Справа № 644/945/25
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 р.Справа № 644/945/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Індустріального районного суду міста Харкова від 09.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Паляничко Д.Г., пр. Орджонікідзе, 7, м. Харків, Харківська, 61007, повний текст складено 09.04.25 року по справі № 644/945/25

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

31 січня 2025 року ОСОБА_1 , звернувся до Індустріального районного суду міста Харкова з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 85-ІП від 22.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп, а також про стягнення судових витрат у сумі 605 грн 60 коп з відповідача.

В обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 зазначав, що правила військового обліку не порушував, оновив військові дані вчасно. Відповідно до акту медичної комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.08.2022 визнаний обмежено придатним до військової служби.

09.01.2025 оновив дані у застосунку «Резерв+», після чого надійшло повідомлення, що виявлено порушення правил військового обліку. У цей день в ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу було повідомлено, що у листопаді 2024 року на його адресу реєстрації та фактичного місця проживання направлено повістку для уточнення даних. Жодних повідомлень та сповіщень від АТ «Укрпошта» ОСОБА_1 не надходило.

Цього ж дня позивача доставлено до міської поліклініки № 18 м. Харкова для проходження ВЛК, за яким ОСОБА_1 мобілізовано до лав ЗСУ та направлено для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою з військової частини НОМЕР_1 № 1171 від 27.01.2025, згідно якою ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 11.01.2025 по теперішній час.

25.01.2025 на мобільний телефон ОСОБА_1 надійшло повідомлення від АТ «Укрпошта», щодо надходження на ім`я позивача поштового відправлення, яке отримано представником позивача за довіреністю 30.01.2025.

Після отримання зазначеного листа стало відомо, що 22.01.2025 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 , стосовно ОСОБА_1 складено постанову № 85-ІП по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладено штраф у розмірі 17 000 грн 00 коп.

У постанові № 85-ІП від 22.01.2025 зазначено, що 09.01.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 08.11.2024 військовозобов`язаному ОСОБА_1 поштовим зв`язком АТ «Укрпошта» була направлена повістка № 1081699 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 21.11.2024 о 09 год 00 хв для уточнення даних, та була повернута на адресу відповідача 19.11.2024, у зв`язку з відсутністю позивача за вказаною адресою. Таким чином, ОСОБА_1 будучи належним чином оповіщений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому у зазначений час не з`явився, про поважні причини неявки не повідомив, чим порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач вважає, що постанова № 85-ІП є незаконною, оскільки вину позивача не доведено доказами, а тому має бути скасованою.

Рішенням Індустріального районного суду міста Харкова від 09.04.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 85-1П по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 22.0.12025 задоволено.

Скасовано постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 № 85-1П від 22.0.12025, прийняту ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п.4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

«Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 передбачена процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, а саме: п.41. належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

08.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 військовозобов`язаному ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» була направлена повістка № 1081699 за задекларованим місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

19.11.2024 зазначена вище повістка № 1081699 була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за вказаною адресою, про що свідчить печатка на довідці про причини повернення (а.с. 39). Таким чином, ОСОБА_1 був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 21.11.2024 на 09 год 00 хв, однак у вказаний час до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився про поважні причини неприбуття не повідомив, чим порушив ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а 09.01.2025 відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Харкові молодшим сержантом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № 85-1 від 09.01.2025 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

05.01.2025 стосовно правопорушника ОСОБА_1 , уповноваженою на те особою, складено протокол №85-1 про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, роз`яснено ст.63 Конституції України, його права, передбачені ст. 268 КУпАП, позивач від пояснень та підписання протоколу відмовився в присутності свідків, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Зміст протоколу та дату розгляду адміністративної справи зачитано ОСОБА_1 в присутності свідків. З метою реалізації права на захист та можливості взяти участь в засіданні, висловити заперечення, надати докази, скористатися правовою допомогою, тощо, розгляд справи був призначений на 22.01.2025 об 11 годині 00 хвилин, про що було зачитано ОСОБА_1

22.01.2025 об 11 годині 00 хвилин відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 складено постанову № 85-1П по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладено штраф у розмірі 17 000 грн 00 коп.

Позивач не скористався своїм правом та не надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача.

Представник відповідача, не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 09.01.2025 відповідальним виконавцем адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Харкові молодшим сержантом ОСОБА_3 складено протокол № 85-1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинене ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в якому зазначено, що 08.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 військовозобов`язаному ОСОБА_1 поштовим зв`язком АТ «Укрпошта» була направлена повістка № 1081699 за місцем його реєстрації (проживання), а саме АДРЕСА_1 , про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 21.11.2024 о 09 год 00 хв для уточнення даних (а.с. 41).

19 листопада 2024 року зазначена вище повістка № 1081699 повернута до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку відсутністю ОСОБА_1 за вказаною адресою (а.с. 38,39).

У графі протоколу «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу зазначено «від пояснень, підписання протоколу відмовився» (а.с. 41/на звороті).

22.01.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 винесено постанову № 85-1П від 22.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн 00 коп за порушення ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с. 13-14, 42), оскільки ОСОБА_1 був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 21.11.2024 о 09 год 00 хв, однак у зазначений час до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про поважні причини неприбуття не повідомив.

Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 не з`явився за викликом по повістці, яка була направлена за адресою зареєстрованого місця проживання, та повернулася без вручення адресату з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 38, 39).

З тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 взятий на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 02.11.2020 (а.с. 16) та 04.08.2022 Медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_5 визнаний обмежено придатним до військової служби за гр. ІІ ст.74 в, наказ МОУ 402 (а.с. 15).

За інформацією з довідки військової частини НОМЕР_1 № 1171 від 27.01.2025 вбачається, що солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 з 11.01.2025 по теперішній час (а.с. 17).

За інформацією з скрину електронного військово-облікового документу Резерв +, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не військовозобов`язаний, дані уточнено вчасно (а.с. 31).

Заразом з електронного військово-облікового документу Резерв +, дані якого сформовано 09.04.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , за ідентифікатором військовозобов`язаного НОМЕР_4 знятий з обліку, не є військовозобов`язаний, дані уточнив вчасно 24.05.2024 (а.с. 58).

06.02.2025 представник позивача звернулася з заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо надання копій документів, що стали підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідь на заяву надано документи, що стали підставою для винесення постанови №85-1П від 22.01.2025, а саме: повістка № 1081699, зворотнє поштове повідомлення з конвертом, на якому значиться довідка з АТ «Укрпошта» про причини повернення даного поштового відправлення, протокол № 85-1 від 09.01.2025 та постанову № 85-1П від 22.01.2025 (а.с. 37-42),

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП (зокрема, без урахування положень примітки до ст. 210 КУпАП), необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, які є важливими для прийняття такого рішення, а відтак, підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначені правовідносини регулюються Конституцією України, Закону України «Про оборону України», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» , Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку від 11.04.2024 № 3633-ІХ), Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.210, 210-1 КУпАП). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ч.2 ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 цієї статті за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку від 11.04.2024№ 3633-ІХ) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з абз. 4 п.1 ч. ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-ІХ 1) під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX: громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Колегія суддів зазначає, що відповідач у відзиві не зазначає мету з якою викликався позивач, так як за приписами ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та постанови КМУ «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 30.12.2022 від № 1487, у повістці про виклик обов`язково зазначається мета виклику.

Згідно з протоколом № 85-1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, ОСОБА_1 викликано ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних (а.с. 38).

Колегія суддів бере до увагу тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , з якого вбачається, що станом на дату надіслання повістки від 08.11.2024 № 1081699, відповідач володів інформацією про визнання ОСОБА_1 обмежено придатним до військової служби, на підставі наказу Міністерства оборони України № 402 (а.с.15). Крім цього, судом враховано, що згідно інформації з електронного військово-облікового документу Резерв + ОСОБА_1 не військовозобов`язаний та його знято з обліку (а.с. 58).

Слід зазначити, що норма ст. 210-1 КУпАП є бланкетною, та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації. Так, в оскаржуваній постанові відсутні посилання на норму Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», який встановлює перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста. Як в оскаржуваній постанові, так і у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити, як наслідок, відповідачем не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Колегія суддів не бере до уваги доводи відповідача щодо порушення та невиконання позивачем вимог відповідача згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не прибуття на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки 09.01.2025 позивач з`явився до відповідача, отже відповідач мав нагоду уточнити у позивача всі необхідні дані, однак, такою можливістю не скористався, а 22.01.2025 виніс оскаржувану постанову про накладення на позивача адміністративне стягнення (а.с.13-14, 42), достеменно знаючи, що ОСОБА_1 вже проходить службу у ЗСУ.

У відповідача були відсутні фактичні підстави для виклику ОСОБА_1 за повісткою для уточнення військово-облікових даних, оскільки він свої дані оновив у строк, передбачений ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ), абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та уточнив, що підтверджується знятком електронного військово-облікового документу Резерв +, дані якого сформовано 09.04.2025, з яких вбачається, що ОСОБА_1 дані уточнив вчасно, дата уточнення 24.05.2024 (а.с.58).

Також, слід зазначити, що опис вкладення до рекомендованого відправлення, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, довідка про причини повернення, та картка листа АТ «Укрпошта» за трекінговим номером 480 (а.с. 38-40 ), надані відповідачем на запит представника позивача не містять номера абонента, за яким отримуються електронні комунікаційні послуги щодо мобільного зв`язку адресата (одержувача), що суперечить п.п. 1 п. 32 постанови Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», за приписами якого поштове відправлення супроводжує така інформація, що надається відправником або зазначається на поштовому відправленні, якщо обов`язковість її надання (зазначення на поштовому відправленні) встановлена оператором поштового зв`язку: (…) номер абонента, за яким отримуються електронні комунікаційні послуги щодо мобільного або фіксованого зв`язку відправника та адресата (одержувача) (для реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, крім поштових карток, листів без оголошеної цінності, відправлень для сліпих) (…).

Як вбачається зі змісту протоколу повістка № 1081699 направлялась з метою виклику ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення військово-облікових даних. При цьому, в оскаржуваній постанові та у протоколі про адміністративне правопорушення не було зазначено, які саме дані відповідач бажає уточнити.

Позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 09.01.2025, від пояснень відмовився (а.с. 41/на звороті), але відповідачем цього ж дня винесено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно позивача, а не уточнено ті дані, відносно яких викликався ОСОБА_1 попередньо.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що станом на дату надіслання повістки від 08.11.2024 № 1081699 відповідач володів даним стосовно ОСОБА_1 , оскільки інформація міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, отже, в зазначеному випадку, за встановлених обставин, з урахуванням виконання позивачем вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо вчасного оновлення даних та наявності в електронному військово-обліковому документі дат відстрочок, зазначення їх типу та тощо, неявка позивача по повістці за викликом для уточнення військово-облікових даних не може бути підставою для покладення на позивача адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210-1 КУпАП, за порушення вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Стаття 210 КУпАП містить примітку, згідно з якою положення статей 210, цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Що ж стосується належним чином здійсненого сповіщення ОСОБА_1 , шляхом направлення поштового відправлення на адресу реєстрації АТ «Укрпошта», то суд дійшов переконання, що оформлення поштового відправлення та вручення здійснено з суттєвими порушенням положень постанови Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», що підтверджується матеріалами справи (а.с. 38/на звороті - 40), та об`єктивно вплинуло на неможливість отримання ОСОБА_1 повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 та прибути за викликом.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не доведено наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до примітки ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже, законодавець чітко визначив умову, за якої положення ст.210-1 КУпАП не застосовуються за відсутності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» держателем Реєстру є Міністерство оборони України (надалі за текстом - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (надалі за текстом - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

Відповідно до ч.5 ст.5, 8, 9 цього Закону органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Згідно з ч.3 ст.14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною. Цією нормою передбачено перелік державних органів, від яких Органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді персональні відомості призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Електронна інформаційна взаємодія, зокрема й надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України «Про публічні електронні реєстри», «Про розвідку» та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

Оскаржувана постанова наведеним вимогам не відповідає, оскільки прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП (зокрема, без урахування положень примітки до ст. 210 КУпАП), необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, які є важливими для прийняття такого рішення, а відтак, підлягає скасуванню.

При цьому, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності належних доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 , підлягають задоволенню та з урахуванням вищевикладених обставин, законним і справедливим буде скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 № 85-1П від 22.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 09.04.2025 року по справі № 644/945/25 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду міста Харкова від 09.04.2025 по справі № 644/945/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді В.Б. Русанова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 05.08.2025 року