Справа № 460/12302/24
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/12302/24 пров. № А/857/1065/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року, ухвалене суддею Комшелюк Т.О. у м.Рівне в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі № 460/12302/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТК АЛЬЯНС ІДЕАЛ» до Рівненської митниці про визнання протиправними, скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

в грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Матсервіс Трейд» (далі позивач) звернулось до суду з позовом до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (далі відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати картки відмови №UA206080/2023/000125 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA206000/2023/000154/2 від 26.10.2023.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення ухвалене за неправильно застосованих норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, неповного з`ясування обставин справи і підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем документально не підтверджено повноту включення до заявленого рівня вартості транспортної складової митної вартості відповідно до п.10 статті 58 МКУ - експедиторські витрати. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товарів, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості. Митну вартість товару визначено на підставі інформації щодо митної вартості аналогічного товару, митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 31.08.2024 UA500500/2024/030283 2,33 USD/1кг, що на момент подання ЕМД становить 2,09 EUR/кг (Плівки спп полімерні не орієнтовані біаксиально (поліпропіленові каст плівки) гнучкі, не кольорові та без малюнка, мають не пористу будову, не містять підкладки, армуючих елементів не є самоклійними, не мають покриттів з обох боків, не сполучені паралельно з іншими матеріалами, не пластифіковані, у рулонах. Використовується для пакування промислових та харчових товарів). Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 41191,85EUR, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 1899953,57 грн (2,09 EUR /кг* 19709,02 кг* 46,1245 грн/EUR). Для визначення митної вартості оцінюваних товарів використано вартості із альтернативних товарів за схожими фізичними характеристиками та призначенням, відповідно до інформації, що наявна в митниці, згідно рівнів митної вартості ЄАІС Держмитслужби. Випуск товару у вільний обіг здійснено за МД від 19.09.2024 №24UA99U2, без врахування частини 7 статі 55 МК України. Сума додатково нарахованих митних платежів становить 63158,47 грн (за курсом НБУ на день випуску товару у вільний обіг).

Позивачем відзиву на апеляційну скаргу не подано, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Судом встановлено, що ТОВ «ТК АЛЬЯНС ІДЕАЛ» - покупець та фірма SLONCE ROMA Sp. Z o.0. продавець, 02 вересня 2024 року уклали контракт на поставку № 02/09/2024 (далі Контракт).

Предметом контракту є поставка плівки.

Згідно п. 1.2 Контракту, найменування, кількість, асортимент, комплектність, ціна Товару та дата відвантаження кожної партії визначаються Сторонами в замовленнях Покупця, підтверджених Продавцем. Замовлення Покупця вважається узгодженим з моменту отримання Покупцем від Продавця підтвердження замовлення на постачання партії Товару. Продавець надсилає письмове підтвердження замовлення у вигляді проформи-інвойсу електронною поштою протягом 2 (двох) робочих днів з дати отримання замовлення.

Згідно п. 1.3 Контракту, періодичність поставок визначається періодичністю замовлень Покупця.

Пунктом 1.4 Контракту визначено, що строки поставки кожної партії Товару вказуються у відповідному Інвойсі.

Відповідно до п. 2.1 Контракту, загальна вартість контракту складається із загальної суми всіх проформ до цього контракту. Валютою ціни та платежу є ЄВРО або USD. Ціна на Товар до кожної партії фіксується у проформа-інвойсі до цієї партії та діє до 100% її оплати. Після внесення повної або часткової оплати ціна на партію зміні не підлягає.

Згідно п. 2.2 Контракту оплата за товар, що поставляється, за цим контрактом здійснюється у розмірі 100 % перед відвантаженням, якщо інше не передбачено проформою Інвойс/Інвойсом. У тому випадку, якщо Покупцем провадиться попередня оплата Товару і з якоїсь причини не відбудеться поставки оплаченого товару, Продавець зобов`язаний повернути Покупцеві суму грошових коштів, сплачених ним за цей Товар, протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту закінчення погодженого терміну поставки товару.

За змістом п. 2.3 Контракту, датою оплати вважається дата надходження коштів на рахунок Продавця у Банку Продавця.

У вартість Товару включається вартість маркування, тари та упаковки, завантаження Товару у транспортний засіб Продавця, страхування вантажу під час транспортування. Всі інші витрати покриватимуться сторонами відповідно до положень Інкотермс 2010 року (п. 2.4 контракту).

Усі податки, мита та інші збори та платежі, пов`язані з виконанням цього контракту, у тому числі стягувані під час транзитного перевезення через іншу країну до порту призначення, зазначеного у Додатках, несе Постачальник, а від порту призначення - Покупець (п. 2.5 Контракту)

Згідно п. 3.1 Контракту Товар поставляється на умовах поставки FCA (Incoterms 2010).

Згідно п. 3.2 Контракту розвантаження Товару з транспортного засобу перевізника у місці призначення здійснює Покупець власним коштом.

Разом з Товаром Продавець надсилає Покупцеві такі документи: - оригінал інвойсу - 3 оригінали, 1 копія; пакувальний лист - 3 оригінали, 1 копія; товарно-транспортну накладну авіанакладну; сертифікат походження (ЄВРО1); сертифікат якості (СОА) виробника Товару. - 1 оригінал, 1 копія; лист із калькуляцією ціни (п. 3.3 Контракту).

На виконання умов контракту продавцем надано рахунок-фактуру №КМ0153 від 13.09.2024, яким між сторонами була узгоджена поставка товару за цим контрактом та специфікацію до рахунку фактури на суму 19709,02 Євро.

З метою митного оформлення товару та для підтвердження його митної вартості, декларантом були подані до митниці: сертифікат якості (Certificate of quality); пакувальний лист (Packing list); рахунок-проформа (Proforma invoice); рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice); автотранспортна накладна (Road consignment note); сертифікат про походження товару (Certificate of origin); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги; документ, що підтверджує вартість перевезення товару; рахунок про здійснення платежів третім особам на користь продавця; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів; договір (контракт) про перевезення; заявка на перевезення; копія митної декларації країни відправлення.

У процесі здійснення процедури митного контролю та оформлення, 05.09.2024 року посадовою особою митниці було пред`явлено вимогу про надання додаткових документів: 1) лист із калькуляцією ціни; 2) документи (договір, заявку на перевезення, рахунок на оплату, тощо), які б кореспондувались з перевізником LLC Global Trans SM; 3) CMR від 13.09.2024 №089028 з підписом перевізника; 4) виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки.

19.09.2024 декларантом надано Договір від 12.09.2024 № 1095 на перевезення вантажів у міжнародному та внутрішньому сполученні між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Глобал Транс СМ», CMR від 13.09.2024 №089028 з підписом перевізника, специфікацію до інвойсу КМ 0153 від 13.09.2024, сертифікати аналізу та лист з ініціюванням прийняття рішення без врахування термінів, передбачених статтею 53 МК України.

19.09.2024 року відповідачем прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA204130/2024/000009/2 та винесено картку відмови у митному оформленні товарів № UA204130/2024/000179.

Підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару, відповідно до його змісту, стали (за пунктами оскаржуваного Рішення):

«Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1. подані до митного оформлення документи містять неточності: відповідно до пункту 3.3 зовнішньоекономічного контракту від 02.09.2024 № 02092024 разом з контрактом Продавець надсилає Покупцеві лист із калькуляцією ціни, що не було додано до митної декларації; Згідно договору на транспортне обслуговування перевезень вантажу автомобільним транспортом в міжнародному сполученні від 12.09.2024 № 12092024 та, відповідно, в рахунку на оплату за надання транспортних послуг від 16.09.2024 № 2021, послуги з перевезення надає ФОП ОСОБА_1 , тоді як в CMR від 13.09.2024 № 089028 проставлена печатка перевізника LLC Global Trans SM. У зв`язку з цим неможливо перевірити всі числові значення складових частин митної вартості, які повинні бути сплачені, а саме транспортні витрати, що є невідповідністю і може впливати на вартість перевезення; в CMR від 13.09.2024 № 089028 відсутній підпис перевізника LLC Global Trans SM, що вказує на невідповідність.

Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей стосовно умов придбання товару, в тому числі і стосовно числових значень складових митної вартості.

Згідно частини 5 статті 54 МК України, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТ/СОТ від 1994 р.

ІІ. Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про вартість товару, митне оформлення якого здійснено за митною вартістю вищою, ніж заявлена декларантом - «Плівки спп полімерні не орієнтовані біаксиально (поліпропіленові каст плівки) гнучки, не кольорові та без малюнка, мають не пористу будову, не містять підкладки, армуючих елементів не є самоклійними, не мають покриттів з обох боків, не сполучені паралельно з іншими матеріалами, не пластифіковані, у рулонах. Використовується для пакування промислових та харчових товарів...» за відповідною торговельною маркою: KAMEL CASTFILM, країною виробництва: TR, виробником: KAMEL PLASTIK ESNEK AMBALAJ SAN. TIC.A.S, митна вартість якого визнана митним органом за МД від 31.08.2024 UA500500/2024/030283 - 2,33 USD/1кг, що на момент подання ЕМД становить 2,09 EUR/кг.

III. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею за умови надання додаткових документів згідно з переліком: лист із калькуляцією ціни; документи (договір, заявку на перевезення, рахунок на оплату, тощо), які б кореспондувались з перевізником LLC Global Trans SM; - CMR від 13.09.2024 № 089028 з підписом перевізника; виписку з бухгалтерської документації продавця про формування ціни товару на заявлених комерційних умовах поставки.

V. За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (статі 59 - 61 Митного кодексу України), достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МКУ. Митну вартість товару визначено на підставі інформації щодо митної вартості подібного товару «Плівки спп полімерні не орієнтовані біаксиально (поліпропіленові каст плівки) гнучкі, не кольорові та без малюнка, мають не пористу будову, не містять підкладки, армуючих елементів не є самоклійними, не мають покриттів з обох боків, не сполучені паралельно з іншими матеріалами, не пластифіковані, у рулонах. Використовується для пакування промислових та харчових товарів.. за відповідною торговельною маркою: KAMEL CASTFILM , країною виробництва: TR, виробником: KAMEL PLASTIK ESNEK AMBALAJ SAN. TIC.A.S, митна вартість якого визнана митним органом за МД від 31.08.2024 №UA500500/2024/030283 2,33 USD/кг, що на момент подання ЕМД становить 2,09EUR/кг.

Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 41191,85EUR, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларацій до митного оформлення у національній валюті України становить 1899953,57грн (2,09EUR (кг° 19709,02кг* 46.1245гр/UR).

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виснував, що відповідачем не надано доказів правомірності дій посадових осіб митниці при винесенні оскаржуваних рішення про коригування митної вартості та картки відмови, у той час як позивачем належними та допустимими доказами доведено правомірність своїх доводів та вимог.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

В розумінні пунктів 23 та 24 частини 1 статті 4 МК України митне оформлення виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою та другою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої четвертою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі, якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом, відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю (частина п`ята статті 54 МК).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості частина шоста статті 54 МК.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК України за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Відповідно до частини четвертої, п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відтак, в силу приписів статті 55 МК України контролюючий орган має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що контролюючі органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року (справа №815/6827/17), а відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Судом встановлено, що митному органу для митного оформлення із декларацією було надано: сертифікат якості (Certificate of quality); пакувальний лист (Packing list); рахунок-проформа (Proforma invoice); рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice); автотранспортна накладна (Road consignment note); сертифікат про походження товару (Certificate of origin); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги; документ, що підтверджує вартість перевезення товару; рахунок про здійснення платежів третім особам на користь продавця; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів; договір (контракт) про перевезення; заявка на перевезення; копія митної декларації країни відправлення.

Окрім того, у процесі здійснення процедури митного контролю та оформлення, декларантом надано Договір від 12.09.2024 № 1095 на перевезення вантажів у міжнародному та внутрішньому сполученні між ФОП ОСОБА_1 (експедитор) та ТОВ «Глобал Транс СМ» (перевізник), CMR від 13.09.2024 №089028 з підписом перевізника, специфікацію до інвойсу КМ 0153 від 13.09.2024, сертифікати аналізу та лист з ініціюванням прийняття рішення без врахування термінів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 згідно з договором має право при наданні послуг залучати третіх осіб.

Так, марка автомобіля та державний номер повністю співпадає з тим, що зазначений в CMR, вартість транспортних послуг визначено в рахунку та в довідці про транспортні витрати.

При цьому, загальна вартість транспортних послуг визначається відповідно до рахунків наданих саме контрагентом, який забезпечував перевезення, а саме ФОП ОСОБА_2 . Такі рахунки, та довідка про вартість було подано до митного оформлення.

Також при митному оформленні було надано експортну митну декларацію відправника - Plastik ENSEK, згідно з якою експортна вартість визначена в розмірі 33503,33 євро.

На підтвердження походження товару, подано контракт з продавцем Slonze Roma Sp Zoo, проформу інвойс, та сам інвойс на постачання, який видав виробник продавцю, компанії Slonze Roma Sp Zoo, вартість в якому відповідає експортній митній декларації виробника та є нижчою від ціни, за якою Продавець за контрактом здійснює продаж.

Підтвердженням витрат позивача на перевезення товару до митної території України є рахунок на оплату № 2021 від 16.09.2024 року та довідка про транспортні витрати від 16.09.2024 № 2021, які були надані відповідачу під час митного оформлення товару на суму 25000 грн.

Конкретизація переліку документів, які повинен надати платника податків пов`язується із вимогами до суб`єкта владних повноважень під час прийняття рішень (вчинення дій) діяти обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення (п.2 ч.2 ст.2 КАС України), а також забезпечити право особи на участь в процесі прийнятті рішення (п.9 ч.2 ст.2 КАС України).

В даному контексті слід зазначити, що Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17, висловив правову позицію, згідно з якою декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Судовим розглядом встановлено, що позивач під час здійснення митного контролю надав усі документи, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу.

Колегія суддів також не приймає до уваги покликання відповідача на те, що митний орган володіє інформацією стосовно митної вартості аналогічних товарів із цінової інформації САІС Держмитслужби, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, а саме: МД від 31.08.2024 № UA500500/2024/030283, оскільки такі відомості з об`єктивних причин не можуть містити усієї інформації, що стосується товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Суд першої інстанції вірно вказав, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем вартості такого товару згідно з даними інформаційної системи, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують сумнів у правильності визначення митної вартості товару та довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає право вчиняти дії, спрямовані на коригування митної вартості товару.

Відтак, правильним є висновок суду першої інстанції, що коригування митної вартості імпортованого транспортного засобу відповідачем проведено без врахування документів, що стосуються оціненого товару, які в свою чергу підтверджують вартість товару, містять реквізити, необхідні для ідентифікації.

Колегія суддів зазначає, що неможливість відповідача співставити відомості щодо імпортера, експортера, ваги та вартості товару не можуть впливати на рішення стосовно митного оформлення, оскільки для підтвердження митної вартості подано велику кількість інших документів.

Що стосується обрання відповідачем другорядного методу при визначені митної вартості товару, колегія суддів зазначає, що приймаючи рішення про визначення митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, що визначає обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59 - 61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні, чого відповідачем зроблено не було.

Таким чином, в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, чого відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення зроблено не було.

За таких обставин, висновок митного органу про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), є необґрунтованим, а доцільність застосування резервного методу - недоведеним.

Встановлені судом фактичні обставини дають підстави стверджувати, що позивачем разом з митною декларацією подано повний пакет документів, визначений частиною 2 статті 53 Митного кодексу, які підтверджують митну вартість товару.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, апеляційний суд вказує, що відповідач належними та допустимими доказами не довів факт порушення позивачем вимог митного законодавства при визначенні митної вартості товару.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі №460/12302/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний