Справа № 120/12256/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 120/12256/23

адміністративне провадження № К/990/37970/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів - Жука А.В.,

Кашпур О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Вінницької обласної прокуратури

на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 28.08.2023 (головуючий суддя - Поліщук І.М.)

та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2023 (головуючий суддя - Курко О.П., судді - Шидловський В.Б., Боровицький О.А.)

у справі № 120/12256/23

за позовом Керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави

до Комунального підприємства «Ямпільське міське господарство» Ямпільської міської ради,

Ямпільської міської ради

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Обставини справи

1. Керівник Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Ямпільське міське господарство» Ямпільської міської ради, Ямпільської міської ради, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів стосовно невжиття заходів щодо приведення у готовність до використання захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття № 02727 (розташованої по вул. Свободи, буд. 59, м. Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області);

- зобов`язати відповідачів вжити заходів щодо приведення у готовність до використання захисної споруди цивільного захисту № 02727 по вул. Свободи, буд. 59, м. Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області згідно Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09.07.2018 «Про затвердження вимог з питань використання та обліку фонду захисних споруд цивільного захисту».

2. На обґрунтування позовних вимог позивач указує, що Могилів-Подільською окружною прокуратурою Вінницької області при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України, установлено факти порушень вимог законодавства та інтересів держави у сфері цивільного захисту населення, що призвело до надання захисній споруді цивільного захисту населення статусу неготової до експлуатації, а відповідно і до неможливості використання її за функціональним призначенням для збереження життя та здоров`я людей. Позивач указує на протиправну бездіяльність Комунального підприємства «Ямпільське міське господарство» Ямпільської міської ради, як балансоутримувача захисної споруди, в частині незабезпечення належного утримання та приведення у період воєнного часу до стану готовності захисної споруди з метою використання її за призначенням. Наголошує, що Ямпільською міською радою, як власником захисної споруди, не організовано виконання вимог законодавства щодо належного утримання захисної споруди та приведення її до стану готовності в умовах воєнного часу, а також не вирішено питання, як головним розпорядником бюджетних коштів, про їх виділення балансоутримувачу для проведення відповідних робіт з метою приведення захисної споруди до використання за призначенням. Підкреслює, що внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів у сфері цивільного захисту населення порушено інтереси держави та територіальної громади, що є підставою для звернення із цим позовом прокурором.

3. Ухвалою від 14.08.2023 Вінницький окружний адміністративний суд позовну заяву Керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави до Комунального підприємства «Ямпільське міське господарство» Ямпільської міської ради, Ямпільської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії залишив без руху. Запропонував позивачу у 5-денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, шляхом: надання належного обґрунтування, в тому числі, нормативно-правового, підстав звернення прокурора до суду із даним позовом, за умови наявності органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції щодо контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням; надання нормативно-правового обґрунтування наявності законодавчо визначених підстав для звернення прокурора саме з таким предметом позову.

4. На виконання вимог ухвали суду від 14.08.2023 Керівником Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області надіслано заяву, у якій повідомлено, що контроль за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, спільно з відповідними органами та підрозділами цивільного захисту, місцевими державними адміністраціями. Зазначає, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій ні положеннями Кодексу цивільного захисту України, ні приписами Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052, не наділена повноваженнями на звернення до суду із вимогами зобов`язального характеру стосовно приведення відповідних об`єктів у стан готовності до використання. Зауважує, що оскільки Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області та його територіальні підрозділи не наділені належним обсягом компетенції для набуття статусу позивача у цій справі, тому прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач.

5. Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 28.08.2023 позовну заяву Керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави до Комунального підприємства «Ямпільське міське господарство» Ямпільської міської ради, Ямпільської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала.

6. При постановленні ухвали суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у органу Державної служби України з надзвичайних ситуацій повноважень на звернення до суду саме із обраним прокурором способом захисту інтересів держави, у вигляді спонукання вжити заходи, не може бути підставою для звернення прокурора до суду як самостійного позивача. Суд першої інстанції керувався тим, що відсутність органу, уповноваженого на звернення до суду, в даному випадку зумовлено виключно обраним прокурором способом захисту у вигляді спонукання до вжиття заходів щодо приведення у готовність до використання захисної споруди цивільного захисту - протирадіаційного укриття № 02727. Втім, законодавець передбачив, що саме на Державну службу України з надзвичайних ситуацій покладено завдання з реалізації державної політики у сфері цивільного захисту, а також здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, і такі повноваження можуть бути реалізовані саме у спосіб, передбачений положеннями Кодексу цивільного захисту України. У підсумку суд першої інстанції вказав про не наведення прокурором належного нормативно-правового обґрунтування наявності законодавчо визначених підстав для звернення прокурора до суду саме з таким предметом позову.

7. Сьомий апеляційний адміністративний суд виснував про обґрунтованість висновків суду першої інстанції та постановою від 27.09.2023 апеляційну скаргу Керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області залишив без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 28.08.2023 без змін.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

8. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Вінницькою обласною прокуратурою подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скаржник просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

9. На обґрунтування вимог касаційної скарги, скаржник зазначає, що звертаючись до суду із позовною заявою, прокурором обґрунтовано підстави звернення у якості самостійного позивача, зокрема вказано у чому полягають порушення інтересів держави, на захист яких він звертається, а також зазначено про те, що у спеціально уповноваженого державного органу (Державної служби України з надзвичайних ситуацій), на якого покладено обов`язок здійснення контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням, відсутні повноваження для звернення до суду з вимогами приведення захисної споруди у стан готовності до використання. Наголошує, що у позові прокурора зазначено, що захисту підлягають інтереси держави у сфері цивільного захисту населення, так як бездіяльність відповідачів призвела до надання захисній споруді цивільного захисту населення статусу неготової до експлуатації, а відповідно до неможливості використання її за функціональним призначенням для збереження життя та здоров`я людей. Скаржник зауважує, що визначення предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується ним під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження у справі, а тому, за позицією заявника касаційної скарги, висновки судів про наявність підстав для повернення позову прокурора через недоведеність підстав для звернення саме з таким предметом є неприпустимим. Скаржник підкреслює, що у зв`язку з відсутністю органу, який уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, відсутність у органу Державної служби України з надзвичайних ситуацій права на звернення до суду з вимогами зобов`язального характеру щодо приведення захисної споруди у стан готовий для придатності, прокурор звертається до суду як самостійний позивач, з метою необхідності захисту інтересів держави, внаслідок допущеної відповідачами бездіяльності та порушення передбаченого законодавством порядку використання та забезпечення функціонування об`єктів цивільного захисту (захисних споруд), що призводить до порушення державних інтересів та встановлених державою гарантій по забезпеченню конституційних прав громадян на захист життя та здоров`я.

Позиція інших учасників справи

10. Інші учасники справи правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористалися, відсутність якого, згідно з приписами частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Рух касаційної скарги

11. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М., суддів: Мартинюк Н.М., Жука А.В. від 23.11.2023 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Вінницької обласної прокуратури.

12. Ухвалою Верховного Суду від 31.07.2025 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

13. Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 31.07.2025 № 815/0/78-25 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 120/12256/23 у зв`язку з відпусткою судді Мартинюк Н.М., яка входить до складу постійної колегії суддів.

14. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2025 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя - Мельник-Томенко Ж.М., суддів: Жука А.В., Кашпур О.В. для розгляду судової справи № 120/12256/23.

Оцінка Верховного Суду

15. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених у статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, виходить із такого.

16. Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є наявність/відсутність у Керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області права на звернення до суду з позовом в інтересах держави.

17. Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

18. За визначенням, що міститься у пункті 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

19. Право суб`єкта владних повноважень звернутися до суду та способи судового захисту визначені частиною четвертою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

20. У постанові від 13.03.2025 у справі № 990/17/25 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи, зокрема, приписи частини четвертої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, зробила висновок, що суб`єкт владних повноважень не має прав, у розумінні міри свободи поведінки, а лише наділений законодавцем певними повноваженнями, необхідними для реального виконання завдань та функцій держави, що покладені на нього, у зв`язку з чим Велика Палата Верховного Суду констатувала, що законодавство встановлює обмеження щодо можливості звернення до суду саме суб`єктами владних повноважень.

21. Участь у судовому процесі прокурора в інтересах інших осіб, як спеціального суб`єкта звернення до суду, передбачена статтею 53 Кодексу адміністративного судочинства України.

22. Відповідно до частини третьої статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

23. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу (частина четверта статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України).

24. Частиною п`ятою статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

25. Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру».

26. За правилами статті 1 Закону України «Про прокуратуру» прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

27. Абзацами першим, другим частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

28. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (абзаци перший, другий частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

29. Аналіз положень частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

30. При цьому указаною нормою закону законодавець зобов`язав прокурора навести обґрунтування щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді. А суд, у свою чергу, повинен надати оцінку таким аргументам та, у випадку встановлення відсутності підстав для представництва, застосувати наслідки, передбачені статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

31. За усталеною позицією Верховного Суду, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, зокрема, замінює відповідного суб`єкта владних повноважень в судовому провадженні у разі, якщо той всупереч закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести, а суд перевірити, причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (постанови від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 19.07.2018 у справі № 822/1169/17, від 13.05.2021 у справі № 806/1001/17, від 05.09.2023 у справі № 260/4044/22, від 14.11.2024 у справі № 160/14510/22).

32. За обставинами цієї справи, прокурор звернувся до суду в інтересах держави як самостійний позивач і визначив відповідачами Комунальне підприємство «Ямпільське міське господарство» Ямпільської міської ради (балансоутримувач захисної споруди) та Ямпільську міську раду (орган місцевого самоврядування, на який покладено обов`язок щодо здійснення контролю за станом утримання захисних споруд). Своє звернення до суду прокуратура обґрунтувала відсутністю у органу Державної служби України з надзвичайних ситуацій повноважень на звернення до суду з такими позовними вимогами, і відсутністю державного органу, якій уповноважений здійснювати представництво інтересів держави у спірних правовідносинах.

33. Відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності визначає Кодекс цивільного захисту України (тут і надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

34. Розділом ІІІ Кодексу цивільного захисту України визначені повноваження суб`єктів забезпечення цивільного захисту, зокрема, Кабінету Міністрів України; центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері цивільного захисту; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту; інших центральних органів виконавчої влади у сфері цивільного захисту; Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування.

35. Отже, приписами Кодексу цивільного захисту України визначено значну кількість суб`єктів, уповноважених діяти у сфері захисту населення, а в частині утримання захисних споруд цивільного захисту контролюючим органом визначено центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, яким є Державна служба України з надзвичайних ситуацій. Таким чином, доводи заявника касаційної скарги щодо відсутності органу, який уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, не відповідають законодавчим приписам.

36. Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052, (далі - Положення № 1052, тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

37. За приписами пункту 3 Положення № 1052 основними завданнями ДСНС є, зокрема, реалізація державної політики у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

38. За змістом пункту 4 Положення № 1052 ДСНС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, складає акти перевірок, приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки, інші обов`язкові для виконання розпорядчі документи, а в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту;

39. Відповідно до пункту 48 частини другої статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту звертається до адміністративного суду щодо допущення уповноважених посадових осіб до проведення планових або позапланових перевірок (у разі їх недопущення з підстав інших, ніж передбачені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»), а також щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, у разі якщо такі порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, з інших підстав, визначених законом.

40. Указаними положеннями закріплено повноваження Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо звернення до адміністративного суду лише з питань застосування заходів реагування.

41. Верховний Суд у постанові від 02.07.2025 у справі № 120/17511/23, правовідносини у якій є подібними до цієї справи, аналізуючи законодавчі положення щодо обсягу повноважень Державної служби України з надзвичайних ситуацій, констатував, що надання органам Державної служби України з надзвичайних ситуацій права звернення до адміністративного суду лише з вимогами про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи суб`єктів господарювання свідчить про виключність судового способу захисту цих суспільних інтересів у випадку створення загрози життю та/або здоров`ю людей, тоді як в інших випадках передбачено застосування заходів адміністративного примусу, що за своєю суттю є заходом реалізації застосування санкції, передбаченої приписами статті 68 Кодексу цивільного захисту України.

42. У цій же постанові Верховний Суд зазначив, що можливість самостійного звернення до суду органу Державної служби України з надзвичайних ситуацій з позовними вимогами зобов`язального характеру до відповідальних суб`єктів в якості заходу контролю не встановлена. Питання повноважень органу Державної служби України з надзвичайних ситуацій звертатися до суду в якості позивача вирішено законодавцем через наділення указаного суб`єкта владних повноважень контролюючими функціями у вигляді здійснення державного нагляду (контролю), які реалізуються шляхом застосування відповідних заходів реагування до суб`єктів господарювання.

43. У постанові від 02.07.2025 у справі № 120/17511/23 Верховний Суд зазначив, що саме у такий спосіб законодавець вирішив питання визначення суб`єкта державно-правового примусу у правовідносинах, пов`язаних з утриманням захисних споруд.

44. У означеній постанові Верховний Суд наголосив, що приписи частини четвертої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України наділяють суб`єктів владних повноважень правом звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. Тому відсутність у органу Державної служби України з надзвичайних ситуацій права звернутися до суду з саме з позовом зобов`язального характеру не означає, що наразі відсутній орган, що здійснює відповідні функції у спірних правовідносинах.

45. Враховуючи викладене, Верховний Суд поділяє думку судів попередніх інстанцій, що прокурором не наведено належного обґрунтування щодо наявності підстав для звернення прокурора з позовом зобов`язального характеру стосовно суб`єкта господарювання.

46. Відповідно до пункту 7 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

47. Отже, правильним є висновок судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для повернення позовної заяви Керівника Могилів-Подільської окружної прокуратури Вінницької області.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

48. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив порушень норм матеріального або процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

49. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Вінницької обласної прокуратури залишити без задоволення.

2. Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 28.08.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2023 у справі № 120/12256/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж.М. Мельник-Томенко

Судді А.В. Жук

О.В. Кашпур