Справа № 420/13811/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Полтавській області №60 від 16.04.2025 р. про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХУ «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування» - протиправним; зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 розділу ХУ Закону «Про загально обов`язкове Державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 07.04.2025 вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з Заявою про призначення грошової допомоги у розмірі її десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХУ «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування». Однак 23.04.2025 позивачка отримала з Відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного Управління Пенсійного Фонду у Полтавській області Рішення №60 від 16.04.2025 про відмову в призначенні грошової допомоги. ГУ ПФУ в Полтавській області з невідомих причин та безпідставно не узяло до уваги Архівні довідки: № НАСa -219 М-54 від 24.05.2024 р., № НАСА -219 М-55 від 24.05.2024 р. та Довідки №1107 від 23.05.2024 р., які підтверджують те, що ОСОБА_1 3 20.07.1983 р. по 14.11.1984 р. працювала на посаді вихователя ясел-саду №61 станції Котовськ Одеської залізниці та 04.01.1985 по 15.03.1991 на посаді вихователя ясел-саду №4 при військовій частині НОМЕР_2 ; з 25.03.1991 р. по 31.03.2001 р. на посаді вихователя ясел-саду №4 станції Котовська Одеської залізниці, що дає їй повне право в призначенні та отриманні грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» ЗУ «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі; залучив ГУ ПФУ в Одеській області в якості другого відповідача та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.05.2025 до суду від ГУ ПФУ в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що ОСОБА_2 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 07.04.2025 із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі її десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 Розділу XV "Прикінцевих положень" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До заяви додано паспорт, довідку про присвоєння РНОКПП та трудову книжку. Інших документів не додано. В ході аналізу електронної пенсійної справи встановлено, що стаж роботи позивачки, який дає право на виплату вказаної грошової допомоги, становить 23 роки 18 днів. До стажу роботи, який дає право на виплату грошової допомоги, не зараховано періоди: - з 20.07.1983 по 14.11.1984 на посаді вихователя ясел - саду №4 станції Котовська Одеської залізниці та 04.01.1985 по 15.03.1991 на посаді вихователя ясел саду №4 при військовій частині 4200-Б - у зв`язку з відсутністю відомостей щодо перебування/не перебування Позивачки у відпустці без збереження заробітної плати; - з 25.03.1991 по 31.03.2001 на посаді вихователя ясел - саду №61 станції Котовськ Одеської залізниці - у зв`язку з відсутністю відомостей щодо належності зазначеної організації до установ державної/комунальної форми власності та перебування/не перебування Позивачки в зазначений період у відпустці без збереження заробітної плати. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення №60 від 16.04.2025 про відмову у виплаті грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 Розділу XV "Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

28.05.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив ГУ ПФУ в Полтавській області, згідно з якою відзив Головного Управління Пенсійного Фонду у Полтавській області є необґрунтованим, тому що повністю є тотожним з оскаржуваною відмовою, вказаною в рішенні ГУ ПФУ в Полтавській області №60 від 16.04.2025 р. Відповідач по справі навіть не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 в своїй позовній заяві вказала про те, що її трудовий стаж складає 40 років 06 місяців та 29 дні та на правове обґрунтування її вимог.

28.05.2025 до суду від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується із наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії. Оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж відсутнє право на нарахування та виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058.

29.05.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив ГУ ПФУ в Одеській області, згідно з якою всього стаж роботи ОСОБА_1 на посаді виховательки станом на 19.04.2024 року становить: 1 рік 03 місяці 24 дні + 6 років 02 місяці 11 днів. + 33 роки 00 місяці 24 дня = 40 років 06 місяців та 29 дня. Таким чином станом на 19.04.2024 року у ОСОБА_1 загальний стаж вихователя дитячого садочка становить: 40 років 06 місяців та 29 дні, що дає законне право ОСОБА_1 на нарахування та виплаті їй, при призначенні пенсії за віком, грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування».

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.04.2025 звернулася із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі її десяти місячних пенсій, передбаченої п. 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

16.04.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області на підставі заяви та наданих документів було винесено рішення №60 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно Закону, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого у встановленому законодавством порядку.

При цьому в зазначеному рішенні вказано, що до заяви додано паспорт, довідку про присвоєння РНОКПП та трудову книжку, а інших документів не надано.

Заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Полтавській області, яким в ході аналізу електронної пенсійної справи, встановлено, що стаж роботи Позивачки, який дає право на виплату вказаної грошової допомоги, становить 23 роки 18 днів.

До стажу роботи, який дає право на виплату грошової допомоги, не зараховано періоди: - з 20.07.1983 по 14.11.1984 на посаді вихователя ясел - саду №4 станції Котовська Одеської залізниці та 04.01.1985 по 15.03.1991 на посаді вихователя ясел саду №4 при військовій частині НОМЕР_2 - у зв`язку з відсутністю відомостей щодо перебування/не перебування Позивачки у відпустці без збереження заробітної плати; - з 25.03.1991 по 31.03.2001 на посаді вихователя ясел - саду №61 станції Котовськ Одеської залізниці - у зв`язку з відсутністю відомостей щодо належності зазначеної організації до установ державної/комунальної форми власності та перебування/не перебування Позивачки в зазначений період у відпустці без збереження заробітної плати.

За результатами розгляду заяви позивачки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення №60 від 16.04.2025 про відмову у виплаті грошової допомоги, передбаченої п. 7-1 Розділу XV "Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

Зважаючи на те, що стаж ОСОБА_1 станом на 19.04.2024 р. становить 40 років 06 місяців та 29 дні, що дає право на нарахування та виплату при призначенні пенсії за віком, грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування», позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011р. №1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №1191).

Відповідно до п.2 Порядку №1191 до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е», пункту «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993р. №909.

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 (далі Порядок №1191) передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України №1058 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Згідно п. 7 Порядку № 1191, виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Постановою Кабінету Міністрів від 04 листопада 1993 р. № 909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Розділом 2 Переліку №909 передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) наступних закладів охорони здоров`я: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

При цьому, за змістом примітки 3 до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01.01.1992, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Аналізуючи наведені норми, періоди роботи позивача на посадах, передбачених Переліком №909, в закладах та установах незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ мають зараховуватись до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Згідно з Переліком закладів та установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року за № 909, зокрема, в загальноосвітніх навчальних закладах, військових загальноосвітніх навчальних закладах, музичних і художніх школах передбачені посади: учителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчителі-дефектологи, викладачі, сурдопедагоги, тифлопедагоги, вихователі, завідуючі та інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною і навчально-виховною частиною, соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відтак, для виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV необхідно дотримання сукупності таких умов:

- робота на день досягнення пенсійного віку у закладах освіти, на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років;

- стаж роботи на таких посадах на день досягнення пенсійного віку повинен складати не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків;

- факт неодержання пенсійних виплат на день досягнення пенсійного віку.

Схожі спірні відносини вже розглядалися Верховним Судом, зокрема, у постанові від 15.06.2022 по справі №200/854/19-а Верховний Суд зазначив, що норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись вимог, які зазначені вище.

При цьому, стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, обчислюється органами Пенсійного фонду України за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01 січня 2004 року) на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV, за даними трудової книжки, а після впровадження системи персоніфікованого обліку (після 01 січня 2004 року) за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Проте, у тих випадках, коли в трудовій книжці або відомостях про трудову діяльність у реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація, що підтверджує роботу на посадах і в закладах, установах державної та комунальної форми власності, передбачених постановою № 909, то для підтвердження спеціального трудового стажу надаються уточнюючі довідки закладів, установ або їх правонаступників, інші документи, що підтверджують такі відомості.

З огляду на матеріали справи, стаж ОСОБА_1 страховий стаж (повний) згідно перерахунку пенсії 22.08.2024 (Подільське ОУ ПФУ) складає 42 роки, 6 місяців, 16 днів (страховий стаж до 01.01.2004 22 роки 1 місяць 16 днів; страховий стаж після 01.01.2024 20 років 5 місяців).

Згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_3 ОСОБА_1 :

№ 1 20.07.1983 позивачка прийнята на посаду вихователя ясел-саду №61 станції Котовськ Одеської залізниці;

№ 2 14.11.1984 звільнена;

№ 3 04.01.1985 прийнята на посаду вихователя тимчасово при в/ч НОМЕР_4 ясли-садка № 4;

№ 4 19.06.1985 - прийнята на посаду вихователя постійно при в/ч НОМЕР_4 ясли-сада № 4;

№ 5 15.03.1991 звільнена за власним бажанням;

№ 6 25.03.1991 прийнята на посаду вихователя на період декретної відпустки та відпустки по догляду за дитиною;

№ 7 01.11.1994 переведена постійно на посаду вихователя;

№ 8 - 02.04.2001 р. яслі садок №61 ст. Котовськ, Одеської залізниці переведено в розпорядження міського відділу освіти з 01.04.2001 р. на підставі рішення Котовської міської ради від 24.01.2001 р. №114 та розпорядження №34 від 27.02.2001 р.;

№ 9 - 28.12.2001 р. яслі садок №61 перейменовано в яслі садок №3 м. Котовська;

№ 10 - 19.09.2012 р. Відділ освіти Котовської міської ради. Назва закладу змінена на Котовський дошкільний навчальний заклад (ясла-садку) №3 «Сонечко» комбінованого типу Котовської міської ради Одеської області;

№ 11 - 18.08.2016 р. Відділ освіти Котовської міської ради перейменовано у Відділ освіти Подільської міської ради;

№ 12 - 03.10.2016 р. назва закладу змінена на дошкільний навчальний заклад (ясла-садку) №3 «Сонечко» комбінованого типу Подільської міської ради Одеської області;

№ 13 - 16.05.2017 р. Відділ освіти Подільської міської ради перейменовано в управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Подільської міської ради;

№ 14 22.10.2019 р. Управління освіти, сім`ї, молоді та спорту Подільської міської ради перейменовано в Управління освіти, сім`ї та молодіжної політики Подільської міської ради;

№ 15 - 12.01.2021 р. Управління освіти, сім`ї та молодіжної політики Подільської міської ради перейменовано в Управління освіти Подільської міської ради Подільського району Одеської області;

№ 16 - 24.06.2022 р. Управління освіти Подільської міської ради Подільського району Одеської області перейменовано в Управління освіти і гуманітарної політики Подільської міської ради Подільського району Одеської області (34 роки 01 місяць 03 дні).

Всього стаж роботи ОСОБА_1 на посаді виховательки станом на 19.04.2024 року становить: 1 рік 03 місяці 24 дні + 6 років 02 місяці 11 днів. + 33 роки 00 місяці 24 дня = 40 років 06 місяців та 29 дня.

При цьому, звертаючись до органу ПФУ, позивачка надала наявні у неї документи: копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 - копію свідоцтва про шлюб; - копію паспорта та коду ОСОБА_1 ; копію трудової книжки ОСОБА_1 ; копію Архівної Довідки № НАСа -219 М-54 від 24.05.2024 р.; копію Архівної Довідки № НАСa -219 М-55 від 24.05.2024 р.; копію Довідки №1107 від 23.05.2024 р.

Архівна довідка від 24.05.2024 № НАСа-219 М-54 АТ «Укрзалізниця» видана на підставі особових рахунків з 07.1983 по 09.1984 про заробітну плату ОСОБА_3 за липень 1983 р. вересень 1984 р.

Архівна довідка від 24.05.2024 № № НАСа-219 М-55 АТ «Укрзалізниця», наказ 20.07.1983 №42 « ОСОБА_4 , 1964 года рождения, принять на должность воспитателя»; Наказ 25.03.1991 №1 - « ОСОБА_1 , 1964 года рождения, принять на должность воспитателя я/с 61 с 25 марта 1991 года».

Згідно довідки Управління освіти і гуманітарної політики Подільського району Одеської області Подільської міської ради від 23.05.2024 № 1107, дошкільний заклад №61 передано до комунальної власності міста рішенням Котовської міської ради від 24.01.2001 р. №1 14- ХХІІ «Про надання згоди на прийом до міської комунальної власності житлового фонду дистанції цивільних споруд та об`єктів соціальної інфраструктури Одеської залізниці». Рішенням виконавчого комітету Котовської міської ради №535 від 06.12.2001р. «Про перейменування дошкільного закладу №61» заклад перейменовано у дошкільний заклад №3. Згідно карток про нарахування заробітної плати фактична передача закладу до комунальної власності міста відбулася з 01.04.2001 р. На момент передачі ОСОБА_1 в дошкільному закладі №61 (в подальшому дошкільному закладі №3) виконувала обов`язки вихователя, де і працює по теперішній час.

При цьому суд критично оціню доводи ГУ ПФУ в Полтавській області, що наведені у відзиві, про те, що до заяви додано паспорт, довідку про присвоєння РНОКПП та трудову книжку; інших документів не додано, оскільки до цього самого відзиву цим же відповідачем додано копії вищезазначених довідок, які очевидно наявні в матеріалах пенсійної справи.

Посилання у спірному рішенні ГУ ПФУ в Полтавській області на те, в останнього відсутні відомості щодо перебування/не перебування позивачки у відпустці без збереження заробітної плати і належності організації до установ державної / комунальної форми власності є неправомірними та безпідставними, оскільки пенсійним органом не було направлено листів щодо можливості надання документів для перевірки довідок для призначення (перерахунку), а позивачка жодним чином не має відношення до факту наявності або відсутності у розпорядженні ГУ ПФУ певної інформації, яка підлягає уточненню. В свою чергу, позивачкою зі свого боку було надано всі наявні в неї документи, які суд визнає достатніми для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги.

Так, органи Пенсійного фонду України мають право звертатися із запитами, зокрема, для збору інформації, необхідної для призначення, перерахунку та виплати пенсій, а також для перевірки достовірності поданих документів. Вони можуть надсилати запити як до інших державних органів, так і до фізичних та юридичних осіб, якщо це потрібно для виконання їхніх функцій.

При цьому для виплати грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV позивачкою дотримано сукупності таких умов:

- робота на день досягнення пенсійного віку у закладах освіти, на посаді, що дає право на призначення пенсії за вислугу років;

- стаж роботи на таких посадах на день досягнення пенсійного віку повинен складати не менше 30 років для жінок та 35 років для чоловіків;

- факт неодержання пенсійних виплат на день досягнення пенсійного віку.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, визначений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 .

Судом встановлено, що посади вихователя передбачена Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі також - Порядок № 637).

У пунктах 1 та 2 Порядку № 637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Жодних підстав для неврахування при цьому записів у трудовий книжці та уточнюючих довідок у пенсійного органу не було, тому останнім безпідставно прийнято оскаржуване рішення за викладених в ньому мотивів.

В свою чергу, позивачка має понад 35 років стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо визначення компетентного органу, на який необхідно покласти обов`язок із перерахунку позивачу пенсії (нарахування та виплати одноразової допомоги), суд враховує такі обставини.

У силу абзацу 14 пункту 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу першого пункту 4.10 Порядку № 22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом з розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії визначено ГУ ПФУ в Одеській області за місцем фактичного проживання позивачки, то саме цей орган і має завершити процедуру нарахування позивачці одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Вирішуючи спір, суд враховує, що юридична природа соціальних виплат, у тому числі пенсій, розглядається ЄСПЛ не лише з позицій права власності, але й пов`язує з ними принцип захисту «законних очікувань» (reasonable expectations) та принцип правової визначеності (legal certainty), що є невід`ємними елементами принципу правової держави та верховенства права.

Так, у справі «Суханов та Ільченко проти України» ЄСПЛ зазначив, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинний Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (Заява № 68385/10 та №71378/10, пункт 35).

Отже, у контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції об`єктами права власності можуть бути у тому числі «легітимні очікування» та «майнові права» (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява №12742/87; ухвала ЄСПЛ від 13 грудня 1984 року щодо прийнятності заяви S. v. the United Kingdom, № 10741/84).

Тобто коли соціальна чи інша подібна виплата закріплена законом, вона має виплачуватися на основі чітких і об`єктивних критеріїв і, якщо людина очевидно підходить під ці критерії, це породжує у такої людини виправдане очікування в розумінні статті 1 Першого протоколу.

Також практикою Європейського суду з прав людини сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у пункті 61 Рішення «Брумареску проти Румунії» Європейський суд з прав людини зазначив, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (Brumarescu v. the Romania, заява № 28342/95). У пункті 109 справи «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови» Суд зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (Metropolitan Church of Bessarabia and Others v. the Moldova, заява № 45701/99).

Отже, неправомірне позбавлення особи пенсії не узгоджується з принципом правової визначеності.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, яка висловлена у рішенні від 4 червня 2019 року № 2-р/2019 (пункти 3.1 та 3.2 мотивувальної частини) до основних обов`язків держави належить забезпечення реалізації громадянами соціальних, культурних та економічних прав; гарантування державою конституційного права на соціальний захист є однією з необхідних умов існування особи і суспільства; рівень соціального забезпечення в державі має відповідати потребам громадян, що сприятиме соціальній стабільності, забезпечуватиме соціальну справедливість та довіру до держави; гарантування державою цих прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення як складової конституційного права на соціальний захист, має здійснюватися на основі Конституції України та у спосіб, що відповідає їй.

Основними завданнями соціальної держави є створення умов для реалізації соціальних, культурних та економічних прав людини, сприяння самостійності і відповідальності кожної особи за свої дії, надання соціальної допомоги тим громадянам, які з незалежних від них обставин не можуть забезпечити достатній рівень життя для себе і своєї сім`ї (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012).

За будь-яких обставин сутність права на пенсійне забезпечення як складової частини конституційного права на соціальний захист не може бути порушена, а законодавче регулювання у цій сфері має відповідати принципам соціальної держави. Конституційний Суд України наголошував на необхідності дотримання вказаних принципів, зокрема, у Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011.

У справі «Трегубенко проти України» (заява № 61333/00, пункт 53) Суд вказав, що позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, зокрема «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинне відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Таким чином, позбавлення права на пенсію або звуження обсягу цього права має здійснюватися на підставі принципу верховенства права (закону, який не повинен суперечити принципам верховенства права має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм).

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне присудити позивачу понесені ним судові витрати з урахуванням розсуду спору відповідно до положень ч.8 ст.139 КАС України, - за рахунок асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ПФУ в Полтавській області. Так, з порушенням права, яке потребувало судового захисту, в першу чергу пов`язано прийняття неправомірного рішення ГУ ПФУ в Полтавській області, тоді як обраний судом спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату одноразового грошової допомоги обумовлений організацією виплати такої допомоги, тобто способом захисту порушеного права.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36600, м. Полтава, вулиця Гоголя, будинок, 34; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №60 від 16.04.2025 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії та призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі її десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять грн. 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк