Справа № 601/1229/25
Суддя: Клим Т. П.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №601/1229/25
Провадження № 2-а/601/120/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2025 року Кременецький районний суд Тернопільської області в складі головуючого Клим Т.П.,

з участю секретаря судового засідання Коляди О.В.,

представник позивача Войнарський А.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду в залі суду в м. Кременці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною вище позовною заявою.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 01 квітня 2025 року інспектором Відділу поліції № 5 (м. Немирів) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, старшим лейтенантом поліції Авраменком М.П., було постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою Позивача, визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 та частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

У зазначеній постанові стверджується, що 01 квітня 2025 року о 00:03:27, позивач, керуючи транспортним засобом марки RENAULT PREMIUM, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Горького в місті Немирів, нібито не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажним автомобілям заборонено», а також керував транспортним засобом без відповідної категорії посвідчення водія. Вважає зазначену постанову протиправною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що пунктом 2 зазначеної Постанови КМУ №360 від 25.03.2022 прямо передбачено, що у період дії воєнного стану допускається керування транспортними засобами особами, які мають посвідчення водія відповідної категорії, строк дії якого закінчився, а також особами, які не мають підтвердження на право керування транспортним засобом відповідної категорії, за умови наявності у них національного посвідчення водія категорії «В» або «С» (для керування транспортними засобами категорій «СІ», «С») або посвідчення тракториста-машиніста на право керування тракторами. Таким чином, навіть за формальної відсутності підтвердження категорії у його посвідченні водія на момент зупинки транспортного засобу, що не відповідає фактично наявній у мене категорії, це не утворює складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що проїзд під дорожній знак 3.3 «Рух вантажним автомобілям заборонено» був здійснений у складних технічних умовах воєнного стану, зумовлених можливою зміною звичних маршрутів та дорожньої обстановки без будь-якого умислу порушити вимоги законодавства, створити небезпеку для дорожнього руху або перешкоди іншим його учасникам. Вказує, що дії позивача не мали на меті ігнорування законних вимог, а були зумовлені об`єктивними обставинами воєнного стану та розумінням існуючих тимчасових послаблень адміністративного регулювання.

Позивач вважаючи себе невинним, просив скасувати постанову та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

26 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 10 червня 2025 року замінено неналежного відповідача Відділу поліції №5 (м. Немирів) Вінницького районного управління Національної поліції у Вінницькій області, інспектора відділу Поліції №5 (м. Немирів) старшого лейтенанта поліції Авраменка М.П. на належного відповідача Головне управління Національної поліції у Вінницькій області у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу поліції №5 (м. Немирів) Вінницького районного управління Національної поліції у Вінницькій області, інспектора відділу Поліції №5 (м. Немирів) старшого лейтенанта поліції Авраменка Максима Петровича про визнання постанови про адміністративне правопорушення незаконною.

19.06.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує у повному обсязі проти задоволення позовних вимог, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Вказує, що 01.04.2025 позивач керував вантажним автомобілем RENAULT PREMIUM, номерний знак НОМЕР_1 , при цьому останній має посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорії В. Разом з тим, відповідно до п. 1-1 постанови Кабінету Міністрів України №184 від 3 березня 2022 р. «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами»: «Установити, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В». Вказаний пункт було внесено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22 березня 2022 р. № 348.

В той же час підпунктом 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2022 року №360 «Деякі питання підготовки та допуску водіїв до керування транспортними засобами в період дії воєнного стану та території України або окремих її місцевостях» встановлено, що право на керування транспортними засобами категорій C, C1 надається особам, які мають посвідчення водія категорії B і навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу, пройшли перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами та склали практичний іспит на право керування транспортними засобами категорій C, C1.

Таким чином постанова Кабінету Міністрів України №360 від 25.03.2022 доповнює постанову КМУ №348 від 22.03.2022 в частині права на керування т/з категорії «С1» особою, яка має посвідчення водія категорії «В» встановивши тим самим вимоги до водія та відповідні умови.

Отже, позивач маючи категорію на право керування «В» при керуванні транспортним засобом, що мало місце 01.04.2025 має виконати вимоги підпункту 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №360 від 25.03.2022 щоб мати право на керування транспортним засобом категорії «С1».

Згідно п. 8.1. ПДР, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно п. 8.4.в ПДР, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: заборонні знаки - запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР, дорожній знак 3.3 "Рух вантажних автомобілів заборонено" забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знаку не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знаку, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Зазначає, що доводи позивача щодо відсутності в його діях вини, а саме порушення вимог дорожнього знаку у зв`язку із складними технічними умовами воєнного стану, що зумовлені можливою зміною звичних маршрутів та дорожньої обстановки являються його особистими припущеннями та жодним чином не обгрунтовані, при цьому обставинами, що виключають адміністративну відповідальність являються виключно крайня необхідність, необхідна оборона. З огляду на наведене просить в позові відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги просив їх задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового розгляду.

З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач покликається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, зважаючи на таке.

Суд установив, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4398550 від 01.04.2025 інспектором Відділу поліції № 5 (м. Немирів) Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, старшим лейтенантом поліції Авраменком М.П., було постанову у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 та частиною другою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

У зазначеній постанові стверджується, що 01 квітня 2025 року о 00:03:27, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки RENAULT PREMIUM, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Горького в місті Немирів, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажним автомобілям заборонено», а також керував транспортним засобом без відповідної категорії посвідчення водія.

Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

У ході розгляду справи суд установив, що згідно з оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4-в Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 8.4-в Правил дорожнього руху заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

За порушення вимог пункту 8.4-в Правил дорожнього руху України передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 122 КУпАП.

Позивач стверджує, що проїзд під заборонений знак був здійснений у складних технічних умовах воєнного стану, зумовлених можливою зміною звичних маршрутів та дорожньої обстановки , разом з тим жодних доказів не надає.

Відеозапис доданий відповідачем підтверджує наявність в діях позивача адміністративного правопорушення.

Окрім того, відповідно до п. 1-1 постанови Кабінету Міністрів України №184 від 3 березня 2022 р. «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами»: «Установити, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії В». Вказаний пункт було внесено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22 березня 2022 р. №348.

В той же час підпунктом 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2022 року №360 «Деякі питання підготовки та допуску водіїв до керування транспортними засобами в період дії воєнного стану та території України або окремих її місцевостях» встановлено, що право на керування транспортними засобами категорій C, C1 надається особам, які мають посвідчення водія категорії B і навички керування транспортними засобами відповідної категорії більше трьох років протягом останнього часу, пройшли перепідготовку з практичного керування транспортними засобами за встановленими програмами та склали практичний іспит на право керування транспортними засобами категорій C, C1.

Таким чином постанова Кабінету Міністрів України №360 від 25.03.2022 доповнює постанову КМУ №348 від 22.03.2022 в частині права на керування т/з категорії «С1» особою, яка має посвідчення водія категорії «В» встановивши тим самим вимоги до водія та відповідні умови.

Отже, позивач маючи категорію на право керування «В» при керуванні транспортним засобом, що мало місце 01.04.2025 має виконати вимоги підпункту 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 360 від 25.03.2022 щоб мати право на керування транспортним засобом категорії «С1».

Відтак, суд вважає, що доводи позивача щодо протиправності спірної постанови не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Належних доказів, які підтверджували обґрунтованість позовних вимог та спростовували б докази надані відповідачем, позивач не надав.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Вказане узгоджується із висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19, згідно з яким визначений статтею 77 КАС обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, суд вважає, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до норм КУпАП, а отже в позові слід відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право зокрема залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Оскільки в позові відмовлено повністю, суд покладає судові витрати, понесенні позивачем, на останнього.

Керуючись статтями 7, 245, 254, 256, 268, 280 КУпАП, статтями 2, 6, 19-20, 71, 72, 77, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: Т. П. Клим