Справа № 744/496/25
Суддя: Гнип О. І.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 744/496/25
Провадження № 2-а/744/7/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року в місті Семенівка Чернігівської області Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Гнипа О. І.,

при секретарі Кекух А. А.,

розглянувши адміністративну справу № 744/496/25 за позовом

представника позивача: ОСОБА_1

в інтересах

позивача: ОСОБА_2

до

відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_1

про

вимоги позивача: визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

у відкритому судовому засіданні, проведеному за участі представника позивача Голика Є. В., за відсутності позивача ОСОБА_2 , а також за неприсутності представника відповідача,-

В С Т А Н О В И В:

За позовом сторона позивача просить визнати протиправною та скасувати постанову №237 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 05 травня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , якою на позивача накладено штраф в розмірі 17000 гривень, а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача закрити. В обґрунтування наведених вимог у позові зазначено про те, що 09 червня 2025 року позивач виявив, що на його банківський рахунок накладено арешт. Звернувшись 10.06.2025 до Семенівського відділу державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, позивач з`ясував, що 06.06.2025 відносно нього відкрите виконавче провадження № 78283481 за постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 237 від 05.05.2025. Цього ж дня, тобто 10.06.2025, позивач отримав в Семенівському відділі державної виконавчої служби у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції копію постанови № 237 від 05 травня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , згідно якої на позивача накладено штраф у розмірі 17000 гривень. Позивача визнано винним у тому, що він порушив ряд законодавчих актів України про військову службу, оборону та мобілізацію, а саме не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09:00 годину 27 лютого 2025 року та не повідомив про причини своєї неявки. Таким чином, на думку начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Позивач вважає, що постанова про адміністративне правопорушення від 05.05.2025 є протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення. Згідно з ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. За приписами ст. 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. Згідно зі ст. 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) роз`яснює особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її права і обов`язки, заслуховує її пояснення, за її участю досліджує докази та вирішує клопотання. Відповідно до ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. На порушення даної норми закону в протоколі про адміністративне правопорушення, на думку сторони позивача, відсутні будь-які пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в той же час як і відсутній запис посадової особи про відмову позивача від таких пояснень. Тобто від позивача навіть не жадали аніяких пояснень чому він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Такий протокол є явно недопустимим доказом у справі. Згідно приписів ч. ч. 2, 3 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова в справі про адміністративне правопорушення, зокрема, повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову. В порушення вказаної норми закону постанова в справі про адміністративне правопорушення не містить по батькові посадової особи, яка її склала, а зазначено тільки прізвище і ім`я. Окрім того, слід зазначити, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що полягає в наступному. Відповідно до абз. 11 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича. Позивач з 1992 року проживав та проживає по АДРЕСА_1 , нікуди не виїздив не переміщувався. З незрозумілих причин позивачу не була вручена повістка працівниками АТ «Укрпошта» (якщо така дійсно направлялася) з незалежних від позивача причин. Через наведені обставини позивач не був обізнаний про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 27.02.2025. Таким чином позивач не може нести юридичну відповідальність за невручення йому повістки працівниками АТ «Укрпошта». Але якщо б він і отримав таку повістку, то неодмінно з`явився б до РТЦК та СП. 25 квітня 2025 року до позивача приїхали працівники поліції та повідомили, що він перебуває у розшуку, який ініціював другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з поліцейськими позивач цього ж дня прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де відносно нього і було складено протокол № 79 про адміністративне правопорушення. Всі перелічені вище обставини, в тому числі і те, що він не знав і не міг знати про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , позбавили його можливості особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 27.02.2025. Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, проявляється виключно у формі умислу (прямого або непрямого). Тобто особа мала усвідомлювати протиправний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачати його шкідливі наслідки і бажати їх або свідомо припускати цих наслідків (ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Отже, в діях позивача не вбачається жодного умислу, оскільки він не знав про необхідність явки на 27.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 та не повинен був це знати, через що в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а отже відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення. При цьому слід зазначити, що на виконання вимог підпункту 1 пункту 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» позивачем ще 11.07.2024 було уточнено адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти та інші персональні дані, про що свідчить витяг військово-облікового документу з застосунку «Резерв+». Адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях (рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010/11. Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст. 62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, посадова особа якого виявила факт адміністративного правопорушення, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Крім того, відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Виходячи з цього, постанова по справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності і накладення на позивача адміністративного стягнення підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , за довіреністю Єрмоленко Олеся Степанівна, через підсистему «Електронний суд» подала до суду відзив на позовну заяву з додатками, за змістом якого просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування такої правової позиції у відзиві зазначено про те, що Відповідач по справі позовні вимоги не визнає, вважає, що зазначена позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 25 квітня 2025 року об 11 год. 40 хв. за адресою с. Погорільці Семенівської міської територіальної громади Чернігівської області органами Національної поліції було доставлено ОСОБА_2 на підставі електронного звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 №Е1953835 від 21.04.2025, сформованого за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, для складання протоколу про адміністративні правопорушення, у відповідності до статті 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення, просили доставити до ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як такого, що порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме не з`явився по повістці про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 год 00 хв 27.02.2025. Повістка №2575751 від 20.02.2025 була сформована на бланку, який був заповнений представником ІНФОРМАЦІЯ_2 , засвідчений особистим підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та скріплений гербовою печаткою. Формування повістки у такий спосіб відповідає пункту 30 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560. Відповідно до пункту 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560: «Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних. У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого / задекларованого місця проживання». Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення». Зазначена повістка була надіслана ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку 20.02.2025, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси проживання. Однак, зазначена вище повістка (поштове відправлення) повернулася адресату 03.04.2025 із відміткою пошти про «повернення» з причини «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно інформації з ЄДРПВР «Оберіг» гр. ОСОБА_2 уточнив свої облікові дані 11.07.2024 у ЦНАП, де зазначив, що він проживає за адресою АДРЕСА_1 . З цього вбачається, що гр. ОСОБА_2 був належним чином оповіщений про дату та час виклику, адже адреса поштового відправлення (повістки) збігається з адресою, зазначеною ним при уточненні облікових даних. Відтак ІНФОРМАЦІЯ_5 виконав вимоги чинного законодавства щодо вручення повісток, як і дотримав процедуру направлення повістки, а позивач був належним чином повідомленим про необхідність явки до ТЦК. Суть спору зводиться до належного оповіщення позивача про наявність повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у зв`язку з чим відповідач в особі представника зазначає наступне. Згідно п. 41 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2025, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, зокрема: - у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року, листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника. З копії поштового повідомлення встановлено, що надіслана засобами поштового зв`язку повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 повернута з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, відповідно до зазначених Правил надання послуг поштового зв`язку, поверненню повістки з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» передує інформування працівником об`єкта поштового зв`язку одержувача про надходження листів з позначкою «Повістка ТЦК», при цьому чинне законодавство України не покладає на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки обов`язків щодо перевірки належного інформування працівниками об`єкта поштового зв`язку одержувача, у даному випадку позивача, про наявність на його ім`я та адресу листів з позначкою «Повістка ТЦК». Сам по собі факт неотримання позивачем поштової кореспонденції, надісланої йому на зареєстровану адресу місця проживання не є достатнім для того, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права військовозобов`язаного були порушені, а суб`єктивна сторона правопорушення відсутня. Нормами Порядку №560 від 16.05.2024, прийнятого на виконання ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», закладено, на переконання представника позивача, презумпцію обізнаності військовозобов`язаного у разі надіслання повісток підрозділами ТЦК та СП за зареєстрованим (зазначеним військовозобов`язаним) місцем проживання. Пунктом 41 вказаного Порядку, визначено, що належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення у поштовому повідомленні, зокрема, відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Отже, за доводами представника позивача, законодавством визначено конкретні «відмітки», які підтверджують факт оповіщення, навіть якщо таку повістку фактично не було вручено. Як зазначено колегією суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду у постанові по справі №677/215/25 «проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання прирівнюється законодавцем до належного повідомлення особи про виклик її до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, навіть незважаючи на те, що фактично особа може бути не ознайомлена із необхідністю явки її до територіального центру». Вказані приписи Порядку № 560 є чинними. У спірному випадку для з`ясування факту того, чи повідомлений належним чином позивач про виклик його за повісткою, необхідно дослідити дотримання відповідачем - ТЦК та СП, порядку направлення повістки та дотримання умов її вручення засобами поштового зв`язку. З огляду на перелічене вище, оповіщення позивача про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 відбулося, як вважає представник відповідача, з дотримання норм Порядку № 560, що спростовує доводи позивача в частині того, що на його адресу листа з повісткою не надходило, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог. При цьому той факт, що позивач не отримав кореспонденцію, надіслану йому на зареєстровану адресу місця проживання, сам по собі не є достатнім аргументом для скасування оскаржуваної постанови, а один лише факт неотримання поштового відправлення, що містить повістку про виклик, без наявності поважних причин неотримання такої повістки та неявки на виклик, не може ставати підґрунтям для уникнення адміністративної відповідальності за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період. Відтак, посилання позивача на необізнаність щодо необхідності явки до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки є необґрунтованими та не звільняє його від обов`язку з`явитися на виклик до ТЦК і не може бути підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення цього обов`язку. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 у справі №800/547/17, направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Отже, позивач мав знати, що його викликають до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак свідомо не з`явився, навмисно ухилявся від отримання даного поштового відправлення. Таким чином, в силу вимог п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, позивач оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14.03.2025, однак на зазначену дату він не з`явився. Отже, як переконана представник відповідача, позивач порушив вимоги ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позаяк повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 27.02.2025 скерована на зареєстровану адресу місця проживання позивача завчасно, після невдалої спроби вручення відповідно до правил надання поштового зв`язку така повернулася на адресу відправника, доказів поважності причин неприбуття стороною позивача не було надано. З урахуванням зазначеного, ІНФОРМАЦІЯ_5 вважає доведеним те, що позивач був належним чином повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 27.02.2025 року, без поважних причин не прибув, що свідчить про наявність складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлена на підставі належних та допустимих доказів, зокрема, документального підтвердження факту направлення повістки та неявки у визначений день до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сам позивач факт неявки не заперечує, а отже висновок про наявність складу адміністративного правопорушення зроблено обґрунтовано. Крім того, такі доводи позивача про «необізнаність про виклик» не підтверджені жодним доказом. Відтак 25.04.2025 відносно нього уповноваженою посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки було складено Протокол № 79. У протоколі № 79 від 25.04.2025 зазначено дату і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності; документи, що до нього додавалися. Під час складання протоколу гр. ОСОБА_2 було доведено зміст статті 63 Конституції України та роз`яснено права та обов`язки, передбачені статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що в протоколі № 79 від 25.04.2025 проставлено відповідну відмітку й засвідчено особистим підписом ОСОБА_2 .. Протокол підписаний уповноваженою посадовою особою, яка його склала, та особою, яка притягалася до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 .. Протоколом від 25.04.2025 № 79 позивача було повідомлено, про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 05.05.2025 о 10 год. 00 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що ОСОБА_2 проставлено особистий підпис і дату у протоколі. З цього вбачається, що при складанні протоколу уповноваженою посадовою особою було дотримано вимог Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 №3. Проте на вказаний час у вказану дату у вказане місце розгляду справи позивач не з`явився для розгляду справи. Ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Сприймаючи те, що ОСОБА_2 був належним способом і своєчасно оповіщений про місце і час розгляду справи на 05.05.2025, про що свідчить його особистий підпис, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладання не заявляв, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було прийнято рішення про розгляд справи за його відсутності. У подальшому 05.05.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 була винесена постанова № 237 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення «Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно якої військовозобов`язаним було порушено: ч. ч. 1-2 ст.17 Закону України «Про оборону», а саме: захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України; громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством; абзац 1,3 частини 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме: громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; абзац 1-2 частини 1, абзац 1,8,15 частини 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: громадяни зобов`язані, зокрема: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк; у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. З огляду на це, Постанова від 19.05.2025 № 281 містить вказівки на спеціальні нормативно-правові акти про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, норми яких були порушені позивачем. Об`єктом приведеного правопорушення є суспільні відносини у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Об`єктивна сторона правопорушення, полягає у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Означена Постанова була винесена у відповідності до ст. 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме: розгляд справи розпочався з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу; начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , оголошено, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснено особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки; після цього було оголошено протокол про адміністративне правопорушення, особу, яка притягалася до адміністративної відповідальності, не вбачалося можливим заслухати, у зв`язку з його відсутністю, досліджувалися докази, таким чином під час розгляду справи встановлено, що позивач вимоги наведеного законодавства не виконав, за результатами розгляду було винесено Постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 05.05.2025 № 237, згідно якої було постановлено накласти на гр. ОСОБА_2 штраф у розмірі, що передбачений ч. 3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 17000 грн. При розгляді справи про адміністративне правопорушення згідно із положеннями ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_5 було встановлено що: адміністративне правопорушення було вчинено гр. ОСОБА_2 , факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується Протоколом про адміністративне правопорушення від 25.04.2025 № 79, в якому зафіксовано суть адміністративного правопорушення. Вина особи підтверджується тим, що він без повідомлення причин поважності у встановлений термін не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим електронним зверненням був переданий до органів Національної поліції для доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 як громадянин, котрий вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1, та такий, що підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. Зазначеною бездіяльністю військовозобов`язаний ОСОБА_2 проігнорував і порушив виконання обов`язку, покладеного на нього згідно зазначених вище правових норм, не з`явився за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходися у розшуку, а тому порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відтак підлягає притягненню до адміністративної відповідальності. Обставин, що пом`якшують відповідальність, не було виявлено. Майнової шкоди не заподіяно, про що також зазначено у відповідному протоколі. З огляду на це, відповідачем було у повній мірі, на думку представника відповідача, з`ясовано та враховано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, як того вимагає норма ст. 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також підтверджено доказами, а саме: копією постанови про адміністративне правопорушення № 237 від 05.05.2025; копією електронного звернення до Національної поліції; повістки про виклик; копією рекомендованого поштового відправлення; копією довідки «Укрпошти» про причини повернення; копією протоколу про адміністративне правопорушення від 25.04.2025 №79. З огляду на приведене, представник відповідача у відзиві просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, направив в суд свого повноважного представника, адвоката Голика Євгена Валерійовича.

Представник позивача, адвокат Голик Євген Валерійович, у судовому засіданні позов підтримав повністю та пояснив про те, що по суті, на його погляд, доводи, наведені у позовній заяві, є слушними, а аргументи представника відповідача, викладені у відзиві, не спростовують справжніх обставин справи.

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_6 , у судове засідання свого повноважного представника не направив, про причини неявки представника суд не сповістив та заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не подав, але як суб`єкт владних повноважень був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання.

Суд, вислухавши у судовому засіданні представника позивача, вивчивши матеріали адміністративної справи та наявні матеріали щодо справи про адміністративне правопорушення, вважає за необхідне позов задовольнити повністю за наступних обставин.

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови № 237 від 05.05.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою на позивача накладено штраф у розмірі 17000 гривень.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 заперечує проти позову, стверджуючи про належне повідомлення позивача шляхом направлення повістки поштою та наявність складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, суд убачає за потрібне погодитися з доводами позивача та відхилити доводи відповідача з таких підстав.

Щодо факту неналежного повідомлення позивача.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024 (із наступними змінами), належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до ТЦК є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідач стверджує, що повістка про виклик позивача на 27.02.2025 року була направлена 20.02.2025 року рекомендованим листом на адресу, вказану позивачем при уточненні облікових даних, та повернулася 03.04.2025 з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Однак, судом у судовому засіданні досліджено відповідь АТ "Укрпошта" (роздруківка на а. с. 42 43) на адвокатський запит представника позивача ОСОБА_1 від 17.07.2025, з якої встановлено наступні обставини:

1. рекомендований лист № 971 на ім`я позивача був прийнятий до пересилання 20.02.2025 відділенням м. Семенівка (індекс 15400) без позначок "Повістка ТЦК", "Вручити особисто";

2. у зв`язку з некомплектом штату працівників відділення даний лист без доставки та вручення адресату повернутий 20.03.2025 за зворотною адресою відправнику.

Суд звертає увагу, що за змістом п. 16 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 року № 1071; із наступними змінами), повістка про виклик військовозобов`язаних до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки має надсилатися переважно рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначками "Повістка ТЦК", "Вручити особисто".

Відсутність зазначених позначок на поштовому відправленні у контексті приведених обставин призвела до того, що працівники пошти діяли за спрощеним алгоритмом обробки звичайної рекомендованої кореспонденції, а не за спеціальним, більш ретельним порядком, передбаченим для повісток ТЦК.

Згідно з п. 82 зазначених Правил надання послуг поштового зв`язку, листи з позначкою "Повістка ТЦК" під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату. У разі відсутності адресата працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК". Лише після неявки адресата протягом трьох робочих днів робиться позначка "адресат відсутній за зазначеною адресою".

З приведеного листа АТ «Укрпошта» (а.с. 42 43) прямо і недвозначно вбачається, що повістка взагалі не доставлялася за адресою позивача, жодних дій щодо інформування позивача не вчинялося, а лист був одразу повернутий через брак працівників пошти.

За такої ситуації суд вважає, що відмітка про "відсутність адресата за вказаною адресою", на яку посилається відповідач як на підтвердження належного повідомлення, є неналежним доказом, оскільки:

така відмітка не відповідає дійсності - насправді доставка не здійснювалася взагалі, що підтверджується вказаним письмовим доказом у виді даних листа АТ «Укрпошта» на приведений адвокатський запит;

відповідач не у повній мірі дотримався вказаних положень законодавства щодо акцентованого оформлення поштового відправлення з повісткою ТЦК, що не сприяло застосуванню спеціального порядку її доставки працівниками пошти.

Щодо відсутності складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Обов`язковим елементом складу поставленого позивачеві до вини адміністративного правопорушення є вина особи у формі умислу або необережності.

Згідно зі ст. 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо припускала настання цих наслідків.

Умисел є центральним елементом суб`єктивної сторони поставленого до вини позивачеві складу адміністративного правопорушення.

Відсутність доказів, що беззаперечно підтверджують наявність в діях особи (позивача) умислу, є підставою для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що позивач не отримував повістку про виклик до ТЦК на 27.02.2025, оскільки вона взагалі не доставлялася за його адресою працівниками «Укрпошти».

За відсутності факту отримання повістки позивач об`єктивно не міг знати про необхідність явки до ТЦК у вказану дату.

Суд вважає, що за таких обставин у діях позивача відсутня суб`єктивна сторона правопорушення - вина у формі умислу, оскільки особа (позивач) не могла усвідомлювати протиправний характер своєї бездіяльності (неявки), не знаючи про сам факт виклику.

Суд також враховує, що позивач 11.07.2024 уточнив свої облікові дані відповідно до вимог законодавства, вказавши актуальну адресу проживання. Крім цього, ще 25.04.2025, дізнавшись від працівників поліції про розшук, негайно прибув до ТЦК, що свідчить про відсутність у позивача в цьому аспекті умислу ухилятися від виконання військового обов`язку.

Відповідно до основоположної презумпції, закладеної у норму ст. 62 Конституції України, котру суд вважає слід застосовувати і при провадженні у справах про адміністративні правопорушення та перегляді законності постанов по справах про адміністративні правопорушення, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Щодо процесуальних порушень при винесенні постанови.

Додатковим аргументом на користь скасування оскаржуваної постанови є порушення вимог ч. 2 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно з якою постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову.

Натомість судом з`ясовано, що в постанові № 237 від 05.05.2025 зазначено лише прізвище та ім`я посадової особи начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_4 , однак не вказано по батькові даної посадової особи, що унеможливлює точну ідентифікацію посадової особи та перевірку її повноважень.

Підсумкові висновки суду.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновків, що:

1. позивач не був належним чином повідомлений про необхідність явки до підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_3 27.02.2025, оскільки:

- відповідач не в повному обсязі врахував приписи законодавства щодо оформлення свого поштового відправлення з позначками "Повістка ТЦК", "Вручити особисто", що зумовило не у достатній мірі застосування необхідних процедур працівниками пошти;

- повістка фактично не доставлялася за адресою позивача, що підтверджено листом АТ "Укрпошта";

2. у діяннях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що проявляється у неприсутності, зокрема, елемента суб`єктивної сторони вини у формі умислу;

3. при винесенні постанови допущено порушення вимог ч. 2 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо зазначення повного по батькові посадової особи, якою ухвалена спірна постанова.

Зважаючи на викладене, постанова № 237 від 05.05.2025 є протиправною та підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Отже, суд вважає, що доводи сторони позивача, викладені у позові, є достатньо переконливими, адже вони стороною відповідача за відзивом на позовну заяву повною мірою не спростовані.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у справі є всі підстави для визнання оскаржуваної постанови відповідача протиправною та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення за відсутністю у діях позивача складу вказаного адміністративного правопорушення, враховуючи наведене й зважаючи також на приписи п. 3 ч. 1 ст. 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. ст. 5, 77, 244-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов представника позивача ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 до відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Постанову № 237 по справі про адміністративне правопорушення від 05 травня 2025 року за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_5 , якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень визнати протиправною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 закрити за відсутністю у діях ОСОБА_2 складу вказаного адміністративного правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання згідно даних позову: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце знаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Суддя: О. І. Гнип