Справа № 465/2999/25
Суддя: Кузь В. Я.
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/2999/25
Провадження 2-а/465/167/25
РІШЕННЯ

Іменем України

05.08.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання помічника судді Янковської С.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4353602 від 25.03.2025, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4353602 від 25.03.2025. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою серії ЕНА № 4353602 від 25.03.2025 на нього, позивача, накладено стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Зазначає, що відповідно до постанови він, позивач, 25.03.2025 об 20 год. 20 хв. по вулиці Нагірянка 4 у селі Зубрець, керуючи транспортним засобом, не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху, чим порушив п.9.2.б ПДР України.

Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства, а відтак такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що жодних доказів, які б підтверджували його провину, не надано, відсутні докази того, що він керував транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції.

В подальшому представником позивача подано лист, в якому він зазначає, що копію оскаржуваної постанови отримано при ознайомленні з матеріалами адміністративної справи за ч.1 ст.130 КУпАП.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Зазначає, що працівником поліції повністю дотримана процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності, дії поліцейського відповідають вимогам чинного законодавства.

Судовий розгляд здійснювався за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 229 КАС України.

Згідно з ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного його тексту.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 25 березня 2025 року поліцейським Відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського районного управління поліції ГУ НП в Тернопільській області старшим сержантом поліції Стасівим Романом Романовичем винесено постанову серії ЕНА №4353602 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Згідно постанови, 25.03.2025 об 20 год. 20 хв. по вулиці Нагірянка 4 у селі Зубрець водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при зміні напрямку руху, чим порушив п.9.2.б ПДР України порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом.

Даною постановою позивача притягнено до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 510 (п"ятсот десять) гривень.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями ч. 2 статті 19 Конституції України, передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Між тим, згідно позиції Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України», нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст. 6 даної Конвенції.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому, як неодноразово наголошував в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, судом з власної ініціативи здійснено пошук судового рішення в справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП відносно позивача в Єдиному державному реєстрі судових рішень, відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень".

Судом встановлено, що постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 травня 2025 року в адміністративній справі №595/461/25, яка залишена без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 червня 2025 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення, у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнено в дохід держави 605,60 грн. судового збору. Згідно постанов, ОСОБА_1 25 березня 2025 року о 20 год. 20 хв. в с. Зубрець по вул. Нагірянка, 4 ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння місці зупинки за допомогою газоаналізатору Драгер 6810, а також в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постановами суду встановлено факт керування позивачем транспортним засобом Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 .

Крім того, встановлено даними відеозапису із реєстратора службового автомобіля (файл document_648897942 з 20:20:40 год) зафіксовано як транспортний засіб марки Skoda Octavia д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку безпосередньо перед тим, як до нього під`їхав автомобіль патрульної поліції, після чого до даного транспортного засобу підійшов працівник поліції. Також, даними відеозапису із нагрудної камери працівника поліції (файл export-3zbjw) зафіксовано, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції не заперечує факту свого керування транспортним засобом.

Ч.2 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України,кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписучи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Заперечуючи оскаржувану постанову позивач зазначає, що не керував транспортним засобом за подій, які мали місце згідно винесеної відносно нього постанови, разом з тим такі твердження позивача спростовані рішенням суду, яке набрало законної сили.

Інших доказів, які б спростовували обставини, на підставі яких позивача притягнено до адміністративної відповідальності, позивачем не надано.

Відтак, аналізуючи докази, які містяться в матеріалах адміністративної справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє повне підтвердження порушення позивачем вимог п.9.2.б ПДР України, тому дії відповідача щодо складення оскаржуваної постанови були обґрунтованими і законними.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду будь-яких доказів, які б містили підстави для задоволення адміністративного позову.

Жодних доказів, які б спростовували факт вчинення порушення, позивачем суду не надано.

Крім того, в матеріалах судової справи відсутні будь - які докази, які свідчать про те, що позивачем оскаржувалися дії працівників поліції, які, на думку позивача, є незаконними.

На підставі наведеного, керуючись ст. 62 Конституції України, статтями 9, 121, 245, 251, 280 КУпАП, статтями 9, 72-74, 77, 229, 241-246, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4353602 від 25.03.2025 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції України в Тернопільській області, юридична адреса: м. Тернопіль, вул. Валова, буд.11, .

Суддя В. Кузь