Справа № 638/4109/25
Суддя: Хайкін В. М.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/4109/25
Провадження № 2-а/638/191/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,

за участю секретаря: Веремчук Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №495 від 25.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

06.03.2025 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Закоморної К.О. до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №495 від 25.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, згідно прохальної частини якого просить суд: скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №495 від 25.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення у виді штрафу в сумі 17 000,00 грн.Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи, знаходиться на обліку в Харківському КНП «Обласний психоневрологічний диспансер №3», отримує пенсію по інвалідності. Наприкінці листопада 2024 року разом з матір`ю ОСОБА_2 у своїй поштовій скриньці позивач знайшов повістку про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення свої даних. Позивач обґрунтовано вважав, що знятий з військового обліку, але у зв`язку із поганим самопочуттям у супроводі матері прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та надав всі свої документи, які підтверджують статус особи з інвалідністю ІІ групи. Разом з тим, позивачу не надали жодного документа, що підтверджує його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 та подання документів для уточнення військово-облікових даних. 25.02.2025 року о 09 год 00 хв. ранку, позивача на вулиці біля супермаркету «Клас» співробітники ІНФОРМАЦІЯ_2 затримали, навіть не запитали документи, одразу посадили в машину та повезли до поліклініки, де змусили проходити медичний огляд, а потім повезли до ІНФОРМАЦІЯ_2 та надали позивачу постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №495 від 25.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, після чого відпустили додому. Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП безпідставно, оскільки має бути наявний факт скоєння правопорушення та вина особи. Позивач жодного протиправного, винної дії чи бездіяльності, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, не здійснював. Позивач вважає, що не було проведено своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи та її вирішення в точній відповідності з законом. Процедура розгляду адміністративної справи та винесення постанови по адміністративній справі відбувалась з грубим порушенням відповідних норм Конституції України, КУпАП та Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони №3 від 01.01.2024 року. Були порушені права позивача, гарантовані частиною 1 статті 268 КУпАП. Позивачу належним чином не було роз`яснено про те, що 25.02.2025 року відбудеться розгляд адміністративної справи проти нього, а також не було роз`яснено його права як особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Розгляд адміністративної справи фактично не відбувся, та не були з`ясовані всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Враховуючи викладені обставини, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який просить задовольнити.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20.03.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін.

31.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» до суду від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 надійшов відзив на позов, в якому остання просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що 18.11.2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 за адресою проживання ( АДРЕСА_1 ) була направлена повістка №1255192 з вимогою прибуття на 28.11.2024 року о 14:00 годині для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до інформації Укрпошти (довідка про причини повернення Ф20), повідомлення з вимогою отримати рекомендований лист було опущено в поштову скриньку 23.11.2024 року, але не отримана за відсутності адресата за вказаною адресою та повернута за місцем обслуговування 26.11.2024 року. Поважних причин неприбуття по повістці ОСОБА_1 не надав, тому був поданий у розшук до ХРУП №3 ГУНП в Харківській області. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. На підставі статті 259 КУпАП, до НП направлено звернення з вимогою щодо доставки порушника для притягнення до адміністративної відповідальності. 25.02.2025 року ОСОБА_1 особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той же день була винесена постанова №495 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Відповідно до абзацу 5 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику. 25.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 в присутності ОСОБА_1 була винесена постанова №495 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Копію постанови №495 ОСОБА_1 отримав на руки особисто 25.02.2025 року.

01.04.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Закоморної К.О. через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивача зазначає, що у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не зазначено, які саме конкретно відомості про себе (персональні дані) позивач був зобов`язаний уточнити і не уточнив, а отже не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП. З наданих відповідачем копій документів до відзиву на позов стосовно позивача не вбачається, що відповідачем вживались заходи щодо отримання персональних відомостей позивача в порядку електронної інформаційної взаємодії, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалось. Відповідач не тільки не надає належні та допустимі докази того, що позивач був належним чином повідомлений про розгляд 25.02.2025 року адміністративної справи відносно нього, а й підтверджує, що порушив процедуру розгляду адміністративної справи та права позивача, гарантовані частиною 1 статті 268 КУпАП.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 25.06.2025 року задоволено клопотання позивача та витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_3 належним чином завірені матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

27.06.2025 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла затребувана інформація.

В судове засідання позивач/ ОСОБА_1 не з`явився, від представника позивача адвоката Закоморної К.О. в матеріалах справи наявна заява з проханням проводити розгляд справи за їх відсутності, позивні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явилась, причину неявки не повідомила, про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином.

Згідно з частиною 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з частиною 1 статті 9, статті 10 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Матеріалами справи встановлено, що згідно довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ №683018, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є інвалідом другої групи з 01.04.2022 року за загальним захворюванням та інвалідність встановлена безстроково.

Згідно картки обстеження та медичного огляду, ОСОБА_1 є придатним до військової служби.

25.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_4 прийнято постанову №495, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. Згідно вказаної постанови встановлено, що у період дії правового режиму воєнного стану, котрий введений Указом Президента України №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року (зі змінами), під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022, при перевірці документів громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було встановлено факт порушення останнім законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. ОСОБА_1 , являючись військовозобов`язаним, без поважних на те причин, не з`явився за кликом по повістці «28» листопада 2024 року о 14:00 годині, сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка була надіслана засобами поштового зв`язку 18.11.2024 року через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання або фактичного місця проживання для уточнення даних з прибуттям до ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначене підтверджується повідомленням Укрпошти 28.11.2024 року за місцем обслуговування, підстава повернення повістки неотримання повістки у зв`язку з відсутністю адресат. Тому, приймаючи до уваги дані обставини, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був належним чином оповіщений, але за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 на визначений час і даті не з`явився, причини не прибуття не повідомив. Зазначене правопорушення вчинене під час дії особливого періоду, який настав з моменту оприлюднення Указу Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року і діє до теперішнього часу.

Постановою КМУ від 15.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період (далі по тексту - Постанова № 560), яким в тому числі передбачений порядок оповіщення військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 41 Постанови №560 визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до наведеного вище, у спосіб визначений Постановою № 560, 18.11.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була направлена повістка №1255192 від 18.11.2024 (номер відправлення АТ «Укрпошта» 168) за якою ОСОБА_1 належало з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_2 , о 14:00 годині 28.11.2024 року.

Зазначене відправлення було повернуто відправникові 28.11.2024 року з приміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Повістка №1255192 від 18.11.2024 була сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з використанням відомостей і даних, що містяться в реєстрі, та відповідає вимогам п.п. 29, 30, 30-1, 30-2, 30-3 Постанови № 560.

Пункт 41 Постанови №560 визначає, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є серед інших: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання, що відповідає відміткам на Ф.20 на поштовому конверті.

Відповідно до підпункту 2) пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560: «Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання».

Змінами, внесеними постановою уряду від 08 жовтня 2024р. №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам. У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК». Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

У справі судова повістка безпосередньо ОСОБА_1 вручена не була, втім, працівниками пошти проставлено відмітку «одержувач відсутній за вказаною адресою».

Згідно пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Одночасно із введенням воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року № 2105-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, а надалі іншими Указами Президента України цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

Згідно з пунктом 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені у статті 22 Закон № 3543, відповідно до абзацу другого частини першої, абзацу восьмого частини третьої якої громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

З аналізу зазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Отже, за змістом зазначених положень статті 22 Закону № 3543-XII відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає за неприбуття особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у місце та строк, зазначені в отриманих ними документах, зокрема, повістці.

Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у спірному випадку полягає у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, це правопорушення є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

З аналізу вищезазначених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.

Повноваження та компетенція територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо розгляду адміністративних справ за ст.ст. 210, 210-1, 211 КУпАП визначена статтею 235 КУпАП.

Згідно з статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, шо мають значення для правильного вирішення справи. У випадках, передбачених частиною першою статті 258 КУпАП, виноситься постанова по справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП. Статтею 283 КУпАП визначено зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Постанова №495 складена уповноваженою особою.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 3 статті 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Натомість станом на дату виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач не з`явився, про поважність причин своєї неявки не повідомив, підтверджуючих обставин поважності причини неприбуття не надав, як того вимагає пункт 23 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, а саме: поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Надалі, як того вимагає пункт 24 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, у разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Враховуючи те, що позивач не з`явився до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у встановлений відповідачем строк, для подальшого забезпечення відповідачем виконання вимог статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд приходить до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 3 статті 210-1 КУпАП, як наслідок оскаржувана постанова прийнята відповідачем в межах наданих йому повноважень та правомірно.

Таким чином, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП відповідає встановленим судом фактичним обставинам справи, стягнення накладено в межах санкції частини 3 статті 210-1 КУпАП, отже підстав для її скасування судом не встановлено.

З аналізу вищезазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Суд зазначає, що позивачем не надано доказів оновлення особистих даних, які він зобов`язаний з 18.05.2024 по 16.07.2024 уточнити (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження, однак, матеріали справи не містять відомостей, що у встановлені законом строки та способи позивач оновив свої облікові дані.

Позивач посилається на те, що обґрунтовано вважав, що знятий з військового обліку та наприкінці листопада 2024 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 та надав документи, які підтверджують статус особи з інвалідністю ІІ групи.

Позивачем не доведено факту того, що останній звертався до відповідача із наданням відстрочки.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Частиною 7, 8 статті 23 вищевказаного Закону встановлено, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки. Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Суд відхиляє доводи позивача щодо відсутності у відповідача права притягнути його до відповідальності на підставі частини 3 статті 210 КУпАП, з огляду на приписи примітки до вказаної статті, згідно із якою положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів.

Відтак, держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити, чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

Суд також зазначає, що з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 за повісткою на 28.11.2024 є обов`язком позивача, враховуючи, що повістка є виключно письмовим документом, який видається на ім`я конкретної особи, тобто військовозобов`язаного із зазначенням обов`язку такої особи з`явитись у територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Доказів того, що ОСОБА_1 у вказаний день прибував до ІНФОРМАЦІЯ_2 саме за викликом по повістці, ним до суду надано не було.

При цьому, слід зазначити, що за загальним терміном «повістка» це: повістка для уточнення даних - вручають для уточнення та оновлення інформації про склад сім`ї, стан здоров`я військовозобов`язаних, місце роботи, тощо; повістка для проходження військово-лікарської комісії (ВЛК) - вручається для проходження медичного обстеження; мобілізаційне розпорядження - вручається військовозобов`язаним особам, котрі пройшли медичну комісію та визнані придатними до несення військової служби. Тобто, мета явки особи до ІНФОРМАЦІЯ_2 за надісланою повісткою не обмежується лише вчиненням такою особою дій стосовно оновлення (уточнення) інформації про цю особу, а тому ОСОБА_1 , відповідно до законодавства, зобов`язаний був прибути по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 для виконання певний дій.

Окрім цього, суд зазначає, що відповідно до абзацу 5 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику

Тому, із врахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що позивача ОСОБА_1 було правомірно притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, оскільки останній без поважних причин не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 28.11.2024.

Відповідно до положень частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, керуючись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», зокрема, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, суд приходить до висновку, що відповідачем правомірно було винесено оскаржувану постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності №495 від 25.02.2025 року за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

За наведених обставин процесуальних порушень під час складення оскаржуваної постанови судом не встановлено.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 210-1, 235, 288 КУпАП, ст. 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови №495 від 25.02.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя: