Справа № 520/11031/25
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 р. № 520/11031/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ольги Горшкової, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення шкоди завданої внаслідок неналежного виконання обов`язків, -

В С Т А Н О В И В :

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (код НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 шкоду в розмірі 61113,18 грн (шістдесят одна тисяча сто тринадцять гривень 18 коп.) завдану внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби за реквізитами (IBAN НОМЕР_3 , ).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в ході внутрішнього аудиту фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.08.2022 по 31.10.2024 виявлено фінансові порушення під час нарахування та виплати грошового забезпечення та окремих одноразових виплат, зокрема у військовій частині НОМЕР_1 переплат грошового забезпечення колишнім військовослужбовцям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 одноразової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, внаслідок чого державі завдано шкоду у вигляді надлишкових виплат на суму 122226,42 грн. без урахування податків. На підставі аудиторського звіту 2-го територіального управління Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України № 535/29/1 від 05.02.2025 щодо порушень фінансово-економічної діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01 серпня 2022 року по 31 жовтня 2024 року, командиром військової частини НОМЕР_1 призначено та проведено службове розслідування. Розслідуванням встановлено, що начальник фінансово-економічної служби майор ОСОБА_1 був ознайомлений та фіктивно погодив накази командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2023 № 116, від 24.04.2023 № 124, від 03.06.2023 № 163, від 13.07.2023 № 213, від 04.08.2023 № 230, від 26.10.2023 №323, від 04.11.2023 № 332, від 30.11.2023 № 359, від 08.12.2023 № 366, від 22.02.2024 № 53 з питань фінансової діяльності, незважаючи на те, що виплати одноразової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані відпустки звільненим військовослужбовцям: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 були безпідставні, внаслідок чого порушив вимоги п. 3 Розділу ХХХІ, п. 4 Розділу ХХХІІ Порядку 260. Відшкодувати заподіяну державі шкоду в добровільному порядку відповідач відмовився, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Копія ухвали про відкриття провадження була направлена на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному демографічному реєстрі - АДРЕСА_1 та отримана ним 18.07.2024.

Відповідач правом на подання відзиву на позов до суду не скористався.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно зі статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, зазначає наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2022 № 5 майор запасу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почав проходити військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 з 11.03.2022 на посаді помічника командира бригади з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічної служби.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30.09.2023 №296 майора ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помічника командира бригади з фінансово-економічної роботи начальника фінансово-економічної служби призначено на посаду начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 з 30.09.2023.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.07.2024 №198 майора ОСОБА_1 головного бухгалтера військової частини НОМЕР_1 з 14.07.2023 виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, а з 15.07.2023 з продовольчого забезпечення.

Судом встановлено, що 2-м територіальним управлінням Службою внутрішнього аудиту Міністерство оборони України проведено аудит фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 , в результаті якого за період з 01.08.2022 по 31.10.2024 виявлено фінансові порушення під час нарахування та виплати грошового забезпечення та окремих одноразових виплат, у військовій частині НОМЕР_1 переплат грошового забезпечення колишнім військовослужбовцям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 одноразової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, внаслідок чого державі завдано шкоду у вигляді надлишкових виплат на суму 122 226,42 грн. без урахування податків.

На підставі аудиторського звіту 2-го територіального управління Служби внутрішнього аудиту Міністерства оборони України № 535/29/1 від 05.02.2025 щодо порушень фінансово-економічної діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01 серпня 2022 року по 31 жовтня 2024 року, командиром військової частини НОМЕР_1 призначено та проведено службове розслідування.

Службовим розслідуванням встановлено, що начальник фінансово-економічної служби майор ОСОБА_1 був ознайомлений та фіктивно погодив накази командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2023 № 116, від 24.04.2023 № 124, від 03.06.2023 № 163, від 13.07.2023 № 213, від 04.08.2023 № 230, від 26.10.2023 №323, від 04.11.2023 № 332, від 30.11.2023 № 359, від 08.12.2023 № 366, від 22.02.2024 № 53 з питань фінансової діяльності, незважаючи на те, що виплати одноразової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані відпустки звільненим військовослужбовцям: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 були безпідставні, внаслідок чого порушив вимоги п. 3 Розділу ХХХІ, п. 4 Розділу ХХХІІ Порядку 260.

В подальшому, при здійснені розрахунку під час звільнення з військової служби, вищевказаним військовослужбовцям понаднормово було нараховано та виплачено кошти, на якi військовослужбовці права не набули. Зокрема, вище вказаним військовослужбовцям виплачена грошова компенсація за дні щорічної основної відпустки, які ними вже були використані та не могли компенсуватись, а також двічі виплачено одноразову грошову допомогу під час звільнення, зокрема: одночасно як військовослужбовцям за контрактом, хоча контракт про проходження служби не укладався (на яку вони не мали права), i як військовослужбовцям призваним під час мобілізації (ця виплата вважається правомірною).

Відповідно до акту про відмову у дачі пояснень від 06.02.2024 майор ОСОБА_1 у військову частину НОМЕР_1 не прибув, пояснення по суті допущених ним надлишкових виплат не надав, свої права під час службового розслідування не використав.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2025 № 93 «Про підсумки службового розслідування за фактом виплат надлишкових грошових коштів у військовій частині НОМЕР_1 » встановлена вина майора ОСОБА_1 у виплаті надлишкових грошових коштів та заподіянні державі матеріальних збитків на суму 122226,42 грн. без урахування податків. Враховуючи,що шкоду заподіяно кількома особами ( ОСОБА_1 спільно із начальником розрахункової групи фінансово-економічної служби ОСОБА_12 ), то командиром військової частини НОМЕР_1 в порядку частини 8 статті 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди, а саме в рівних частках у сумі 61113,18 грн. (без урахування податків) з кожного.

Зокрема, розслідуванням встановлено, що колишній начальник фінансово-економічної служби головний бухгалтер військової частин НОМЕР_1 майор ОСОБА_1 , будучі військовою посадовою особою, яка уповноважена на виконання адміністративно- господарських функцій держави та відповідно до статей 16, 82-84, 88 Статуту внутрішньої служби ЗС України, пунктів 3.1.9., 3.2.21 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оброни України від 16.07.97 №300, пункту 1.10 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України та ДССТ від 22.05.2017 року №280 зі змінами в редакції наказу Міністерства оборони України від 22.04.2021 року № 104, зобов`язаний здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині; а при одержанні наказу, який суперечить законодавству, зобов`язаний письмово доповісти та обґрунтувати командиру військової частини позицію щодо неправомірності такого наказу, неналежно виконав покладені на нього обов`язки та, маючи можливість передбачити настання негативних наслідків, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, упродовж 2022 - 2024 років фінансове забезпечення у ввіреній військовій частині НОМЕР_1 належним чином не організував та своєю протиправною бездіяльністю під час візування щомісячних наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.04.2023 № 116, від 24.04.2023 № 124, від 03.06.2023 № 163, від 13.07.2023 № 213, від 04.08.2023 № 230, від 26.10.2023 №323, від 04.11.2023 № 332, від 30.11.2023 № 359, від 08.12.2023 № 366, від 22.02.2024 № 53 порушив Порядок грошового забезпечення військовослужбовців ЗС України та деяких інших осіб, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 в частині виплати військовослужбовцям: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 одноразової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, допустивши при цьому протиправне витрачання грошових коштів, внаслідок чого спільно із начальником розрахункової групи фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_13 державі завдано шкоду, у вигляді надлишкових виплат на суму 122226,37 грн, а тому з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завданої ними шкоди, ОСОБА_14 підлягає притягненню до повної матеріальної відповідальності у повному розмірі завданої шкоди в рівних частках, а всього на суму 61113,18 грн (без урахування податків с кожного).

24 березня 2025 року за вих №1656/2537 військовою частиною НОМЕР_1 направлено ОСОБА_1 претензію на суму 61113,18 грн, яка 02.04.2025 вручена останньому, що підтверджується роздруківкою із сайту Укрпошта.

Відповідач у добровільному порядку не відшкодував суму завданих державі збитків, у зв`язку з чим військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII).

Приписами частини першої статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби).

Цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно із статтями 4, 5 Статуту внутрішньої служби, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1 та другою статті 6 Статуту внутрішньої служби визначено, що внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Відповідно до статті 16 Статуту, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно із статтями 26, 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Статтею 82 Статуту начальник служби бригади в мирний і воєнний час відповідає за відповідний вид забезпечення бригади цією службою; за підготовку підрозділів бригади відповідно до своєї спеціальності; за забезпечення бригади озброєнням, бойовою та іншою технікою і матеріальними засобами зі своєї служби, їх правильне використання та утримання в порядку і справності; за бойову та мобілізаційну готовність, бойову підготовку, виховання, військову дисципліну і морально-психологічний стан особового складу, підпорядкованих підрозділів і служби; за додержання правил охорони довкілля підпорядкованими підрозділами на об`єктах служби, їх пожежну безпеку і санітарний стан; за стан навчально-матеріальної бази відповідно до своєї спеціальності.

Відповідно до статті 84 Статуту начальник служби бригади за спеціальністю має право: давати командирам підрозділів вказівки і рекомендації з бойової підготовки особового складу та експлуатації (використання) і обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів; проводити раптові перевірки наявності і стану озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів зі своєї спеціальності; припиняти експлуатацію озброєння, бойової та іншої техніки у разі виявлення недоліків, які можуть призвести до аварій, поломок або виведення їх із ладу, а також у разі невиконання вимог безпеки. Про всі виявлені недоліки і вжиті для їх усунення заходи начальник служби зобов`язаний письмово доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Згідно статті 88 Статуту помічник командира бригади з фінансово-економічної роботи - начальник фінансової служби відповідає за фінансове забезпечення бригади і зобов`язаний, зокрема, організовувати і вести фінансове господарство бригади; забезпечувати планування, затребування необхідних коштів, вірогідність фінансового обліку і звітності; вживати заходів для своєчасного грошового забезпечення особового складу та отримання заробітної плати працівниками; забезпечувати контроль за витрачанням коштів, додержанням фінансової дисципліни посадовими особами бригади; перевіряти підзвітність посадових осіб бригади.

Відповідно до вимог пункту 1.10, 4.3 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України та ДССТ від 22.05.2017 №280 зі змінами в редакції наказу Міністерства оборони України від 22.04.2021 № 104, начальник фінансового органу зобов`язаний здійснювати контроль за правильністю використання власних надходжень, здійснювати керівництво та контроль за діяльністю посадових осіб фінансового органу. Начальник фінансового органу, одержавши наказ, який суперечить законодавству, повинен письмово доповісти та обґрунтувати командиру військової частини позицію щодо неправомірності такого наказу. У випадку виникнення питань щодо застосування діючих норм і порядку виплати грошового забезпечення, заробітної плати та інших виплат особового складу начальник фінансового органу повинен терміново звертатися до забезпечувального фінансового органу за роз`ясненнями. Одноразові додаткові види грошового забезпечення виплачуються після виникнення права на їх одержання (видання відповідного наказу про виплату).

Крім того, відповідно до пункту 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оброни України від 16.07.1997 №300, передбачено, що усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні, зокрема: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; правильно визначати потреби та знати рівень забезпеченості підрозділів, частин (з`єднань) матеріальними засобами і коштами у підпорядкованих службах для забезпечення бойової та мобілізаційної готовності, бойової готовності спеціальних споруд, бойової підготовки і виховної роботи та створення необхідних матеріально-побутових умов особовому складу; своєчасно робити розрахунки, витребовувати та одержувати необхідні військовій частині (з`єднанню) за табелями і нормами матеріальні засоби та кошти і організувати безперервне забезпечення ними підрозділів (частин) по підпорядкованих службах (службі); здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням; розробляти розрахунки необхідних коштів по підпорядкованих службах (службі) і коригувати їх згідно з затвердженими призначеннями; дозволяти у межах наданих прав і затверджених сум видачу підзвітних сум і авансів, а також затверджувати авансові звіти та видаткові документи; організовувати проведення (у встановлені терміни) перевірок та документальних ревізій господарської діяльності, а також інвентаризацію матеріальних засобів у підпорядкованих службах (службі); організовувати економічну роботу в підрозділах (частинах) і службах, розробляти заходи для внесення у річний план економічної роботи частини (з`єднання) та забезпечувати їх виконання; вести узагальнений облік втрачених матеріальних засобів за підпорядковані служби (підрозділи) в натуральних або вартісних показниках; вживати заходів щодо забезпечення надійного збереження матеріальних засобів, слідкувати за справним станом обладнання постів, огороджень, технічних засобів охорони, зв`язку та сигналізації.

Пункт 3.2.21 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України перебачає прямі обовязкиначальника фінансової служби частини.

Так, начальник фінансової служби частини відповідає за фінансовий стан частини та виконує свої обов`язки відповідно до пункту 3.1.9 цього Положення, а зі спеціальних питань виконує вказівки начальника фінансової служби вищого штабу.

Крім того, він повинен: організовувати фінансове господарство частини та своєчасно забезпечувати особовий склад грошовим забезпеченням; своєчасно подавати заявки на кошти та вести облік і звітність фінансового господарства, перевіряти підзвітних осіб частини; брати участь у розробці пропозицій щодо фінансового забезпечення бойової та мобілізаційної готовності частини, а також у заходах, передбачених річним господарським планом та іншими планами частини; забезпечувати зберігання доручених коштів та цінностей, здійснювати контроль за правильним, економним та господарськи доцільним їх витрачанням посадовими особами частини, а також за дотриманням фінансової та штатно-тарифної дисципліни; здійснювати разом з іншими службами економічний аналіз фінансово-господарської діяльності частини і на цій основі розробляти та доповідати командиру частини пропозиції щодо забезпечення збереження, ефективного та цілеспрямованого використання коштів, виявлення та використання внутрішньо-господарських резервів, запобігання втратам та нераціональним витратам; контролювати фінансову діяльність підсобного господарства, побутових та інших об`єктів частини, забезпечувати належну налагодженість в них фінансового обліку, проводити у встановлені командиром частини строки, але не рідше одного разу на рік, документальні ревізії їх фінансово-господарської діяльності; розглядати проекти укладених військовою частиною договорів та угод щодо їх законності, цін та розцінок, забезпеченості необхідними коштами та візувати їх; перевіряти своєчасність та повноту оприбуткування за книгами обліку, а в необхідних випадках - і фактичну наявність матеріальних засобів, придбаних частиною; про результати перевірки доповідати командиру частини; перевіряти дотримання штатно-тарифної дисципліни у підрозділах, службах, побутових та інших підсобних об`єктах частини; вести книгу обліку нестач військової частини, контролювати рух та своєчасність закінчення справ по нестачах та правильність списання матеріальних засобів, яких не вистачає, за книгами обліку; періодично, але не менше одного разу на місяць, письмово доповідати командиру частини про фінансовий стан військової частини; при неможливості організувати банком інкасацію торговельного виторгу та відсутності у гарнізоні (частині) відділення зв`язку, приймати, з дозволу фінансового управління військового округу (виду Збройних Сил України), від торговельно-побутових закладів військторгу грошові виторги з подальшим перерахуванням їх на рахунок торговельної організації; допомагати голові та членам внутрішньої перевірочної комісії військової частини у вивченні фінансового законодавства.

Отже, аналізуючи вищевикладене можна дійти висновку, що головний бухгалтер військової частини (начальник фінансово-економічної служби) це посадова особа, на яку покладено матеріальну, фінансову, адміністративну і дисциплінарну відповідальність за: правильність ведення обліку коштів; законність здійснення виплат; збереження фінансової документації; контроль за витратами; погодження (візування) наказів і розпоряджень командира.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

За змістом частин першої - третьої статті 3 вказаного Закону підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

В силу вимог пункту 4 частини 1 статті 6 Закону особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення.

Отже, враховуючи займану посаду, ОСОБА_1 серед іншого, зобов`язаний був керуватись вимогами статей 16, 82, 84, 88 Статуту внутрішньої служби ЗС України, пунктів 3.1.9, 3.2.21 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оброни України від 16.07.1997 №300.

За характером своєї посади ОСОБА_1 відповідно до вимог абзацу шістнадцятого пункту 2 розділу I Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України та ДССТ від 22.05.2017 №280 зі змінами в редакції наказу Міністерства оборони України від 22.04.2021 № 104 та Функціональних обов`язків помічника командира військової частини НОМЕР_1 з фінансово-економічної роботи начальника служби, затверджених командиром військової частини НОМЕР_1 від 06.01.2023 (далі Функціональні обов`язки), являвся посадовою особою, на яку покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна.

Так, в силу вимог п. 1.10 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України та ДССТ від 22.05.2017 №280 зі змінами в редакції наказу Міністерства оборони України від 22.04.2021 № 104, положень Функціональних обов`язків на ОСОБА_1 покладалась відповідальність за стан фінансового господарства, виконання функцій бухгалтерської служби і своєчасне та правильне здійснення платежів військової частини відповідно до законодавства. При цьому він був зобов`язаний здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами, а також за дотриманням фінансової та штатно-тарифної дисципліни; забезпечувати контроль за витрачанням коштів, додержанням фінансової дисципліни посадовими особами бригади, погоджувати документи, пов`язані з витрачанням фонду заробітної плати, встановленням посадових окладів і надбавок працівникам, погоджувати накази командира військової частини на відповідність їх законодавству та наділений повноваженнями щодо вжиття заходів на протидію виконанню наказів, спрямованих на протиправне (безпідставне) використання (виплати) грошових коштів шляхом термінового внесення відповідного повідомлення до вищого військового командування та Державної казначейської служби про зупинення виплати.

За приписами статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що заявлені до стягнення кошти є шкодою, заподіяною відповідачем в період з проходження військової служби, разом з відповідними податками та зборами.

Також, суд вважає необхідним наголосити, що притягненню відповідача до матеріальної відповідальності передувало проведення службового розслідування, передбачене Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджено Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV.

Тобто, позивачем дотримано порядку притягнення відповідача до відповідальності, крім того ОСОБА_1 був обізнаний про проведенн службового розслідування, міг скористатись правом надання пояснень щодо обставин з приводу яких таке розслідування проводилось.

Службовим розслідуванням встановлено, що начальник фінансово-економічної служби майор ОСОБА_1 був ознайомлений та фіктивно погодив накази командира військової частини НОМЕР_1 від 14.04.2023 № 116, від 24.04.2023 № 124, від 03.06.2023 № 163, від 13.07.2023 № 213, від 04.08.2023 № 230, від 26.10.2023 №323, від 04.11.2023 № 332, від 30.11.2023 № 359, від 08.12.2023 № 366, від 22.02.2024 № 53 з питань фінансової діяльності, незважаючи на те, що виплати одноразової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані відпустки звільненим військовослужбовцям: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 були безпідставні, внаслідок чого порушив вимоги п. 3 Розділу ХХХІ, п. 4 Розділу ХХХІІ Порядку 260.

Суд звертає увагу, що відповідач не оскаржував ані в адміністративному, ані в судовому порядку висновки службового розслідування, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2025 № 93 «Про підсумки службового розслідування за фактом виплат надлишкових грошових коштів у військовій частині НОМЕР_1 » та претензію на суму 61113,18 грн, яка 02.04.2025 вручена останньому, що підтверджується роздруківкою із сайту Укрпошта.

Отже, відповідач на час завдання позивачу шкоди проходив публічну службу та мав статус військовослужбовця. Позов пред`явлено військовою частиною до фізичної особи про стягнення майнової шкоди, завданої ним під час проходження військової служби.

Викладене свідчить про те, що між сторонами по справі виник спір з приводу стягнення збитків, завданих особою державі під час проходження військової служби, а тому цей спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кодексу адміністративного судочинства України.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Військової частини НОМЕР_1 є обґрунтованими, у зв`язку з чим позов слід задовольнити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) про стягнення шкоди завданої внаслідок неналежного виконання обов`язків задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (код НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 шкоду в розмірі 61113,18 грн (шістдесят одна тисяча сто тринадцять гривень 18 коп.) завдану внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 обов`язків військової служби за реквізитами (IBAN НОМЕР_3 , ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ольга ГОРШКОВА