Справа № 520/20491/25
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні адміністративного позову

04 серпня 2025 року № 520/20491/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), Міністерства освіти і науки України (01135, м. Київ, проспект Берестейський, буд. 10, ), Державного підприємства «Інфоресурс» (03057, м. Київ, вул. Олександра Довженка, 3, ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства освіти і науки України та Державного підприємства «Інфоресурс» щодо формування довідки здобувача освіти за Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 230889 від 01.09.2024 року із зазначенням відомостей про послідовність отримання ОСОБА_1 освіти «Ні, порушує»;

- зобов`язати Міністерство освіти і науки та Державне підприємство «Інфоресурс» внести зміни до відомостей, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, щодо порушення ОСОБА_1 черговості здобуття освіти, визначеної статтею 10 Закону України «Про освіту», а саме: в розділі «На підставі даних, що містяться в ЄДЕБО, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної ч.2 ст. 10 ЗУ «Про освіту» - вказати «Так, не порушує»;

- визнати протиправною бездіяльність Комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- зобов`язати Комісію з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Разом з тим, представником позивача було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив:

- забезпечити позов ОСОБА_1 до Комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства «Інфоресурс» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти будь-які дії щодо призову та мобілізації ОСОБА_1 до вирішення адміністративної справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

В обгрунтування заяви зазначено, що позивач є студентом першого курсу денної форми навчання Харківського державного професійно-педагогічного фахового коледжу імені В.І. Вернадського та має право на відстрочку від мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону №3543-XII. Повивач звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявами про отримання відстрочки від призову на військову службу, однак запити на відстрочку було відхиллено у зв?язку з тим, що згідно з довідкою № 230889 від 01.09.2024, сформованій на підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, у відповідному полі зазначено «Ні, порушує», що свідчить про те, що позивач порушує послідовність здобуття освіти, визначену статтею 10 Закону України "Про освіту". Відповідачем-1 по теперішній час не було надано позивачу жодної письмової відповіді на заяви про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, направлені позивачем через застосунок «Резерв+». 11.07.2025 позивач направив заяву про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації засобами поштового зв`язку на офіційну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 . В усному порядку шляхом телефонного дзвінка представником ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача було повідомлено про відмову у наданні відстрочки. Позивач не погоджується з бездіяльністю Відповідача-1, а також висновком у довідці здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 230889 від 01.09.2024, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Крім того, представник позивача у заяві посилається на те, що у зв`язку з протиправною, на його думкою, бездіяльністю Відповідача-1, позивач не отримав передбачену для нього законодавством відстрочку на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому до ухвалення рішення у даній справі може бути призваний на військову службу під час мобілізації всупереч тому, що є студентом першого курсу денної форми навчання Харківського державного професійно-педагогічного фахового коледжу імені В.I. Вернадського. За таких обставин, представник позивача вважає, що є підстави вважати, що до ухвалення судом рішення за результатами розгляду даного позову і набрання ним законної сили, існує очевидна загроза та небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а тому наявні усі законні підстави для забезпечення позову ОСОБА_1 до Комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства освіти і науки України, Державного підприємства «Інфоресурс» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти будь-які дії щодо призову та мобілізації позивача до ухвалення рішення за результатами розгляду даної справи.

Представник позивача вважає, що інформація, зазначена у довідці, є такою, яка не відповідає дійсності, а Відповідач-1, не розглянувши заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, залишив поза увагою усі інші документи, які було додані до заяви на підтвердження відсутності порушення послідовності здобуття освіти, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту".

Дослідивши матеріали адміністративної справи та заяви про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Приписами ч.1 ст.151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено шляхом, зокрема, забороною відповідачу та іншим особам вчиняти певні дії, що стосуються предмету спору.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Передумовою для вжиття таких заходів, з урахуванням положень ч.2 ст.151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч.2 ст.150 Кодексу.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Предметом спору у даній справі є визнання протиправними дій Міністерства освіти і науки України та Державного підприємства «Інфоресурс» щодо формування довідки здобувача освіти за Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 230889 від 01.09.2024 року із зазначенням відомостей про послідовність отримання ОСОБА_1 освіти «Ні, порушує»; а також бездіяльність Комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За твердженням позивача, наявні підстави для забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти будь-які дії щодо призову та мобілізації ОСОБА_1 до вирішення адміністративної справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Вимоги поданої заяви позивач обґрунтовував тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист, поновлення порушених прав або інтересів позивача, що є передбаченою ч.2 ст.150 КАС України підставою для забезпечення позову.

Суд зазначає, що сама ж лише незгода позивача з діями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Так, обраний позивачем захід забезпечення позову, фактично за своїм змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, водночас, зазначене не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Зі змісту поданої заяви про забезпечення позову, судом не встановлено, а позивачем не доведено існування жодної з обставин, передбачених ч. 2 ст. 150 КАСУ, за наявності яких суд може вжити заходи забезпечення позову у спосіб, про який просить позивач у заяві.

При цьому, суд звертає увагу, що у даному випадку така обов`язкова умова для забезпечення адміністративного позову, як наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних дій та бездіяльності відповідачів може бути виявлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що в заяві про забезпечення адміністративного позову не наведено конкретних обґрунтувань порушення прав позивача із обов`язковим підтвердженням цього відповідними доказами, а також посилання на явну протиправність дій відповідача, які можуть бути встановлені лише під час розгляду справи по суті, що є безумовною підставою для відмови у застосуванні попереднього судового захисту у вигляді забезпечення позову.

Суд зазначає, що передумовою вжиття заходів забезпечення позову, є необхідність встановлення судом їх співмірності із заявленими позовними вимогами, а також, врахування наслідків вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Разом з тим, незгода позивача із діями Міністерства освіти і науки України та Державного підприємства «Інфоресурс» щодо формування довідки здобувача освіти за Єдиної державної електронної бази з питань освіти № 230889 від 01.09.2024 та бездіяльністю Комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нерозгляду заяви позивача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, не є безумовною підставою для вжиття заходів забезпечення позову, адже забезпечення позову не може підміняти собою вирішення спору по суті.

Посилання позивача на ймовірну загрозу ускладнення ефективного захисту та поновлення порушених прав, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь позивача по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства.

У межах розгляду даної заяви, судом не може даватись оцінка правомірності або протиправності дій відповідача, які оскаржуються, оскільки встановлення очевидності ознак їх протиправності без розгляду справи по суті, є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.

Суд не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Судом враховується правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року по справі №826/13306/18, згідно якої суд зазначає, що обґрунтовуючи клопотання про забезпечення позову щодо "очевидності" ознак протиправної бездіяльності відповідача та порушення прав позивача, то попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваної бездіяльності поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів, повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Виходячи з завдання адміністративного судочинства та цілей, які спрямовані на вжиття заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку, що у заяві про забезпечення позову представником позивача не наведено беззаперечних доводів, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду, чи ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав, а також інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; або є очевидними ознаки протиправності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, такими діями або бездіяльністю.

Зазначені в заяві про забезпечення позову обставини можуть бути встановлені виключно в ході судового розгляду адміністративної справи по суті при перевірці правомірності оскаржуваних вимог.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись приписами ст. ст. 90, 150, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), Міністерства освіти і науки України (01135, м. Київ, проспект Берестейський, буд. 10, ), Державного підприємства «Інфоресурс» (03057, м. Київ, вул. Олександра Довженка, 3, ) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.А. Полях