Справа № 360/1141/25
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

04 серпня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1141/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Воронкової Олени Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 до Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Воронкової Олени Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (далі відповідач), в якому представник позивача просить суд:

- визнати протиправними дії Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування ДСНС України щодо відмови провести нарахування та виплату ОСОБА_1 допомоги на вирішення соціально побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення;

- зобов`язати Міжрегіональний центр гуманітарного розмінування та швидкого реагування ДСНС України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 допомогу на вирішення соціально побутових питань та матеріальну допомоги на оздоровлення в розмірах кожної допомоги, що не перевищує розміру місячного грошового забезпечення;

- визнати протиправними дії Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування ДСНС України щодо відмови в наданні щорічної відпустки та відмови в нарахуванні компенсації за невикористану щорічну відпустку ОСОБА_1 за 2025 рік у розмірі 45 календарних днів;

- зобов`язати Міжрегіональний центр гуманітарного розмінування та швидкого реагування ДСНС України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 2025 рік у розмірі 45 календарних днів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначає, що позивача було звільнено згідно з наказом 27.02.2025 №89-НК/87. При цьому відповідач не повністю здійснив з позивачем належний розрахунок при звільненні, оскільки не було виплачено допомогу на вирішення соціально побутових питань, матеріальну допомогу на оздоровлення, а також компенсацію за невикористану відпустку у 45 календарних днів. Міжрегіональний центр гуманітарного розмінування та швидкого реагування ДСНС України листом від 14.05.2025 повідомив Позивача про те, що відсутні підстави для виплати йому допомоги на вирішення соціально побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення у зв`язку з тим, що кошторисом на 2025 рік грошові кошти не передбачені. Також зазначено, що позивачу не було компенсовано невикористану відпустку 45 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за 2025 рік, оскільки було перевищено максимальний строк до якого ОСОБА_1 мав право перебувати у розпорядженні. Позивач вважає протиправними дії відповідача, тому змушений звернутися з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 02.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог та вказує, що відповідно до пункту 1 розділу XXIX Інструкції № 623 особам рядового і начальницького складу за рішенням керівника (начальника) органу управління (підрозділу) в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу управління (підрозділу), один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення. Підставами для виплати особам рядового і начальницького складу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є їх рапорт про надання зазначеної матеріальної допомоги та відповідний наказ керівника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати зазначеної матеріальної допомоги (пункт 2 XXIX Інструкції № 623). Отже, з системного аналізу наведених норм права вбачається, що допомога для вирішення соціально-побутових питань вважається одноразовим додатковим видом грошового забезпечення і входить до його складу, її виплата здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів. Вказав, що у розрахунку потреби в коштах для виплати грошового забезпечення на 2025 рік по загальному фонду МЦГР ШР ДСНС України відсутні кошти на матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Також зазначив, що за результатами службового розслідування, призначеного наказом МЦГР ШР ДСНС України від 19.02.2025 № НС-139/87 Про призначення комісії з службового розслідування щодо виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , який був зарахований у розпорядження начальника МЦГР ШР ДСНС України, виявлено порушення положень Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом МВС України від 20.07.2018 № 623, що призвело до надмірно виплаченого грошового забезпечення за період 28.09.2024 по 31.01.2025. Враховуючи вищевикладене, та те, що грошове забезпечення за період 28.09.2024 по 31.01.2025 визнано надмірно виплаченим, відповідно п.1 розділу ХХХ та п. 1 розділу XХІХ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту відсутні підстави для виплати грошової допомоги для оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 за 2025 рік.

Щодо компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2025 рік у розмірі 45 календарних днів зазначив, що максимальний строк до якого ОСОБА_1 мав право перебувати у розпорядженні це шість місяців з дати виходу наказу ДСНС про зарахування у розпорядження. У зв`язку із вищезазначеним ОСОБА_1 не компенсовано 45 календарних днів невикористаної щорічної відпустки за 2025 рік.

Просив у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) полковник служби цивільного захисту, колишній заступник начальника центру з оперативного реагування Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування ДСНС України, який перебуває у розпорядженні начальника Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування ДСНС України, звільненого зі служби цивільного захисту за пунктом 176 підпунктом 4 (у зв`язку зі скороченням штату) Положення про порядок проходження служби цивільного захисту особами рядового і начальницького складу, звільненого наказом ДСНС України від 27.02.2025 №166 (по особовому складу цивільного захисту), наказом Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування ДСНС України від 27.02.2025 №89-НК/87 «Про кадрові питання» з 27.02.2025 виключений з кадрів ДСНС України, списків особового складу Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування ДСНС України, всіх видів забезпечення.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджено копією посвідчення від 21 грудня 2015 року серії НОМЕР_2 .

Представник позивача вважає, що відповідач не повністю здійснив з позивачем належний розрахунок при звільненні, оскільки не було виплачено допомогу на вирішення соціально побутових питань та матеріальну допомогу на оздоровлення, а також не було виплачено компенсацію за невикористану відпустку у 45 календарних днів.

Листом від 14.05.2025 за №87 010-1416/87 070, на адвокатський запит вих. від 05.05.2025 №2006/25/зг, відповідач повідомив, що допомога для оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік полковнику служби цивільного захисту ОСОБА_1 не були виплачені у зв`язку з тим, що особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту грошова допомоги для оздоровлення та матеріальна допомоги для вирішення соціально-побутових питань виплачується у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення. Кошторисом на 2025 рік для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань грошові кошти не передбачені. Допомога для оздоровлення виплачується при наявності коштів. Враховуючи вищевикладене, та те, що грошове забезпечення за період 28.09.2024 по 31.01.2025 визнано надмірно виплаченим, відповідно п.1 розділу ХХХ та п. 1 розділу XХІХ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту відсутні підстави для виплати грошової допомоги для оздоровлення та вирішення соціально побутових питань ОСОБА_1 за 2025 рік. У зв`язку із перевищеним терміном перебування у розпорядженні ОСОБА_1 , колишнього заступника начальника центру з оперативного реагування МЦГР ШР ДСНС України, який у зв`язку із організаційно-штатними заходами був зарахований у розпорядження начальника МЦГР ШР ДСНС України наказом ДСНС України від 29.03.2024 року № 210 строк перебування особи рядового і начальницького складу в розпорядженні керівника (начальника) відповідного органу чи підрозділу цивільного захисту не може бути більшим, ніж шість місяців з урахуванням часу перебування на стаціонарному лікуванні (обстеженні, медичному огляді) та у відпустці (крім відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами або відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі, коли дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною

У зв`язку з невиплатою матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги для оздоровлення та компенсації за невикористану відпустку у 45 календарних днів за 2025 рік позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Згідно із ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях , а також членів їхніх сімей.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України, які проходять службу цивільного захисту, а також визначає загальні засади та порядок проходження цієї, права та обов`язки осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту є Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України).

Згідно з статтею 101 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України) служба цивільного захисту - це державна служба особливого характеру, покликана забезпечувати пожежну охорону, захист населення і територій від негативного впливу надзвичайних ситуацій, запобігання і реагування на надзвичайні ситуації, ліквідацію їх наслідків у мирний час та в особливий період.

Відповідно до статті 115 КЦЗ України держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів та підрозділів цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Приписами статті 125 КЦЗ України визначено, що держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків. Порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Постанови № 704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі державні органи).

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови № 704 надане право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, зокрема надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

За змістом пункту 7 Постанови № 704 видатки, пов`язані з реалізацією цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів.

За положенням пункту 8 Постанови № 704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 704 та з метою визначення умов та розмірів виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту наказом Міністерства внутрішніх справ України від 20.07.2018 №623 затверджена Інструкція про порядок виплати грошовою забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту.

Відповідно до пункту 1 розділу XXIX Інструкції № 623 особам рядового і начальницького складу за рішенням керівника (начальника) органу управління (підрозділу) в межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу управління (підрозділу), один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує місячного грошового забезпечення.

Підставами для виплати особам рядового і начальницького складу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є їх рапорт про надання зазначеної матеріальної допомоги та відповідний наказ керівника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати зазначеної матеріальної допомоги (пункт 2 XXIX Інструкції № 623).

Відповідно до положень п. 1, 2 розділу XXX Інструкції №623 - особам рядового і начальницького складу, у тому числі тим, хто перебуває в розпорядженні органу управління (підрозділу), за рішенням керівника органу управління (підрозділу) один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірах їх місячного грошового забезпечення. Підставами для виплати особам рядового і начальницького складу допомоги для оздоровлення є їх рапорт із проханням надати зазначену матеріальну допомогу та відповідний наказ керівника органу управління (підрозділу) на здійснення виплати грошової допомоги для оздоровлення.

Отже, з системного аналізу наведених норм права вбачається, що допомога для вирішення соціально-побутових питань та допомога для оздоровлення вважається одноразовим додатковим видом грошового забезпечення і входить до його складу, їх виплати здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення, передбачених у державному бюджеті для утримання державних органів на підставі рапорту про надання зазначеної допомоги за рішенням керівника органу управління (підрозділу).

Також, суд зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства (п.п. 3 п. 5 Постанови КМУ № 704, п. 1 розділів XXIX та ХХХ Інструкції №623) виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення віднесена до права керівника державного органу, а не є обов`язковою виплатою.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до керівництва з відповідним рапортом стосовно надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2025 рік та допомоги для оздоровлення за 2025 рік.

Рішення, прийняте керівником органу, про надання такої допомоги також в матеріалах справи відсутнє.

Крім того, судом встановлено, що згідно розрахунку потреби в коштах для виплати грошового забезпечення на 2025 рік по загальному фонду по апарату Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (кошторисні призначення по коду 1006280) відсутні кошти на матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідач пояснює невиплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення саме відсутністю коштів (бюджетних асигнувань), що прямо передбачені на виплату такої допомоги.

Відтак, суд зазначає, що зазначеними вище нормами чинного законодавства не визначено імперативного обов`язку для керівника органу служби цивільного захисту надавати в обов`язковому порядку матеріальну допомогу як для оздоровлення, так і для вирішення соціально-побутових питань, які в свою чергу є додатковими видами грошового забезпечення, не є постійними та обов`язковими і надаються в межах затверджених асигнувань на підставі звернення до керівництва з відповідним рапортом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем (представником позивача) на підтвердження обгрунтування позовних вимог не надано доказів звернення ОСОБА_1 до відповідача із відповідним рапортом.

З огляду на зазначене, посилання позивача на ті обставини, що відносно нього наявні обставини, які надають йому право на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, допомоги для оздоровлення при звільненні зі служби цивільного захисту, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної адміністративної справи, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2025 рік у розмірі 45 календарних днів, суд зазначає.

Статтею 24 Закону України «Про відпустки» передбачено обов`язок роботодавця щодо компенсації невикористаних щорічних та додаткових відпусток у разі звільнення працівника.

Згідно з частиною першою статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки,зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Отже, всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Функціонування єдиної державної системи цивільного захисту регулюється Кодексом цивільного захисту України від 2 жовтня 2012 року № 5403-VI, статтею 115 якого установлено, що держава забезпечує соціальний та правовий захист осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, працівників органів та підрозділів цивільного захисту і членів їхніх сімей відповідно до Конституції України, цього Кодексу та інших законодавчих актів.

У відповідності до статті 125 Кодексу цивільного захисту України держава гарантує достатнє грошове забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту з метою створення умов для належного та сумлінного виконання ними службових обов`язків. Розміри, порядок та умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 25 статті 129 Кодексу цивільного захисту України у рік звільнення із

служби особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту в разі невикористання ними щорічних основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, у тому числі за не використані дні щорічних відпусток у минулі роки.

Аналогічна норма закріплена в частині 3 розділу XХVІІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 20 липня 2018 року № 623.

Як свідчать матеріали справи, при звільненні з органів ДСНС України позивачеві не було виплачено грошову компенсацію за невикористану ним щорічну основну відпустку за 2025 рік.

Підсумовуючи наведене, відповідачем до суду не надано жодного належного доказу на спростування права позивача на отримання компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки або на підтвердження виконання суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків, а тому суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної оплачуваної відпустки за період проходження служби за 2025 рік.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати вказану компенсацію за чітко вказану кількість днів - 45, суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, зважаючи на відсутність беззаперечних доказів щодо кількості днів щорічної оплачуваної відпустки, які не використано позивачем під час несення служби.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «РуїзТорія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вони не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Сторонами не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач у спірних правовідносинах згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнений

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги адвоката Воронкової Олени Ігорівни в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій (с. Ватутіне, Харківський р-н, Харківська обл., 63212, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міжрегіонального центру гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку, за 2025 рік.

Зобов`язати Міжрегіональний центр гуманітарного розмінування та швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2025 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення зі служби - 27.02.2025.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов