Справа № 200/2153/25
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року Справа№200/2153/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 22.01.2025 року № 68 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до заяви про призначення пенсії від 14.01.2025 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994 року, а саме: з 27.12.1999 року по 03.01.2000 року - учнем гірничого підземного з повним робочим днем у шахті; з 04.01.2000 року по 24.02.2000 року - навчання на курсах УКК по професії "Гірничий підземний", у тому числі з 31.01.2000 року по 18.02.2000 року - виробнича практика учнем гірничого з повним робочим днем у шахті; з 25.02.2000 року по 16.10.2004 року - гірничим підземним з повним робочим днем у шахті; з 17.10.2004 року по 31.12.2004 року - гірничим майстром з повним робочим днем у шахті;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням вимог статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", за заявою про призначення пенсії від 14.01.2025 року.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 22.01.2025 року за наслідками розгляду заяви від 14.01.2025 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідачем було прийнято рішення № 68, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

При цьому, як вказує позивач, при розгляді його заяви та прийнятті спірного рішення відповідачем до пільгового стажу позивача за Списком № 1 в якості саме підземних робіт, за постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994 року, не зараховані періоди з 27.12.1999 року по 03.01.2000 року, з 04.01.2000 року по 24.02.2000 року та з 25.02.2000 року по 16.10.2004 року, а період з 17.10.2004 року по 31.12.2004 року взагалі не був зарахований до пільгового стажу позивача за Списком № 1.

Із зазначеним рішенням відповідача позивач не погоджується та вважає, що він має право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 в якості підземних робіт (постанова Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994 року) вказаних вище періодів.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач вказує, що у спірних правовідносинах діяв у межах повноважень, в порядку та у спосіб, що визначені законом.

Зокрема, як зазначає відповідач у відзиві, згідно з наданими документами страховий стаж позивача на дату звернення за призначенням пенсії склав 46 років 1 місяць 6 днів, пільговий стаж - 24 роки 10 місяців 2 дні (у тому числі роботи підземні - 20 років 11 днів).

До пільгового стажу зараховані усі періоди роботи згідно з наданими документами та даними, наявними в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

До страхового позивача стажу не зарахований період згідно з трудовою книжкою від 24.07.2000 року серії НОМЕР_1 з 24.04.1998 року до 20.05.1998 року, оскільки запис про звільнення не завірений підписом відповідальної особи та печаткою підприємства.

За цих обставин у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу позивачу було відмовлено у призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31.03.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та про зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 200/2153/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

З 18.04.2025 року по 14.07.2025 року суддя Бабіч С.І. перебував на лікарняному та у щорічній відпустці.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач у справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, , місцезнаходження: 18000, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23, є органом державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

14.01.2025 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою (з доданими документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку, визначеному Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області.

22.01.2025 року за наслідками розгляду вказаної заяви відповідачем було прийнято рішення № 68, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Відповідно до зазначеного рішення страховий стаж позивача на момент його звернення за призначенням пенсії становить 46 років 1 місяць 6 днів, пільговий стаж за Списком № 1 - 24 роки 10 місяців 2 дні (у тому числі роботи підземні - 20 років 11 днів), вік позивача на момент звернення за призначенням пенсії - 44 роки 8 місяців 2 дні.

До пільгового стажу зараховані усі періоди роботи згідно з наданими документами та даними, наявними в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (з 27.12.1999 року по 16.05.2024 року).

До страхового позивача стажу не зарахований період згідно з трудовою книжкою від 24.07.2000 року серії НОМЕР_1 з 24.04.1998 року до 20.05.1998 року, оскільки запис про звільнення не завірений підписом відповідальної особи та печаткою підприємства.

За наведеним у спірному рішенні висновком позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу (не менше 25-ти років).

Згідно з наданим суду розрахунком стажу позивача (форма РС-право) спірні періоди були зараховані до трудового стажу позивача наступним чином:

- період з 27.12.1999 року по 03.01.2000 року - як пільговий стаж за Списком № 1, але не у якості підземних робіт за статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року № 202;

- період з 04.01.2000 року по 24.02.2000 року - як навчання за фахом;

- період з 25.02.2000 року по 16.10.2004 року - як пільговий стаж за Списком № 1, але не у якості підземних робіт за статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року № 202;

- період з 17.10.2004 року по 31.12.2004 року - зарахований лише до страхового стажу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону № 1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з абзацом 1 частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди, а також інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

18.11.2005 року Міністерством праці та соціальної політики України було прийнято наказ № 383, яким затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії або посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року.

Порядок підтвердження стажу роботи регламентується статтею 62 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-ХІІ).

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ (яка кореспондуються зі статтею 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій, їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

У трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 24.07.2000 року щодо спірних періодів наявні такі записи:

- № 3: 27.12.1999 року - прийнятий учнем гірника з повним робочим днем під землею;

- № 4: 04.01.2000 року - направлений на курсове навчання з відривом від виробництва до НКК м. Селидове;

- № 5: з 31.01.2000 року по 18.02.2000 року - пройшов практику учнем гірника з повним робочим днем під землею;

- № 6: 25.02.2000 року - присвоєно 2-й розряд гірника з повним робочим днем у шахті;

- № 7: 26.03.2002 року - переведений гірником 3-го розряду з повним робочим днем у шахті;

- № 8: 01.09.2003 року - запис щодо реорганізації підприємства;

- № 9: 17.10.2004 року - переведений гірничим майстром із повним робочим днем у шахті;

- № 10: 01.01.2005 року - запис щодо реорганізації підприємства.

Після 01.01.2005 року позивач продовжував працювати на посаді гірничого майстра з повним робочим днем у шахті, про що свідчать записи у його трудовій книжці.

Суд зауважує, що дані записи у трудовій книжці позивача здійснені належним чином та не мають дефектів їх вчинення, що не заперечується відповідачем.

Відтак, записами у трудовій книжці підтверджується, що у спірні періоди позивач у цій справі працював та проходив навчання за професіями (посадами), які були віднесені до Списків № 1, чинних у відповідні періоди роботи та навчання позивача (постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162 та від 16.01.2003 року № 36).

При цьому записи у трудовій книжці позивача свідчать про те, що вищевказані періоди роботи та навчання позивача мають особливий характер ("під землею", "у шахті").

Щодо періоду навчання суд вважає за необхідне окремо зазначити про таке.

Згідно з положеннями статті 17 Закону України "Про професійно-технічну освіту" від 10.02.1998 року № 103/98ВР (далі - Закон № 103/98ВР) професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

За змістом статті 18 Закону № 103/98ВР до професійно-технічних навчальних закладів (закладів професійної (професійно-технічної) освіти) віднесено наступні:

- професійно-технічне училище відповідного профілю;

- професійне училище соціальної реабілітації;

- вище професійне училище;

- професійний ліцей;

- професійний ліцей відповідного профілю;

- професійно-художнє училище;

- художнє професійно-технічне училище;

- вище художнє професійно-технічне училище;

- училище-агрофірма;

- вище училище-агрофірма;

- училище-завод;

- центр професійної (професійно-технічної) освіти;

- центр професійної освіти;

- навчально-виробничий центр;

- центр підготовки і перепідготовки робітничих кадрів;

- навчально-курсовий комбінат;

- навчальний центр;

- інші типи закладів освіти, що надають професійну (професійно-технічну) освіту або здійснюють професійне (професійно-технічне) навчання.

Відповідно до статті 12 Закону № 103/98ВР професійно-технічна освіта здійснюється у професійно-технічних навчальних закладах за денною, вечірньою (змінною), очно-заочною, дистанційною, екстернатною формами навчання, з відривом і без відриву від виробництва та за індивідуальними навчальними планами.

Таким чином, навчанням у професійно-технічному навчальному закладі є період з дня зарахування особи до такого закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання.

Положеннями частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ визначено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до частини 1 статті 38 Закону № 103/98ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Згідно із записами у трудовій книжні та наданим суду посвідченням № 2366-Ук (форма № 2) позивач у період з 04.01.2000 року по 24.02.2000 року (у тому числі з 31.01.2000 року по 18.02.2000 року - виробнича практика) проходив курсове навчання у НКК м. Селидове учнем гірника (з повним робочим днем під землею), після чого 25.02.2000 року позивачу присвоєно 2-й розряд гірника (з повним робочим днем у шахті), та у подальшому позивач продовжив працювати на підприємстві за вказаною професією (посадою).

Отже, перерва між днем закінчення навчання і днем переведення позивача на посаду за набутою професією не перевищували трьох місяців, у зв`язку з чим даний період навчання та проходження практики мають зараховуватись до пільгового стажу позивача.

Суд зауважує, що періоди з 27.12.1999 року по 03.01.2000 року та з 25.02.2000 року по 16.10.2004 року були зараховані до пільгового стажу позивача за Списком № 1, однак не у якості підземних робіт за статтею 14 Закону № 1788-ХІІ та Постановою КМУ № 202,

Водночас, періоди з 04.01.2000 року по 24.02.2000 року (навчання) та з 17.10.2004 року по 31.12.2004 року були зараховані відповідачем лише до страхового стажу позивача.

Разом із тим, з огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що усі дані періоди повинні зараховуватись до пільгового стажу позивача за Списком № 1 саме у якості підземних робіт (стаття 14 Закону № 1788-ХІІ, Постанова КМУ № 202).

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто, позивач, як громадянин України, у розрізі даної справи, за умови підтвердження трудового стажу, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Правова позиція аналогічного змісту була викладена Верховним Судом у постановах від 28.08.2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25.09.2018 року у справі № 242/65/17 та від 27.02.2019 року у справі № 423/3544/16-а.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач при розгляді заяви позивача та прийнятті оскаржуваного рішення безпідставно не зарахував до пільгового стажу позивача за Списком № 1 в якості підземних робіт (стаття 14 Закону № 1788-ХІІ, Постанова КМУ № 202) періоди з 27.12.1999 року по 03.01.2000 року, з 04.01.2000 року по 24.02.2000 року, з 25.02.2000 року по 16.10.2004 року, з 17.10.2004 року по 31.12.2004 року, в зв`язку з чим спірне рішення відповідача підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання стосовно зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію, з огляду на дискреційність повноважень пенсійних органів у питаннях щодо призначення та перерахунку пенсій, суд у даному випадку виходить із наступного.

На законодавчому рівні відсутнє поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє, проте, у судовій практиці сформовано позицію щодо цього поняття, відповідно до якого під дискреційними повноваженнями слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними у разі, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, за настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що цей вибір здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію.

Повноваження пенсійного органу і порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені нормами Закону № 1058-IV.

Згідно з абзацом 1 частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджується, що на момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж позивача становив 46 років 1 місяць 6 днів, пільговий стаж за Списком № 1 - 24 роки 10 місяців 2 дні (з яких підземні роботи - 20 років 11 днів).

Отже, у випадку зарахування до пільгового стажу позивача за Списком № 1 періодів за даним рішенням суду (які підлягали зарахуванню на момент розгляду заяви позивача та прийняття спірного рішення), пільговий стаж позивача за Списком № 1 на гірничих роботах становитиме більше 25-ти років, що цілком достатньо, з огляду на вимоги частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, для призначення позивачу пільгової пенсії.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до положень частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV за заявою від 14.01.2025 року позивачем дотримано усі необхідні вимоги, а у відповідача був лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки - призначити позивачу пенсію на підставі вказаної вище норми (з урахуванням тих періодів, які підлягали зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком № 1).

З приводу врахування при призначенні пенсії позивачу (на виконання цього рішення суду) вимог статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" від 02.09.2008 року № 345-VI (далі - Закон № 345-VI) суд зазначає про таке.

Положеннями статті 1 Закону № 345-VI визначено, що дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових та рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві, солі магнієві), а також озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей.

Відповідно до статті 8 Закону № 345-VI мінімальний розмір пенсії тим шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV передбачено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", а так само працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної за статтею 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, однак, не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

З огляду на вищевикладене, оскільки позивач має більше 15-ти років пільгового стажу за Списком № 1 на підземних роботах (що не заперечується відповідачем і підтверджується наданими до матеріалів справи доказами), суд приходить до висновку про те, що позивач має право на визначення розміру його пенсії з урахуванням положень статті 8 Закону № 345-VI та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV.

Відповідно до положень пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина та інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України установлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в даній Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

З огляду на викладене, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до положень частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV (у тому числі з урахуванням вимог статті 8 Закону № 345-VI) за заявою позивача про призначення пенсії від 14.01.2025 року правомірні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 969,00 грн (квитанція № 6219-9599-6468-6510 від 06.03.2025 року).

Судовий збір сплачено позивачем із застосуванням коефіцієнта для пониження розміру ставки судового збору за подання цього позову згідно з частиною 3 статті 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Суд зауважує, що при звернення до суду з даним позовом підлягав сплаті судовий збір (з урахуванням коефіцієнта) у розмірі 968,96 грн.

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою (постанова Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі № 826/11984/16).

Судом були задоволені пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, у зв`язку з чим за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають присудженню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн.

Керуючись нормами Конституції України, Законами України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про професійно-технічну освіту" та "Про престижність шахтарської праці", постановами Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" та "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", наказом Міністерства праці та соціальної політики України "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення та про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 22.01.2025 року № 68 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до заяви про призначення пенсії від 14.01.2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код згідно з , місцезнаходження: 18000, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23) зарахувати до спеціального та пільгового стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ) періоди роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до положень частини 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 202 від 31.03.1994 року, а саме: з 27.12.1999 року по 03.01.2000 року - учнем гірничого підземного з повним робочим днем у шахті; з 04.01.2000 року по 24.02.2000 року - навчання на курсах УКК по професії "Гірничий підземний", у тому числі з 31.01.2000 року по 18.02.2000 року - виробнича практика учнем гірничого з повним робочим днем у шахті; з 25.02.2000 року по 16.10.2004 року - гірничим підземним з повним робочим днем у шахті; з 17.10.2004 року по 31.12.2004 року - гірничим майстром з повним робочим днем у шахті.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код згідно з , місцезнаходження: 18000, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23) призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ) пенсію за віком на пільгових умовах згідно з частиною 3 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням вимог статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", за заявою про призначення пенсії від 14.01.2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (код згідно з , місцезнаходження: 18000, Черкаська область, м. Черкаси, вул. Смілянська, буд. 23) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; зареєстроване місце проживання як ВПО: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Повне судове рішення складене 24 липня 2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.І. Бабіч