Справа № 520/10433/24
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 серпня 2025 року справа № 520/10433/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівні, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту відповідач), в якій просить:

- визнати протиправною відмову у наданні відстрочки відповідачем від 08.04.2024 № 2379;

- зобов`язати відповідача надати відстрочку позивачу на підставі абз. 12 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому, він постійно доглядає за своєю бабусею ОСОБА_2 , яка є людиною похилого віку та відповідно до медичних документів потребує постійного догляду. На переконання позивача, він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації відповідно до абз. 12 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». З метою отримання відстрочки від призову за мобілізацією відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» позивач звернувся до відповідача, та надав необхідні документи. ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 08.04.2024 № 2379 відмовлено позивачу у надані відстрочки з посиланням на те, що заявником не підтверджено факт того, що заявник зайнятий постійним доглядом за особою, яка за висновком ЛКК потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання йому відстрочки.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання ухвали про відкриття спрощеного провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, що обґрунтовують доводи, які в ньому наведені або заяву про визнання позову та надати суду докази надіслання (подання) копії відзиву іншим учасникам справи.

Вказану ухвалу суду надіслано судом відповідачу за допомогою засобів поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Вказана кореспонденція вручена уповноваженій особі відповідача 20.05.2024. Однак у встановлений судом строк відповідач відзиву не подав, про причини не подання відзиву суд не повідомив, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач є військовозобов`язаним та перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не заперечується сторонами у даній справі.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є бабусею позивача, що підтверджується відповідними документами, які наявні у матеріалах справи, та сторонами не оскаржується.

Відповідно до висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 30.11.2023 № 213/1 ОСОБА_2 (бабусі позивача) рекомендовано соціальні послуги, а саме отримання соціальної послуги з догляду на професійній основі від фізичної особи.

Актом встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи або особами, які потребують постійного стороннього догляду, затвердженого Близнюківським селищним головою від 12.12.2023 № 18 встановлено, що позивач з 04.12.2023 здійснює постійний догляд за бабусею - ОСОБА_2 у зв`язку потребою постійного стороннього догляду.

З метою отримання відстрочки від призову за мобілізацією відповідно до абз. 12 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» позивач звернувся до відповідача з заявою про надання відстрочки.

До вказаної заяви надав наступний пакет документів, а саме копії: паспорту і РНОКПП позивача; копії паспорту і РНОКПП бабусі позивача; копію свідоцтва про народження позивача; копію висновку ЛКК №213/1 від 30.11.2023, згідно якого бабуся потребує постійного догляду; довідку Близнюківської селищної ради, якою підтверджується догляд онука над бабусею; акт про встановлення фактичного догляду від 12.12.2023 №18; витяг про зареєстрованих у житловому приміщенні; копію свідоцтва про укладення шлюбу з ОСОБА_3 (чоловік бабусі); копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 (чоловіка бабусі); копію заповіту від 27.07.2004 № 244; копію паспорту та коду матері позивача; копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 ; копію свідоцтва про укладення шлюбу між батьками позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 08.04.2024 № 2379 відмовлено позивачу у надані відстрочки з посиланням на те, що заявником не підтверджено факт того, що заявник зайнятий постійним доглядом за особою, яка за висновком ЛКК потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Вважаючи, вказану відмову відповідача щодо ненадання відстрочки на підставі абз. 12 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» протиправною, позивач звернувся з даною позовною заявою до Харківського окружного адміністративного суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі по тексту - Закон України № 2232-ХІІ).

Положеннями частини першої статті 1 вказаного закону передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону України № 2232-ХІІ передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

За приписами частини сьомої статті 1 Закону України № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII (далі по тексту - Закон України № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому дія воєнного стану неодноразово продовжувалась і станом на час розгляду справи воєнний стан продовжує свою дію.

Правове регулювання відносин між позивачем та відповідачем здійснює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі по тексту - Закон України № 3543-XII).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Абзацом 12 частини 1 статті 23 Закону України № 3545-ХІІ (у редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

У ході розгляду справи встановлено, що позивачем на підтвердження здійснення ним постійного догляду за бабусею надано відповідачу, крім іншого, висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 30.11.2023 № 213/1 (форми № 080-4/о) про те, що ОСОБА_2 (бабусі позивача) рекомендовано соціальні послуги, а саме отримання соціальної послуги з догляду на професійній основі від фізичної особи.

Суд зауважує, що порядок видання та заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через, які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі" визначає Інструкція щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/о "Висновок про наявність порушення функцій організму через, які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі", яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України 09.03.2021 № 407, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.04.2021 № 510/36132 (далі по тексту - Інструкція № 407).

Відповідно до Інструкції № 407 висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859.

Висновок призначений для надання до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчих органів міської, міста обласного значення, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, або до структурного підрозділу, що визначений договором про співробітництво територіальних громад для вирішення питання призначення особі соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі.

З процитованих положень Інструкції № 407 вбачається, що наданий позивачем висновок засідання ЛКК від 30.11.2023 № 213/1 за формою №080-4/о підтверджує лише те, що бабуся позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

При цьому, абзацом 12 частини 1 статті 23 Закону України № 3545-ХІІ визначено, що підставою для відстрочки є саме зайнятість особи постійним доглядом і такий факт повинен бути підтверджений лише висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Разом з тим, жодного слова про систематичність чи іншу періодичність такого догляду саме позивачем, висновок не містить.

Таким чином, вказаний висновок не підтверджує тих обставин, що бабуся позивача потребує постійного догляду, а сам позивач є тією виключною особою, що здійснює такий постійний догляд.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.02.2024 у справі № 120/1909/23.

Крім того суд звертає увагу на те, що висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі форми № 080-4/о лікарсько-консультативної комісії, наданий позивачем до заяви про надання відстрочки на підтвердження зазначених обставин, є документом, який може підтвердити необхідність постійного стороннього догляду за особами до 18 років.

Разом з тим, підпунктами 2-3 пункту 3 розділу ІІІ порядку № 189 передбачено, що до основних завдань ЛКК належить здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності та надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження.

Відтак, МСЕК наділені більш ширшими повноваження та мають право формувати висновок для осіб віком понад 18 років за результатами розгляду документів, а ЛКК лише висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний) - до досягнення дитиною 16-річного віку.

Відтак, поданий позивачем Висновок ЛКК від 30.11.2023 № 213/1, був виданий ЛКК з метою одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду за ОСОБА_2 (бабусі позивача) на непрофесійній основі.

З урахуванням того, що позивачем належними доказами, а саме - відповідними законодавчо встановленими довідками не доведено, що його бабуся, потребує постійного догляду на непрофесійній основі, то суд не розглядає іншу, похідну обставину, а саме, що, окрім позивача відсутні інші особи, котрі можуть здійснювати такий догляд за ОСОБА_2 (бабусі позивача).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд встановив, що за подання позовної заяви у цій справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 16.04.2024 № 0.0..1, копія якої наявна у матеріалах справи.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є одна вимога немайнового характеру, а отже, ставка судового збору за подання даного позову становить 1211,20 грн.

Водночас, суд звертає увагу на те, що у зв`язку з початком функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), а саме: «Електронний кабінет», «Електронний суд» та підсистеми відеоконференцзв`язку, статтю 4 Закону України «Про судовий збір» доповнено частиною третьою, згідно з якою при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки у даній справі позивач позовну заяву подав в електронній формі через підсистему «Електронний суд», розмір судового збору становить 968,96 грн (1211,20 грн* 0,8).

Суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, судові витрати розподілу не підлягають.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що позивач не позбавлений права звернутися з заявою про повернення надміру сплачених коштів у розмірі 1453,24 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 243-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 04.08.2025.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА