Справа № 160/14859/25
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 1-Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ "Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України", 2- Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва" про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-
Де ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до 1 -Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», 2-Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва», в якому з урахуванням подальшої заяви про уточнення позовних вимог просить:
визнати протиправну бездіяльність Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, яке виявляється у ігноруванні поданої заяви та запиту позивачем, відносно переогляду групи інвалідності внаслідок підвищення групи інвалідності на ступінь вище у відповідності до вимог положень ч. 17 ст. 7 Закону України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні №2961-IV від 06.10.2005 року.
визнати протиправним дії експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва", яке полягає у прийнятті незаконного рішення без урахування вимог положень ч. 17 ст. 7 Закону України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні № 2961-IV від 06.10.2005 року;
зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України встановити Де ОСОБА_2 ІБ групу інвалідності з урахуванням ч. 17 ст. 7 Закону України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні №2961-IV від 06.10.2005 року та висновків, які будуть наведені судом у рішенні.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час виконання бойового завдання в зоні бойових дій 05.04.2024 він отримав тяжке поранення під час захисту Батьківщини, що спричинило йому необоротні порушення функції органів тіла. Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва" позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, тоді як на переконання позивача наявні підстави для встановлення ІБ групи інвалідності. Звернення позивача до Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України щодо переогляду групи інвалідності залишились без розгляду.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1,2 ст.257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
05.06.2025 позивачем подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи відеоматеріалу «Вебінар «Новини ЕКОПФО для експертних команд» від 02.06.2025 і стенограми відеоматеріалу ««Вебінар «Новини ЕКОПФО для експертних команд» від 02.06.2025.
11.06.2025 від Де Фореста Ноеля Костянтиновича надійшли додаткові пояснення у справі, в яких повідомлено, що з урахуванням того, що відповідач-2 не створив (не зареєстрував) свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) , єдиним альтернативним відправленням позову та усіх додатків на виконання вимог ухвали суду від 28.05.2025 було надіслання на офіційну (Е-mail) пошту із додатками за списком (аналогічному опису вкладення), докази чого були надані позивачем до суду 01.06.2025 через систему «Електронний суд».
30.06.2025 від Комунального некомерційного підприємства «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» поштовим зв`язком надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач-2 не визнає позовні вимоги, посилаючись на таке.
При оцінюванні стану повсякденного функціонування особи Де Фореста Ноеля Костянтиновича експертна команда КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» керувалася положеннями постанови КМУ №138 від 15.11.2024 «Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи». При огляді експертною командою та з урахуванням наявної медичної документації у позивача була встановлена наявна патологія , яка відповідала критеріям встановлення ІІІ групи інвалідності згідно вказаної постанови.
Приймаючи до уваги абз. 17 ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» група інвалідності позивачу була встановлена на ступінь вище визначених законодавством критеріїв встановлення групи інвалідності, а саме ІІ група інвалідності довічно, без зазначення строку повторного огляду (оцінювання повсякденного функціонування особи) (безстроково). Підстав для встановлення І групи інвалідності на момент огляду експертною командою позивача, не було.
На виконання ухвали суду відповідачем також надано рішення №120/25/509/Р від 04.03.2025 експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва».
30.06.2025 позивачем було подано відповідь на відзив відповідача-2 .
Позивач вважає, що відзив на позовну заяву не підлягає врахуванню судом оскільки поданий поза межами п`ятнадцятиденного строку.
Не погоджуючись з доводами відповідача у відзиві, позивач, зокрема, зазначає наступне.
Виходячи із вимог положень пунктом 28 частиною I додатка до Критеріїв встановлення інвалідності Постановою КМУ № 1338 убачається, що до групи ІІ (безстроково) відносяться ті, в кого є параліч або виражений парез однієї кінцівки , поєднаний з глухотою на обидва вуха або відсутністю зору на одне око або помірною афазією, або помірними розладами функції тазових органів.
Положеннями частини 17 статті 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" № 2961-IV від 06.10.2005 року, яка є імперативно нормою, визначено, особливості оцінювання особам, які внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання , одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів , отримали ушкодження, які призвели до необоротної втрати (у тому числі ампутації) верхніх та/або нижніх кінцівок (їх частин), необоротної втрати іншого органу або повної стійкої втрати органом його функцій, що призвело до інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду (безстроково) та на ступінь вище визначених законодавством критеріїв встановлення групи інвалідності, але не вище I групи .
Відтак, наведена норма ч. 17 ст. 7 цього Закону №2961-IV на позивача розповсюджується та з аналізу вказаної норми вбачається, що група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду (безстроково) та на ступінь вище визначених законодавством критеріїв, лише особам, які внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання отримали ушкодження, які призвели необоротної втрати іншого органу або повної стійкої втрати органом його функцій, що призвело до інвалідності.
Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надало.
Відповідач-1 про розгляд справи був повідомлений належним чином, шляхом доставлення до його електронного кабінету 03.06.2025 ухвали суду, що підтверджується довідкою Дніпропетровського окружного адміністративного суду про доставку електронного листа.
За правилами ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач - Де ОСОБА_2 відповідно до копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 07.05.2025 є особою з інвалідністю внаслідок війни, 2 групи.
Відповідно до довідки Військово-лікарської комісії Державної установи Інституту травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України №7466 від 25.02.2025 позивач при захисті Батьківщини 05.04.2024 в результаті мінно-вибухової травми отримав відповідно до наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 тяжку травму.
04.03.2025 експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва" ухвалено рішення №120/25/509/Р на підставі наданої медичної документації і постанови КМУ №1338 від 15.11.2024 про встановлення військовому Де ОСОБА_2 ІІ групи інвалідності безстроково.
Не погодившись з встановленою групою інвалідності позивач 20.03.2025 за №1/25 звернувся до Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» із заявою, в якій посилаючись на положення ч. 17 ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні», вважаючи, що має право на встановлення ІБ групи інвалідності, просив розглянути матеріали експертної справи та винести відповідне рішення Центру оцінювання функціонального стану особи з урахуванням вимог положень ч. 17 ст. 7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні».
Департаментом медичних послуг Міністерства охорони здоров`я України листом №25-04/Д-4961//4369-зв від 03.04.2025 також було скеровано заяву позивача для розгляду до Центру оцінювання функціонального стану особи .
Не отримавши відповіді, позивач 06.05.2025 за №2/25 звернувся до Центру оцінювання функціонального стану особи ДУ «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» із запитом щодо надання рішення або відмову на його заяву щодо встановлення належної групи інвалідності.
Станом на час звернення з позовом до суду відповіді на свої звернення позивач не отримав,
Позивач, посилаючись на бездіяльність Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України з питання переогляду встановленої йому групи інвалідності і протиправність дій експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва" при прийнятті рішення про встановлення групи інвалідності , за захистом своїх порушених прав і інтересів звернувся з позовом до суду.
При вирішенні спору суд виходить з наступного.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами ст. 12 Закону України " № 2011-ХІІ від 20 грудня 1991"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначені Законом України № 2961-IV ід 06.10.2005 «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» (Закон №.2961-IV)
За визначеннями ст. 1 Закону №.2961-IV особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність;
інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист;
втрата здоров`я - наявність хвороб і фізичних дефектів, які призводять до фізичного, душевного і соціального неблагополуччя;
медико-соціальна експертиза - встановлення ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, групи інвалідності, причини і часу їх настання, а також доопрацювання та затвердження індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю) в рамках стратегії компенсації на основі індивідуального реабілітаційного плану та комплексного реабілітаційного обстеження особи з обмеженням життєдіяльності.
Дія цього Закону поширюється, зокрема на: військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах та у період її проведення, у забезпеченні здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також мирних громадян, які проживали в районах проведення антитерористичної операції, у районах здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, за умови, якщо такими особами не вчинено кримінальних правопорушень, в частині забезпечення їх медичними виробами, допоміжними засобами реабілітації, послугами медичної реабілітації, санаторно-курортним оздоровленням незалежно від встановлення їм інвалідності відповідно до чинного законодавства (абз. 6 ст. 4 Закону №.2961-IV).
Частинами 1-4, 17 ст. 7 Закону №.2961-IV (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що залежно від ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, спричиненого стійким обмеженням повсякденного функціонування особи, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, при взаємодії із зовнішнім середовищем, особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.
Перша група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня стійкого обмеження життєдіяльності особи з інвалідністю та обсягів потреби в постійному догляді, допомозі або диспансерному нагляді.
Підгрупа А першої групи інвалідності встановлюється особам з виключно високим ступенем стійкого обмеження життєдіяльності, надзвичайною залежністю від постійного догляду, допомоги інших осіб або диспансерного нагляду, які фактично не здатні до самообслуговування.
Підгрупа Б першої групи інвалідності встановлюється особам з високим ступенем стійкого обмеження життєдіяльності, значною залежністю від інших осіб у забезпеченні життєво важливих соціально-побутових функцій, які частково здатні до виконання окремих видів самообслуговування.
Особам, які внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, отримали ушкодження, які призвели до необоротної втрати (у тому числі ампутації) верхніх та/або нижніх кінцівок (їх частин), необоротної втрати іншого органу або повної стійкої втрати органом його функцій, що призвело до інвалідності, група інвалідності встановлюється без зазначення строку повторного огляду (оцінювання повсякденного функціонування особи) (безстроково) та на ступінь вище визначених законодавством критеріїв встановлення групи інвалідності, але не вище першої групи. Переогляд з метою підвищення групи інвалідності таким особам проводиться на підставі особистої заяви особи з інвалідністю або її законного представника у разі настання змін у стані здоров`я і працездатності особи з інвалідністю або за рішенням суду.
Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії встановлення інвалідності затверджуються Кабінетом Міністрів України з обов`язковим проведенням консультацій з громадськістю в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
З наявних в матеріалах документів вбачається і відповідачами не заперечується, що ОСОБА_3 відповідно до повного діагнозу з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 14.05.2025 внаслідок перенесеної мінно-вибухової травми, отримав ЗЧМТ середнього ступеня важкості, струсу головного мозку у вигляді посттравматичної енцефалопатії ІІ-ІІІ ст. з двобічною пірамідною недостатністю, помірним вестибулоатактичним, церебрастенічним, тривожно-інсомнічним, епілептиформним синдромом, лікворною та венозною дисциркуляцією; забою лівого плеча та плечевого поясу з тендинопатією надостьового м`язу, закритої травми лівого плечевого сплетіння у вигляді посттравматичного лівобічного брахіоплекситу з помірно вираженим парезом м`язів-згиначів лівої кисті, чутливими та трофічними порушеннями, порушенням функції правої кисті. Виражений периферичний парез лівої кінцівки. Виражений правобічний геміпарез. Стан після оперативного втручання:10.07.2024 -декомпресія ліктьового нерва на рівні кубітального каналу, 13.11.2024 -невроліз плечового сплетіння ліворуч. Міопатія МSА в надключичній ділянці ліворуч. Цервікобрахіалгія, остеохондроз, спондилоартроз, протрузії МХД на рівні С3-С4, С4-С5. Стійкий різко виражений ПТСР, тривожно-депресивний варіант розвитку, прогредієнтний тип перебігу з проявами емоційно-вольової нестійкості та стійкою інсомнією. Атрофія зорового нерву лівого ока, часткова атрофія зорового нерву, правого ока, складний гіперметропічний астигматизм обох очей. Сліпота лівого ока. Хронічний гепатит, неуточнений. Варикозне розширення вен нижніх кінцівок без виразки та запалення правої н/к. Хронічна венозна недостатність ІІІ ст. по СЕАР. Хронічний комбінований геморой ІІ ст., ускладнений кровотечею. Перфорація барабанної перетинки зліва. Лівобічна комбінована приглухуватість (І ст.), справа елементи порушення звукосприйняття. Вушний шум. Вестибулярна дисфункція, поєднане порушення периферичного та центрального відділу 3 ст. Викревлення носової переділки з порушенням носового дихання. Конхо бульоза справа.
Механізм встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності під час проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі оцінювання), що здійснюється в закладах охорони здоров`я експертними командами з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі експертна команда) визначені Порядком встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності в рамках проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України 05.06.2012 № 420 (в редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 10 грудня 2024 року № 2067).
Ступінь стійкої втрати професійної працездатності встановлюється у відсотках (п. 2 Порядку №420).
Відповідно до п. 10 Порядку №420. за наявності у особи наслідків, спричинених двома або більше випадками, ступінь стійкої втрати професійної працездатності встановлюється:
1) при I групі інвалідності не вище 100%;
2) при II групі інвалідності не вище 85%.
Позивач обґрунтовує протиправність рішення 04.03.2025 експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва" №120/25/509/Р від 04.03.2025, посилаючись на те, що при його прийняті не враховано:
при вираженому лікворно-гіпертензійного синдрому відповідно до підп. 1.2 п. 1 Таблиці 1 Критеріїі становлюється 30-50% втрати професійної працездатності;
при синдромах рухових порушень відповідно до підп.. 1.5.2 п.1.5 Таблиці 1 Критеріїв: геміпарез виражений встановлюється 50-80% втрати професійної працездатності;
при епілептиформного синдрому відповідно до підп.. 1.5.2 п. 1.5 Таблиці 1 Критеріїв: рідкі напади встановлюється 10-30% втрати професійної працездатності;
при депресивному синдрому відповідно до п. 1.13 Таблиці 1 Критеріїв: різко виражених встановлюється 40-50% втрати професійної працездатності;
при тривожному синдрому відповідно до п. 1.14 Таблиці 1 Критеріїв: різко виражених встановлюється 25-30% втрати професійної працездатності;
при порушенні центральної нервової системи (одиничний показник відповідно до підп. 9.2 п. 9 Таблиці 1 Критеріїв: енцефалопатія ІІ ст. встановлюється 30-50% та енцефалопатія ІІІ ст. 60-70% втрати професійної працездатності;
при порушенні вестибулярних дисфункції (одиничний показник відповідно до підп.1.3 п. 1 Таблиці 2 Критеріїв: ІІІ ступеня з низьким рівнем субкомпенсації 40-60% втрати професійної працездатності);
при порушенні слухової функції (одиничний показник відповідно до підп. 2.1, 2.3 п. 2 Таблиці 2 Критеріїв: приглуховатість І ст. 5% та приглуховатість ІІІ ст. 20% = 25% втрати професійної працездатності).
Положеннями п. 8 ч. I Додатка до Критеріїв встановлення інвалідності затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 № 1338 (Додаток до Критеріїв) визначено, що до групи ІБ (безстроково) відносяться ті, в кого сліпота (гострота зору з переносною корекцією менше ніж 0,05 або концентричне звуження поля зору до 10 градусів від точки фіксації) на обидва ока внаслідок стійких незворотних змін.
Відповідно до п. 10 розділу "Група інвалідності ІБ" Додатку до Критеріїв хвороби центральної та периферичної нервової системи з прогресуючим перебігом і наслідки травм та інших уражень нервової системи з незворотними, значно вираженими порушеннями рухових, мовних та зорових функцій (верхня або нижня параплегія, геміплегія, виражена атаксія, тотальна афазія, повна сліпота тощо).
Положеннями п. 17 ч. I Додатка до Критеріїв передбачено, що до групи ІІ (безстроково) відносяться ті, в кого є наявність такого діагнозу як: параліч нижньої кінцівки, виражені тетрапарез, трипарез, верхній або нижній парапарез, геміпарез за неефективності заходів фізичної реабілітації.
За змістом п. 28 ч. I Додатка до Критеріїв до групи ІІ (безстроково) відносяться ті, в кого є параліч або виражений парез однієї кінцівки, поєднаний з глухотою на обидва вуха або відсутністю зору на одне око, або помірною афазією, або помірними розладами функції тазових органів.
Пунктом 12. Критеріїв встановлення інвалідності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 р. № 1338 визначено, що друга група інвалідності встановлюється, якщо особа має виражений ступінь (2 ступінь) обмеження одного або кількох критеріїв життєдіяльності людини, що зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами.
До II групи інвалідності можуть належати також особи, які мають дві хвороби або більше, що призводять до інвалідності, наслідки травми або вроджені порушення та їх комбінації, які в сукупності спричиняють виражене (2 ступінь) обмеження життєдіяльності особи та її працездатності.
За п. 13. Критеріїв встановлення інвалідності, перша група інвалідності встановлюється, якщо особа має значний ступінь (3 ступінь) обмеження одного або кількох критеріїв життєдіяльності людини, що зумовлені захворюванням, наслідками травм або вродженими вадами.
До I групи належать особи з найважчим станом здоров`я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги, повністю залежні від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій або які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.
До підгрупи А I групи інвалідності належать особи з виключно високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі інших осіб і фактичну нездатність до самообслуговування.
Критеріями встановлення підгрупи А I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та повну залежність від інших осіб (необхідність постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги).
До підгрупи Б I групи інвалідності належать особи з високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє значну залежність від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій і часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування.
Критеріями встановлення підгрупи Б I групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє втрату можливості самостійного задоволення з допомогою технічних засобів і за умови відповідного облаштування житла більшості життєво необхідних фізіологічних та побутових потреб.
Враховуючи вищенаведені норми, рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва", не ґрунтуються на висновках лікарів і не враховують Критерії встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності в рамках проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 05.06.2012 р. № 420.
Права позивача порушенні прийнятим рішенням, а не діями експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про протиправність і скасування рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва" №120/25/509/Р від 04.03.2025.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльність Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, яке виявляється у ігноруванні поданої заяви та запиту позивачем, відносно переогляду групи інвалідності, суд виходить з наступного.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 р. № 1338 затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, яким визначено основні організаційні засади формування та функціонування експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - експертні команди).
Відповідно до п. 6, 8 Положення №1338 оцінювання проводиться:
Центром оцінювання функціонального стану особи;
експертними командами, сформованими на базі закладів охорони здоров`я.
Центр оцінювання функціонального стану особи:
5) перевіряє під час оскарження рішення експертних команд обґрунтованість рішень, прийнятих під час оцінювання та встановлення інвалідності, розглядає медичні документи та проводить оцінювання, за результатами якого приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення.
У такому випадку оцінювання за рішенням Центру оцінювання функціонального стану особи проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі одного із закладів охорони здоров`я, куди направлено особу Центром оцінювання функціонального стану особи, але обов`язково з урахуванням екстериторіального принципу.
Порядком проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 встановлено порядок оскарження результатів оцінювання.
Так, за пунктами 57-59 Порядку рішення експертних команд щодо результатів оцінювання можуть бути оскаржені особами, яким було проведено таке оцінювання (далі - скаржник) (їх уповноваженими представниками), в порядку адміністративного оскарження згідно з вимогами цього Порядку та/або до адміністративного суду.
Скарга на рішення експертної команди щодо результату оцінювання (далі - скарга) подається скаржником (його уповноваженим представником):
у паперовій формі до Центру оцінювання функціонального стану особи;
в електронній формі через електронну систему шляхом звернення до лікаря, який направив.
Розгляд скарг здійснюється експертними командами Центру оцінювання функціонального стану особи.
Експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи під час розгляду скарг:
вивчає рішення експертної команди щодо результату оцінювання, що оскаржується, відео- та/або аудіозапис розгляду експертною командою, на якому було прийнято відповідне рішення (за наявності);
заслуховує пояснення скаржника (його уповноваженого представника), інших осіб, залучених до розгляду скарги (у разі розгляду скарги за участю скаржника або його уповноваженого представника);
за наявності підстав, передбачених цим Порядком, проводить повторне оцінювання.
За результатами розгляду скарги експертна команда Центру оцінювання функціонального стану особи приймає рішення про:
підтвердження оскарженого рішення експертної команди;
скасування оскарженого рішення експертної команди;
формування нового рішення щодо результату оцінювання.
Рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи формується засобами електронної системи. На рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи усіма її членами накладаються кваліфіковані електронні підписи або удосконалені електронні підписи, що базуються на кваліфікованих сертифікатах електронного підпису.

Не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення експертної команди Центру оцінювання функціонального стану особи:

у разі подання скарги в паперовій формі - Центр оцінювання функціонального стану особи надсилає витяг з такого рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) скаржника (його уповноваженого представника), зазначену у відповідній скарзі;

у разі подання скарги в електронній формі - інформація про таке рішення відображається в електронній системі для лікаря, який направив, про що він невідкладно повідомляє скаржнику (його уповноваженому представнику) (пункти 68, 69 Порядку).

Наказом Міністерства охорони здоров`я від 07.01.2025 за №48 затверджено Статут державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» ().

Пунктом 1 Статуту визначено, що Державна установа «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (далі - Інститут) є профільною державною науково-практичною, науково-дослідною та лікувально-профілактичною установою, для якої наукова і науково-організаційна діяльність є основною.

До складу Інституту входять клінічні підрозділи, які є базою для наукового відділу Інституту, а також науково-практичною базою для закладів вищої освіти (на договірних засадах), які діють на підставі Положення про клініку Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України».

Інститут є правонаступником Дніпропетровського науково-дослідного інституту відновлення та експертизи працездатності інвалідів (далі - ДІВЕГПН). Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31 травня 1993 року No 123 ДІВЕПІН перейменований в Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (п. 3 Статуту).

Пунктом 4 Статуту встановлено, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 03 грудня 2024 року No 2022 на Інститут покладено права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи.

Відповідно до п. 3 Статуту основними завданнями Інституту є, зокрема:

здійснення медичної, консультативної, лікувальної, експертної, реабілітаційної та профілактичної діяльності;

здійснення експертизи з оцінювання функціонального стану особи при порушеннях функціонування та обмеженні життєдіяльності з визначенням групи інвалідності, встановлення причини інвалідності, терміну її встановлення, видачі відповідних рішень (витягів) за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи.

Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, отримавши звернення позивача, в порушення вищевказаних вимог не розглянув рішення експертної команди щодо результату оцінювання повсякденного функціонування позивача, чим проявив протиправну бездіяльність.

Враховуючи вказане позовні вимоги в частині визнати протиправну бездіяльність Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, яке виявляється у ігноруванні поданої заяви та запиту позивачем, відносно переогляду групи інвалідності внаслідок підвищення групи інвалідності на ступінь вище у відповідності до вимог положень ч. 17 ст. 7 Закону України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні № 2961-IV від 06.10.2005 року, підлягають задоволенню.

Позовні вимоги зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України встановити Де ОСОБА_2 ІБ групу інвалідності з урахуванням ч. 17 ст. 7 Закону України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні №2961-IV від 06.10.2005 року та висновків, які будуть наведені судом у рішенні. не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

При розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення медичних установ, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Верховний Суд у постанові від 25.09.2018 у справі № 804/800/16 та від 26.09.2018 у справі № 817/820/16, у яких також оскаржувались висновки МСЕК щодо встановлення групи інвалідності, зазначив, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

У вказаних постановах Верховний Суд висловив правову позицію щодо того, що суди вправі перевірити законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, яка встановлена Інструкцією про встановлення груп інвалідності, Положенням про медико-соціальну експертизу та Положенням про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності. У той же час, суди позбавлені можливості оцінювати підставність (обґрунтованість) прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері, а тому оцінка підставності (обґрунтованості) висновку МСЕК виходить за межі їх повноважень і допустимих меж розгляду справи (в контексті застосування норм матеріального та процесуального права).

Це означає, що суд фактично не може переоцінювати вмотивованість рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи в частині постановки особі конкретного діагнозу, правильності або неправильності визначення захворювань або інших суттєвих понять, які перебувають в площині спеціальних медичних знань тощо.

При цьому, суд зазначає, що Верховний Суд у постановах від 29.12.2021 у справі №638/2723/16-а та від 12.10.2021 у справі № 280/4820/19, у яких спір виник у зв`язку із незгодою позивачів із висновками МСЕК щодо встановлення таким групи інвалідності, дійшов висновку, що рішення МСЕК приймається після повного медичного обстеження особи і проведення досліджень лікувально-профілактичним закладом охорони здоров`я, на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Вищевказані висновки Верховного Суду щодо неможливості суду приймати за медичну установу конкретне рішення щодо особи залишаються актуальними враховуючи також зміни в законодавстві.

Тобто, суд не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

У зв`язку з наведеним належним способом захисту в даному випадку буде зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України провести повторний огляд Де ОСОБА_2 та прийняти рішення щодо встановлення групи інвалідності.

Згідно з ч. 1ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судом не здійснюється розподіл судових витрат .

Керуючись ст.ст.243-246, 250,262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до 1 Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (пров. Феодосія Макаревського, буд. 1-а, м. Дніпро, 49005, ), 2-Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Комунального некомерційного підприємства «Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва» ( вул. Шовковична, буд. 39/1, корп. 10, м. Київ, 01001, ) про визнання бездіяльності протиправною, визнання протиправними дії та зобов`язання вичинити певні дії- задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП "Свято-Михайлівська клінічна лікарня м. Києва" №120/25/509/Р від 04.03.2025.

Визнати протиправну бездіяльність Центру оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, яке виявляється у ігноруванні поданої заяви та запиту позивачем, відносно переогляду групи інвалідності внаслідок підвищення групи інвалідності на ступінь вище у відповідності до вимог положень ч. 17 ст. 7 Закону України Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні №2961-IV від 06.10.2005 року.

Зобов`язати Центр оцінювання функціонального стану особи Державної установи Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України(пров. Феодосія Макаревського, буд. 1-а, м. Дніпро, 49005, ) провести повторний огляд Де ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) та прийняти рішення щодо встановлення групи інвалідності.

В решті позовних вимог- відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона