Справа № 120/13594/24
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2025-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 серпня 2025 р. Справа № 120/13594/24

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування рішень.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень, якими нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме, на квартиру, що вибула із права власності позивача.

Відповідачем до суду подано відзив, у якому останній заперечує проти задоволення позову. Зокрема, наголошує, що вказана квартира знаходиться на праві власності позивача. Більше того зауважує, що у випадку розбіжності даних, позивач не позбавлений можливості звернутися до контролюючих органів із підтвердними документами для перерахунку грошового зобов`язання.

Ознайомившись із наявними матеріалами справи, судом встановлено такі обставини.

Позивач звернувся до головного управління ДПС України у Вінницькій області з метою з`ясування обставин щодо наявного у нього податкового боргу.

Листом відповідача від 22.08.2024 року повідомлено, що за інформаційними базами ГУ ДПС у Вінницькій області у власності позивача перебуває, зокрема, з 27.07.2012 року квартира (реєстраційний номер 37069146) загальною площею 73,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Так, позивачеві за 2020-2023 рік нараховувався податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, зокрема за вищезазначений об`єкт нежитлової нерухомості: за 2020 рік винесено податкове повідомлення-рішення № 0-0212 від 04.05.2020 року на суму 1241,02 грн та за 2021 рік - податкове повідомлення-рішення № 0-0212 від 04.05.2020 року на суму 1404,59 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд керується таким нормативно-правовим регулюванням.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки регламентується ст. 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до п. п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п. п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України).

Відповідно до п.п. 266.3.2. п.266.3 ст.266 ПК України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За приписами п. 266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для розрахунку контролюючим органом суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що належить позивачу, стали інформаційні дані Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві власності позивача з 27.07.2012 року перебуває, зокрема квартира (реєстраційний номер 37069146) загальною площею 73,50 кв.м за адресою: АДРЕСА_1

Водночас, позивачем до матеріалів справи надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухоме майна, у якому містяться відомості щодо іншого власника цієї квартири ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу.

З метою з`ясування обставин справи, судом було отримано актуальну інформацію з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якої власником цієї квартири є позивач. Відомості щодо відчуження цієї квартири відсутні.

Суд зауважує, що позбавлений можливості надавати оцінку наявності у витягу з Реєстру, наданого позивачем, відомостей про відчуження цієї квартири та, відповідно, встановити підстави наявності різних даних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відтак, суд констатує, що відповідачем надано відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з яких вбачається належність позивачеві за правом власності нерухомого майна, на яке контролюючим органом нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Принагідно суд зауважує, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючого органу та даними, що можуть бути підтверджені платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку.

Суд зауважує, що нормами пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України передбачено обчислення бази оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, саме на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а, отже, контролюючий орган під час винесення вищевказаних податкових повідомлень-рішень діяв в межах чинного законодавства.

Крім того, матеріали справи не містять інших документів, на підтвердження права власності позивача на нерухоме майно, що суперечать інформації, зазначеній в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно. Оригінали відповідних документів до контролюючого органу позивачем не надавались також, зокрема документи на право власності.

При цьому, відповідно до п. п. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України платник податку має право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або житлової нерухомості, що перебувають у власності платника податків; права на користування пільгою зі сплати податків; розміру ставки податку; нарахованої суми податку. Зворотного механізму положеннями ПК України не передбачено.

Окремо суд зауважує, що у разі виявлення невідповідності у Реєстрі, позивач не позбавлений можливості внести зміни до запису Держреєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень у порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

У силу положень 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до головного управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ) про визнання протиправними та скасування рішень.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович