Справа № 520/18/25
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2025 р. Справа № 520/18/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 25.03.25 по справі № 520/18/25

за позовом Приватного підприємства "Торговий дім "Золота миля"

до Харківської митниці

про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне підприємство "Торговий дім "Золота миля" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської митниці, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару №UА807000/2024/000693/2 від 09.12.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807200/2024/000834 ;

В обгрунтування позовних вимог зазначено про протиправність відмови у митному оформленні товару за ціною договору (контракту) та протиправність коригування контролюючим органом митної вартості імпортованого позивачем товару, незважаючи на надання декларантом необхідних документів у повному обсязі, які містили об`єктивні та достовірні дані на підтвердження заявленої позивачем митної вартості та яких було достатньо для здійснення відповідачем митного оформлення та визначення митної вартості товару за першим (основним) методом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товару №UА807000/2024/000693/2 від 09.12.2024 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807200/2024/000834.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці Держмитслужби на користь Приватного підприємства "Торговий дім "Золота миля" судовий збір у розмірі 4844 грн. 80 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем Харківською митницею подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 скасувати та ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що на підтвердження митної вартості задекларованого товару позивачем надано контролюючому органу документи, які не містили достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, у зв`язку з чим неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів. Вказує, що митницею прийнято рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди) та керуючись нормамим МК України прийнято рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару №UА807000/2024/000693/2 від 09.12.2024 за резервним методом у відповідності до ст. 64 МК України При прийнятті митницею рішення про коригування митної вартості товару за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься в ціновій базі ЄАІС. Відповідно до ч. 3 ст. 57 МК України митним органом послідовно проаналізоване можливість визначення митної вартості товару за другорядними методами.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, позивачем зазначено, що декларантом надано вичерпний перелік документів відповідно до норм Митного кодексу України щодо документального підтвердження складових частин заявленої митної вартості оцінюваного товару за ціною угоди та методу її визначення, на підставі яких можливо визначити всі складові митної вартості оцінюваних товарів за ціною угоди.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що Харківською митницею Держмитслужби прийняті рішення про коригування митної вартості товару №UА807000/2024/000693/2 від 09.12.2024 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807200/2024/000834.

09.12.2024 ПП "Торговий дім "Золота миля" подано до Харківської митниці Держмитслужби електронну митну декларацію, яка прийнята митним органом з присвоєнням номера 24UА78U2 щодо оформлення товару-насіння інших олійних культур, насіння маку блакитного харчового(для використання в харчовій промисловості) 22000,00 кг., який надійшов в межах контракту №ВО-244-141122 від 14.11.2022 з компенсацією Fine-Seed Bt.

Специфікацією №6-24 від 04.11.24 до контракту №ВО-244-141122 від 14.11.2024 передбачено поставку товару: мак блакитний харчовій, врожай 2024р. в кількості 44000,00кг. За ціною 1,95евро/кг загальна вартість 85000,00євро.

Умови поставки FСА ZaIaapati Угорщина, згідно Інкотермс-2020.

Умови оплати за поставку товару: 100% оплата не пізніше 14 календарних днів з дати відвантаження кожної партії.

На підтвердження заявленої у митній декларації 24UА78U2 від 09.12.2024 митної вартості товару, яка становить 44382,10 євро та відповідно 946452,43грн. разом з декларацією до митного органу надані відповідні документи. Оскільки первинні документи не містили всіх відомостей щодо підтвердження числового значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, відповідачем витребувано додаткові документи від ПП "ТД "Золота миля".

Позивач зазначає, що незважаючи на документи, які підтверджували заявлену митну вартість товару Харківська митниця Держмитслужби визначила ціну імпортних товарів за другорядним методом (за ціною договору щодо подібних товарів) на рівні 2,3294євро/кг, без будь-якої інформації, що було взято за обґрунтування ціни ідентичних чи подібних товарів.

Позивач, не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012.

У силу п. 24 ч. 1 с. 4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Позивачем вказано, що відповідно до графи 43 Митної декларації №24UА78U2 від 09.12.2024 ПП "ТД "Золота миля" митну вартість товару визначено за основним методом (1) - за ціною договору (контракту).

Матеріалами справи підтверджено, що разом з митною декларацією ПП "ТД "Золота миля" подано наступні документи:

- сертифікат якості від 05.12.2024;

- пакувальний лист від 05.12.2024;

- інвойс 2024/01029 від 05.12.2024;

- CMR OR149739 від 05.12.2024;

- фітосанітарний сертифікат EU/HU/E1 448907 від 05.12.2024;

- EUR 1 D0529955 від 05.12.2024;

- транспортний рахунок 23/3150 від 05.12.2024;

- довідка про транспортні витрати від 05.12.2024;

- калькуляція від 05.12.2024;

- контракт ВО-252-043024 від 30.04.2024;

- спеціфікація 6-24 від 04.11.2024;

- додаткова угода 1 від 13.02.2023;

- транспортний договір 03.10.2023-ЗМ4 від 03.10.2024;

- транспортний договір 15.05.2023 від 15.05.2023;

- сертифікат здоров`я від 04.12.2024;

- декларація виробника від 05.12.2024;

- лист від 14.11.2022;

- комерційна пропозиція від 04.11.2024;

- заява на перевезення від 02.12.2024;

- експортна митна декларація №24UА78U2 від 09.12.2024.

Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.

Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.

У постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Аналогічні висновки містить постанова Верховного суду від 19 лютого 2025 року по справі № 1.380.2019.002530, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

У рішенні митний орган посилається на норми статей та зазначає, що не надано додаткових документів, тобто не можливо пересвідчитися, що товар є справді ідентичним чи аналогічним, які ж умови поставки такого товару тощо.

Обґрунтовуючи причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано вірною, відподачем зазначено, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а також відповідно до статті 53 МКУ, не надані додаткові документи, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, тому витребовано наступні документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, повязаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, повязаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікаціїзагальні справжні прейскуранти (прайс-исти) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення з перекладом (згідно ст. 254 МК України); 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, які пдготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини 9) транспортно-експедиційні рахунки, заявки перевезення, договори тощо.

У відповідь на вказаний запит митного органу, декларантом надано лист №24/12/531 від 09.12.2024, в якому зокрема зазначено, що в межах контракту №ВО-244-141122 від 14.11.2022 договори із третіми особами про поставку товарів не укладались у зв`язку з відсутністю підстав на їх укладення; рахунки про здійснення платежів відсутні, оскільки такі платежі не здійснювались; складання рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг не передбачено контрактом, ліцензійні чи авторські договори покупця не укладались та станом на 09.12.2024.

Щодо надання виписки з бухгалтерської документації ПП "Торговий дім "Золота миля" зазначено, що разом з митною декларацією від 09.12.2024 №24UA78U2 надано Інвойс 2024/01029 від 05.12.2024, який за умовами контракту №ВО-244-141122 від 14.11.2022 року (п.3) має бути сплачений не пізніше 14 календарних днів від дати відвантаження партії товару.

Щодо надання каталогів, специфікацій, загальних прейскурантів (прайс-листів) виробника товару, ПП "Торговий дім "Золота миля" повідомлено митний орган про те, що разом з митною декларацією від 09.12.2024 №24UA78U2 митному органу надана калькуляція від 05.12.2024, комерційна пропозиція від 04.11.2024, які містять аналогічну інформацію, що і прайс-лист.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Так, до транспортних документів можуть належати: рахунок-фактура, акт виконаних робіт від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат.

Згідно з п. п. 1 п. 6, п. 10 ст. 58 гл. 9 МК України митна вартість товару включає витрати на навантаження, вивантаження товару, транспортування товару, яке здійснюється до порту митної території України.

До митного оформлення разом з митною декларацією №24UA78U2 від 09.12.2024 на підтвердження митної вартості товару зокрема надані CMR OR149739 від 05.12.2024, транспортний договір №03.10.2023-ЗМ4 від 03.10.2024, укладений між ПП "Торговий дім "Золота миля" (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (виконавець) про надання транспортних послуг. Відповідно до умов договору виконавець має право виконувати роботи із залученням третьої сторони. Також надано договір експедирування вантажів в міжнародному та внутрішньому сполученні №15/05/23 від 15.05.2023, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 , транспортний рахунок №23/3150 від 05.12.2024 на загальну суму 100519,89 грн., відповідно до якого надані послуги: міжнародне вантажне перевезення по маршруту Zalaapati (Угорщина) п/п ЧОП, вантажне перевезення по маршруту п/п Чоп - м. Харків, експедиційні послуги по Україні, заявка на перевезення б/н від 02.12.2024, довідка про транспортні витрати від 05.12.2024 на загальну суму 100519,89 грн., що відповідає інформації, вказаній у транспортному рахунку.

Відповідно до умов поставки FCA (Free Carrier), передбачених у контракті, постачальник виконує свої обов`язки з моменту передачі товару перевізнику у погодженому місці на митній території країни експортера, після завершення процедур експортного митного оформлення. Якщо місцем поставки є територія постачальника, саме він забезпечує завантаження товару на транспортний засіб покупця.

Верховним Судом в постанові від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14 (№К/9901/5149/18) зазначено, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/ або бухгалтерські документи). Верховний Суд підтвердив, що вимога про надання заявки є безпідставною.

Згідно з правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 04 квітня 2018 року справа № 826/27058/15 вказано, що наявність у митного органу саме обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Відповідач вказує, що при визначенні (збільшенні) митної вартості товару за основу взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься у базах АСМО Інспектор та ЄАІС Держмитслужби України про товари, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений до митного оформлення час.

Однак, посилання у рішенні лише на номер митної декларації, як на джерела цінової інформації, не свідчить про належне обґрунтування відповідачем можливості визначення митної вартості за резервним методом.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларацій, яка була взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Своєю чергою, недоведення ознак подібності товарів та умов імпорту не дозволяє прирівнювати показники митної вартості таких товарів. Посилання у рішенні про коригування митної вартості лише на номер митної декларації як на джерело цінової інформації не свідчить про належне обґрунтування митним органом можливості правоможності щодо митної вартості за резервним методом.

Аналогічні висновки містять постанова Верховного Суду від 13.01.2022 у справі №520/11061/2020.

Частинами 14 статті 60 МК України передбачено, що у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Отже сама по собі відмінність заявленої митної вартості і митної вартості подібних товарів не може бути беззаперечною підставою для незастосування обраного декларантом методу визначення митної вартості.

Колегія суддів зазначає, що положеннями ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України визначено перелік обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед яких відсутні такі документи як прайс-лист.

При цьому, до переліку додаткових документів, визначених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Водночас, положення цієї статті передбачають можливість надання на підтвердження митної вартості товарів не лише прайс-лист виробника, а й інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, до яких, зокрема можна й віднести прайс-лист продавця товару.

Прайс-лист (прейскурант) це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Прайс-лист е документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів) не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Вказаний документ не є обов`язковими документами для підтвердження заявленої митної вартості товару, а отже особливості його оформлення, на які посилається відповідач, не свідчать про недостовірність заявлених декларантом відомостей, у зв`язку з чим наявність, відсутність чи будь-які недоліки такого документу, як прайс лист, не можуть бути покладені в основу прийняття рішення про коригування митної вартості.

Аналогічні висновки щодо оцінки прайс-листа, як документа, який підтверджує митну вартість товарів, сформовано Верховним Судом у постанові від 28.02.2024 № 815/1460/18.

Щодо перекладу експортної митної декларації, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 254 МК України, митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Однак, митна декларація країни постачальника, в силу ст. 53 МК України, є не обов`язковим документом для здійснення розмитнення товарів. Але, у митній декларації країни постачальника, арабськими цифрами зазначено кількість і вартість товару, що імпортується, також англійською мовою продубльовано отримувача товару та інші відомості. За таких обставин, відсутня необхідність в перекладі МД українською мовою.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2020 у справі №520/10709/188 зазначив, що митний орган відповідно до статті 254 МК України вимагає переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Відтак, вимога митного органу про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доказів розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що фактично сплачена за ці товари не надано, оскільки ціни підтверджено як самим контрактом, так і додатками до контракту, інвойсами, договорами. Дії сторін були послідовним, жодних ознак які б свідчили про їх невідповідність між собою не встановлено.

В свою чергу, що ПП "Торговий Дім "Золота миля" подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу достовірно та обґрунтовано визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормавтиних актів, що регулює спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів зазначає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

При цьому, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи.

Аналогічні висновки застосовує Верховний Суд, зокрема у постановах від 27.05.2025 по справі № 160/27436/23, від 02.07.2025 по справі №380/5471/24.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 по справі № 520/18/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді В.А. Калиновський В.Б. Русанова