн.;

- за період з 01.12.2020р. по 31.12.2020р. із загальної площі об`єкта нерухомості 56 550,1 кв.м. 109060,17 грн., що у загальному розмірі становить 1 122 608, 47 грн.

За таких обставин, виходячи із розрахунку 1 199 661,83 (загальна сума податку нарахована відповідачем за 2020 рік) - 1 122 608,47 грн. (загальна сума податку за 2020 рік, яка за наведеними розрахунками перерахована судом), суд приходить до висновку, що неправомірно збільшеною сумою податку за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням є сума податку - 77053,36 грн.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що, у даному випадку, підлягає визнання судом протиправним та скасуванню оспорюване податкове повідомлення-рішення в частині збільшення позивачеві грошового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 01.01.2020 рік по 30.11.2020р. включно в сумі 77053,36 грн.

З огляду на наведене та враховуючи, що оскільки судом встановлено вище та не спростовано відповідачем жодними доказами протиправність донарахування позивачеві грошового зобов`язання за спірним податковим повідомленням-рішенням у сумі 77053,36 грн., то, відповідно, підлягає зменшенню і сума штрафної (фінансової) санкції, яка, виходячи з розрахунку 77053,36 грн. х 25%, становить у розмірі 19 263,34 грн.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що і донарахування відповідачем штрафної (фінансової) санкції за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням у сумі 19 263,34 грн. є неправомірним, тому у цій частині оспорюване рішення підлягає визнанню судом протиправним та скасуванню.

У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, представником відповідача у ході судового розгляду справи не доведено жодними належними, достатніми та достовірними доказами правомірність прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення в частині донарахування податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. включно із загальної площі об`єкта нерухомості 56550,1 кв.м. у сумі 77053,36 грн. та штрафної (фінансової) санкції у сумі 19 263,34 грн. з урахуванням аналізу обставин встановлених судом та вищенаведених норм чинного податкового законодавства.

Всі інші доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, уважно вивчені судом, проте висновків суду не спростовують, тому не беруться судом до уваги.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши у відповідності до вимог ч.2 ст.2 наведеного Кодексу, правомірність прийняття відповідачем як суб`єктом владних повноважень оспорюваного податкового повідомлення-рішення в частині донарахування податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. включно із загальної площі об`єкта нерухомості 56550,1 кв.м. у сумі 77053,36 грн. та штрафної (фінансової) санкції у сумі 19 263,34 грн., суд приходить до висновку, що обставини, що слугували підставами для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення у наведеній частині, прийняті не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Приймаючи до уваги викладене, судом встановлено, що відповідачем при прийнятті оспорюваного податкового повідомлення-рішення в частині донарахування податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. включно із загальної площі об`єкта нерухомості 56550,1 кв.м. у сумі 77053,36 грн. та штрафної (фінансової) санкції у сумі 19 263,34 грн., були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання такого податкового повідомлення-рішення у наведеній частині донарахованого податкового зобов`язання протиправним та скасуванню.

В той же час, посилання представника позивача на те, що спірне податкове повідомлення-рішення через невірне визначення у ньому відповідного податку має бути скасоване повністю, оскільки адміністративний суд, підміняти державний орган, і замість цього органу, приймати інше рішення, яке б відповідало закону, а також давати вказівки, щодо вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, не має повноважень не можуть бути покладені в основу даного судового рішення, з огляду на те, що, як зазначалося вже вище, при вирішенні спору щодо правомірності донарахування сум спірного податку суд не позбавлений можливості виділити із загального обсягу грошових зобов`язань суму, яка збільшена правомірно, такі дії суду не є підміною повноважень контролюючого органу, а є способом відновлення порушених прав, інтересів та справедливості в цілому, що відповідає повноваженням адміністративного суду про що свідчать і правові висновки, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.05.2020р. у справі №824/257/18-а та від 10.08.2023р. у справі № 160/1998/19, які в силу ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України є застосовними і до даних спірних правовідносин.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність обгрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати позивача по сплаті судового збору понесені позивачем згідно квитанції №ID:6476-5681-5592-1599 від 31.03.2025р. у сумі 273,31 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, виходячи із розрахунку: 96316,70 грн. х 24224 грн. : 8 536 797,57 грн. у відповідності до вимог ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку із перебуванням судді Конєвої С.О. у щорічній відпустці у період з 14.07.2025р. по 31.07.2025р., повне судове рішення складено у перший робочий день після відпустки 01.08.2025р.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 24.10.2024р. - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 24.10.2024р. в частині збільшення суми грошового зобов`язання Товариству з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ" за платежем - "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки" за період з 01.01.2020р. по 30.11.2020р. (включно) у сумі 77053,36 грн. (сімдесят сім тисяч п`ятдесят три гривні 36 коп.), за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 19263,34 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті шістдесят три гривні 34 коп.).

У задоволенні решти позову - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська,17-а, код ЄДРПОУ ВП 44118658) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІК АКТИВ" (50000, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Коломойцівська, буд. 3; ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 273 грн. 31 коп. (двісті сімдесят три гривні 31 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 01.08.2025р.

Суддя С.О. Конєва