Справа № 946/5196/23
Суддя: Смокіна Г. І.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/5196/23
Провадження № 2-а/946/4/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Коваленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В:

17.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом та просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС № 7298124 від 08.07.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 08.07.2023 біля 06:30 год., керуючи транспортним засобом OPEL SINTRA державний номер НОМЕР_1 , був зупинений інспектором старшим лейтенантом поліції Паламарчуком Є.М., внаслідок чого складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 2 ст. 126 КУпАП. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який отримав посвідку на постійне проживання на території України 04.02.2013, чим порушив п.2.1.а ПДР - керування т.з. особою, яка не має права керування таким т.з. Під час зупинки позивачем надано працівникам патрульної поліції посвідку на постійне місце проживання та водійські права, видані у Республіці Молдова. Відповідно до зазначених документів він має право управляти транспортним засобом. Зокрема, відповідно до пункту 30 постанови КМУ Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами від 08.05.1993 №340, особи, які тимчасово перебувають на території України, мають право на керування транспортними засобами за наявності міжнародного посвідчення водія та посвідчення водія іноземної держави, що не відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту, або у разі наявності посвідчення водія іноземної держави, що відповідає вимогам Міжнародної конвенції про дорожній рух 1968 року, записи в якому виконані або продубльовані літерами латинського алфавіту. Вважає постанову протиправною та підлягаючою скасуванню із закриттям провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.07.2023 відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав в повному обсязі та додатково пояснив, що 08.07.2023 був безпідставно зупинений працівниками поліції, жодного порушення правил дорожнього руху не допускав, причиною зупинки була перевірка документів під час дії воєнного стану. Він надав працівникам поліції посвідку на постійне місце проживання від 2013. До цього неодноразово пред`являв працівникам поліції посвідчення водія, яке видане у Республіці Молдова, жодних питань з цього приводу не виникало.

В судове засідання представник УПП в Одеській області ДПП не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно відзиву представника від 17.08.2023, інспектором за допомогою планшетного пристрою та бази «Армор» на місці зупинки транспортного засобу позивача було встановлено відсутність у громадянина ОСОБА_1 посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії українського зразка. Під час розгляду справи позивача було ознайомлено з правами, про що свідчить його підпис у відповідній графі постанови. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, відносно позивача було винесено постанову серії ЕАС № 7298124 від 08.07.2023, зі змістом постанови його ознайомлено, копію постанови позивач отримав, про що поставив свій підпис. Постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджено наказом МВС України від 07.11.2015 № 1305. Позивач у позовній заяві помилково робить посилання на п. 30 Порядку видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ від 08.05.1993 № 340, оскільки він приходить до помилкового висновку та ототожнює поняття «тимчасове перебування» та «постійне проживання». До позовної заяви позивачем додано копію Посвідки на постійне місце проживання серії НОМЕР_2 від 04.02.2013 безстроково. Відповідно до п. 1 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150встановлено, що цей Порядок визначає процедуру продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства па території України. Згідно п. 2 вищезазначеного Порядку, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: 1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які с громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України; 2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС; 3) на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів уразі в`їзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року. Відповідно до пп. 3 п. 6 вказаного вище Порядку, строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України продовжується у разі, коди вони прибули: за довгостроковою візою, якщо протягом строку дії візи з поважних причин не оформлено посвідки на постійне чи тимчасове проживання, за умови подання підтверджувальних документів - на період не більш як один місяць. До довгострокових віз прирівнюються візи типу О, ІM-I, ІМ-2, ІМ-3 і Ф, оформлені до 11 вересня 2011 р. (до закінчення строку їх дії). Згідно ст. 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI встановлено, що іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав). Документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України. У продовженні строку перебування іноземцю або особі без громадянства може бути відмовлено в разі відсутності для цього підстав та достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони. Продовження строку перебування на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В даному випадку, п. 30 Порядку видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ від 8 травня 1993 року №340, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин у зв`язку з тим, що громадянин ОСОБА_1 мас посвідку на постійне проживання а відтак не є особою, яка тимчасово перебуває на території України. Також п. 30 Порядку видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ від 8 травня 1993 р. № 340 передбачено, що посвідчення водія іноземної держави. що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після нього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів. Однак з дати видачі громадянину ОСОБА_1 посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 04,02.2013 р. він повинен вчинити дії, передбачені Порядком видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого Постановою КМУ від 8 травня 1993 р. №340, з метою заміни посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії на національне посвідчення водія України. Враховуючи той факт, що посвідка на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 була видана гр. ОСОБА_1 04.02.2013 року, то починаючи з 05.04.2013 року позивач не має право керування транспортним засобом на території України, маючи посвідчення водія Республіки Молдова до моменту заміни посвідчення водія Республіки Молдова на національне посвідчення водія України. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №7298124 відносно позивача була винесена 08 липня 2023 року, тобто після більше ніж 10 років з дня отримання такої довідки. Відтак, у громадянина ОСОБА_1 було достатньо часу для звернення до відповідних органів з метою здійснення заміни посвідчення водія Республіки Молдова на національне посвідчення водія України, однак останній таких дій не вчинив та продовжив керування транспортним засобом, маючи лише посвідчення водія Республіки Молдова, що з обставин, викладених вище, є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно листа від 22.05.2025, 08.02.2025 старший лейтенант поліції ОСОБА_2 загинув в результаті дорожньо-транспортної пригоди біля с. Великодолинське Великодолинської селищної громади Одеського району Одеської області.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Судом встановлено, що 08.07.2023 інспектором Відділу організації несення служби в м. Ізмаїл УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції Паламарчуком Є.М. винесено постанову серії ЕАС № 7298124 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

За змістом постанови, 08.07.2023 о 06:30 год. в м. Ізмаїл по просп. Миру, 26, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом OPEL SINTRA д.н.з. НОМЕР_3 , який отримав посвідку на постійне проживання на території України 04.02.2013, чим порушив п. 2.1.а ПДР України - керування транспортним засобом особою, яка не має права керувати транспортними засобами.

За визначенням, що міститься у статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Невиконання ч. 2 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно підпункту «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з абз. 5 п. 30 Постанови КМУ від 08.05.1993 № 340 Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (в редакції на час винесення постанови), посвідчення водія іноземної держави, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає обміну. Обмін таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів (за винятком випадків, визначених пунктом 32 цього Положення).

Судом встановлено, що 04.02.2013 позивач отримав посвідку серії НОМЕР_2 на постійне проживання в Україні.

З огляду на наведене, після спливу установленого законом строку з дня отримання позивачем посвідки на постійне проживання його посвідчення водія, видане іноземною державою, підлягало обміну на національне посвідчення водія.

Отже станом на час зупинки всупереч вимог діючого законодавства ОСОБА_1 пред`явив працівникам поліції посвідчення водія іноземної держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.

З огляду на встановлені судом обставини та надані суду докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Позивач стверджує про відсутність підстав для зупинки транспортного засобу.

Про вказану підставу для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови у позові позивач не зазначав та вперше заявив у судовому засіданні під час розгляду справи.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався в установленому порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію», під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Одними із заходів правового режиму воєнного стану відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» є встановлення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливого режиму в?їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів; перевірка у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документів у осіб тощо. Такий Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірною, підстави для її скасування відсутні, отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 7, ч. 2 ст. 126, 251, 268, 283-284 КУпАП, ст.ст. 2, 8, 9, 72-78, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 КАСУ, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення

Суддя: Г.І.Смокіна