Справа № 440/2579/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Г.В. Костенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 р. Справа № 440/2579/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - Раневича Ореста Юрійовича на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2025, по справі № 440/2579/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 29.11.2024 № 27;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи до стажу (страхового) за Списком № 2 з 20.05.2006 по 26.02.2015, за Списком № 1 з 31.08.1995 по 21.02.1997, з 21.07.1997 по 18.10.1999, до страхового стажу з 28.02.1989 по 30.10.1989 та призначити і виплачувати йому з 25.11.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 із зменшенням пенсійного віку на підставі статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням довідок № 212, № 213, № 214 від 10.03.2015, виданих ЗАТ Золотодобувна компанія Полюс та архівної довідки від 15.07.2024 № Б-1249-В/25-02, виданої архівним відділом виконкому Криворізької міської ради.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 частково задоволено позов.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській від 29.11.2024 № 27 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ..

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи за Списком №2 з 20.05.2006 по 26.02.2015, за Списком №1 з 31.08.1995 по 21.02.1997, з 21.07.1997 по 18.10.1999, до загального страхового стажу з 28.02.1989 по 30.10.1989 та повторно розглянути заяву від 25 листопада 2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати у наведеній частині та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що рішення суду про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву не вирішує питання призначення та виплати пенсії. Зазначав, що суд першої інстанції помилково вважає повноваження відповідача дискреційними, оскільки у разі скасування рішення щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з підстав відсутності необхідного спеціального стажу, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій щодо нарахування та виплати пенсії позивачу, із зарахуванням до спеціального стажу спірного періоду.

На підставі ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 25.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 із зменшенням пенсійного віку.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 29.11.2024 №27 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, за результатом розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу позивача не зараховано період роботи:

- періоди роботи в колгоспі 1986-1989 згідно архівної довідки від 13.11.2024 № 558, оскільки зазначене ПІБ « ОСОБА_1 », « ОСОБА_1 » не відповідає паспортним даним. Зазначено, що в наданій архівній довідці не зазначено, що за період роботи 1986-1989 роки в колгоспі іншої особи з ПІБ « ОСОБА_2 . Мик», « ОСОБА_1 » не значиться. Зарахувати період роботи в колгоспі можливо лише після надходження акту перевірки заробітної плати архівної довідки від 13.11.2024 № 559;

- періоди роботи в російській федерації з 20.05.2006 по 26.02.2015 згідно трудової книжки від 19.05.2006 НОМЕР_1 та довідок про заробітну плату від 10.03.2015 № 212, № 213, № 213, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Таким чином, до загального страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

Позивач, не погодившись із відмовою відповідача, звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення пенсійного органу про відмову у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах та необхідності зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача із зарахуванням періодів роботи в пільговому обчисленні підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу позивача періоду її роботи з 19 листопада 2007 року по 11 квітня 2011 року.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що пенсійним органом у оскаржуваному позивачем рішенні не вирішено питання щодо врахування вищевказаного періоду роботи позивача до страхового та пільгового стажу, а отже суд не має права перебирати на себе функції пенсійного органу щодо вирішення питання наявності стажу позивача для призначення пенсії.

В силу ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській від 29.11.2024 № 27 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ..

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи за Списком №2 з 20.05.2006 по 26.02.2015, за Списком №1 з 31.08.1995 по 21.02.1997, з 21.07.1997 по 18.10.1999, до загального страхового стажу з 28.02.1989 по 30.10.1989 та повторно розглянути заяву від 25 листопада 2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказане рішення в частині підстав скасування зазначеного рішення пенсійного органу та зобов`язання зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи за Списком №2 з 20.05.2006 по 26.02.2015, за Списком №1 з 31.08.1995 по 21.02.1997, з 21.07.1997 по 18.10.1999, до загального страхового стажу з 28.02.1989 по 30.10.1989 сторонами не оскаржується.

Таким чином, спірним у даній справі є обраний судом спосіб захисту прав позивача.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) судового захисту слід розуміти такий, що призводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів. Тому ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення. Також ця особа може вибирати рішення у передбачених для конкретних ситуацій нормативно-правових актах або схожих документах.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Так, метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 КАС України). Відтак, обираючи спосіб захисту прав позивача, суди мали б зважати на ефективність такого захисту.

Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь особи, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням викладеного, висновок суду щодо зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням певних фактичних обставин справи.

Водночас, у ході судового розгляду встановлено, що відповідачем не здійснено належний розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії та не використано надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи стосовно всіх спірних періодів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити повторний розгляд по суті заяви ОСОБА_1 про призначення/перерахунок пенсії від 25.11.2024, з урахуванням висновків суду стосовно можливості зарахування спірного періоду роботи позивача до пільгового стажу.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання пенсійного органу призначити пенсію позивачу, колегія суддів також погоджується із висновком суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права позивача буде саме повторний розгляд заяви про призначення пенсії, оскільки при цьому необхідно врахувати стаж, зарахувати який зобов`язано відповідача за наслідками розгляду даного спору.

Стосовно позовних щодо необхідності зобов`язання відповідача урахувати довідки про заробітну плату № 212, № 213, № 214 від 10.03.2015, видані ЗАТ Золотодобувна компанія Полюс та архівної довідки від 15.07.2024 № Б-1249-В/25-02, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що такі вимоги є передчасними, оскільки рішення щодо призначення пенсії позивачу відповідачем не ухвалено, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у частині врахування заробітної плати за спірний період роботи будуть порушені.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вказаної частини позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Раневича Ореста Юрійовича - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 по справі № 440/2579/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов