Справа № 308/6543/25
Суддя: Зарева Н. І.
Дата ухвалення: 2025-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/6543/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Вовканича А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до

Департамента патрульної поліції, , адреса: м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, та

Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, адреса: м. Ужгород, вул. М. Польового, 2,

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4638459 від 02.05.2025, винесеної інспектором 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом Сінчаком Олександром Юрійовичем відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам, зазначеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

23 травня 2025 року представник відповідача подав відзив, у якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, позаяк дії працівника поліції під час винесення оскаржуваної постанови відповідають вимогам закону. Позивач порушив вимоги дорожнього знаку 11.4 Правил дорожнього руху, а саме на дорозі, що має дві смуги руху в одному напрямку, виїхав на зустрічний бік дороги у зв`язку з чим його було притягнуто до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Факт порушення правил дорожнього руху та весь розгляд справи зафіксований на цифрову нагрудну відеокамеру поліцейського № 470063, що відповідає Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, фото- і кінозйомки, затвердженої Наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги. Звернув увагу на те, що рогзляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та винесення оскаржуваної постанови носив хаотичний характер, йому не було оголошено про початок розгляду справи, не оголошено його права, передбачені ст. 286 КУпАП, не повідомлено, яке саме правопорушення він вчинив. Вказав на те, що дата відеозапису зі службового автомобільного реєстратора, наданого відповідачем, не відповідає реальним подіям, на відеозаписі не видно номерний знак, модель і марку автомобіля, у зв`язку з чим такий доказ не може бути визнаний судом допустимим, а відеозапис з камер «Безпечне місто Ужгород» не може братись судом до уваги, так як не був долучений до матеріалів справи з самого початку. Зазначив, що все це є підставою вважати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності такою, що складена з порушенням пункту 9 розділу 3 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Просив позов задовольнити, а постанову серії ЕНА № 4638459 від 02.05.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності скасувати.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що на відеозаписах, долучених до матеріалів справи, чітко зафіксовано, що позивач порушив п. 11.4 Правил дорожнього руху, а саме рухався по смузі зустрічного руху. Вказав, що твердження позивача щодо недопустимості доданих до відзиву доказів є необґрунтованим, так як стаття 283 КУпАП не вимагає зазначення доказів в змісті постанови про адміністративне правопорушення. Відеозапис з камери спостереження «Безпечне місто Ужгород» вважає допустимим доказом, позаяк його отримання потребувало певного часу, що не було можливим під час винесення постанови.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши належним чином зібрані у справі докази, суд дійшов таких висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 9, ч. 2 ст. 77 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до вимог КАС України, в межах позовних вимог.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Як встановлено судом, 02.05.2025 інспектором УПП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Сінчаком Олександром Юрійовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4638459, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень. Зі змісту постанови вбачається, що 02 травня 2025 року о 21 год. 13 хв. на автомобільній дорозі, що має дві смуги руху в одному напрямку перехрестя по проспекту Свободи в м. Ужгород, де організований круговий рух, виїхав на зустрічний бік дороги по вул. Юрія Станинця, чим порушив п. 11.4 Правил дорожнього руху.

Відповідно дост. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 2 ст. 122 КУпАП, якою встановлене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі статтею 280 КУпАП. орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності. Позаяк позивач проти вчинення правопорушення заперечує, відповідач зобов`язаний подати докази на спростування таких заперечень.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з ст. 288 КУпАП, перевірка законності та обґрунтованості постанови по справі про адміністративне правопорушення судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

У ході розгляду справи відповідач на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови надав:

- копію оскаржуваної постанови;

- копію протоколу серії ЕПР 1 № 318415 від 02.05.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП;

- копію рапортів інспектора Сінчака О.Ю. щодо уточнення дати на відеозаписі зі службового автомобільного реєстратора;

- відеозаписи з нагрудної камери БК № 470063, з автомобільного реєстратора службового транспортного засобу та з камери відеоспостереження «Безпечне місто Ужгород».

Відповідно до змісту постанови, 02 травня 2025 року о 21 год. 13 хв. на автомобільній дорозі, що має дві смуги руху в одному напрямку перехрестя по проспекту Свободи в м. Ужгород, де організований круговий рух, виїхав на зустрічний бік дороги по вул. Юрія Станинця, чим порушив п. 11.4 Правил дорожнього руху.

Згідно з п. 11.4 Правил дорожнього руху, на дорогах з двостороннім рухом, які мають щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.

Дослідивши в судовому засіданні відеозапис з нагрудної камери інспектора Сінчака О.Ю., суд встановив, що вказаний відеозапис не містить зафіксованого факту вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху, тобто відеозапис починається з того моменту, коли інспектор патрульної поліції безпосередньо підходить до автомобіля позивача та починає з ним спілкування, однак, обставин вчинення позивачем адміністративного правопорушення даний відеозапис не містить.

На відеозаписі зі службового автомобільного реєстратора чітко видно дві смуги руху в одному напрямку на круговому перехресті та білий автомобіль, який здійснив з`їзд з перехрестя на вул. Ю. Станинця по смузі для зустрічного транспорту. Однак, дата вчинення відеофіксації відеореєстратором не відповідає даті вчинення адміністративного правопорушення, за яке притягнуто до відповідальності позивача. Крім того, із дослідженого судом відеозапису зі службового автомобільного реєстратора неможливо ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак, модель і марку автомобіля, який виїхав на зустрічну смугу руху, порушивши тим самим п. 11.4 Правил дорожгього руху. За таких обставин суд визнав наданий відповідачем доказ неналежним.

Стосовно відеозапису з камер «Безпечне місто Ужгород», на якому зафіксовано, як транспортний засіб білого кольору о 21 год 08 хв створює аварійну ситуацію на круговому перехресті і в подальшому заїжджає на смугу для руху, яка є зустрічною, слід вказати на таке.

Згідно із ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у п. 7 «До постанови додаються» містить інформацію про фіксацію адміністративного правопорушення: БК № 470063.

Посилання на технічний засіб, тобто на камеру зовнішнього відеоспостереження, за допомогою якого здійснено відеозапис з камери «Безпечне місто Ужгород», оскаржувана постанова не містить, такий відеозапис до постанови не додано.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відеозапис з камери «Безпечне місто Ужгород», наданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем ПДР, є недопустимим доказом, так як не був долучений до матеріалів справи з самого початку і був отриманий відповідачем з порушенням порядку збирання доказів, а саме, поза межами провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Даний висновок повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 524/1284/17.

Поряд з цим, суд не бере до уваги доводи позивача про хаотичний розгляд справи про адміністративне правопорушення, про неоголошення йому в повному обсязі його прав, відомостей про посадову особу, яка розглядає справу, позаяк з дослідженого відеозапису з нагрудної камери поліції встановлено, що інспектор Сінчак О.Ю. назвав своє прізвище, ім`я, по батькові, посаду та звання (00:00:22 (21:10:46)), показав позивачу службове посвідчення (00:00:46 (21:11:10)), до початку розгляду справи про адміністративне правопорушення на вимогу позивача у повному обсязі оголосив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, згідно з ст. 268 КУпАП (00:07:57 (21:18:21)). Крім того, з відеозапису судом встановлено, що позивач під час розгляду справи про адміністративне правопорушення виявив бажання скористатись безоплатною правовою допомогою та вказав на обов`язок інспектора таку забезпечити. При цьому, інпектором було роз`яснено позивачу його право скористатись правовою допомогою за власний рахунок, викликати власного адвоката, однак, позивач цим правом не скористався, продовжуючи наполягати на обов`язку інспектора забезпечити безоплатну правову допомогу (00:08:10 (21:18:34)); 00:09:02 (21:19:26)); 00:15:48 (21:26:02)).

Статтею 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» визначено, що безоплатна вторинна правнича допомога надається тільки визначеним законом категоріям осіб.

Особа, стосовно якої складається постанова про накладення адміністративного стягнення, має право отримати безоплатну вторинну правничу допомогу для здійснення представництва та складання документів процесуального характеру у випадку, якщо вона належить до категорій осіб, визначених пунктами 1-29 статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Зокрема, пункти 3) та 4) частини 1 статті 14 вищевказаного закону передбачають право на безоплатну вторинну правничу допомогу осіб, до яких застосовано адміністративне затримання, та осіб, до яких застосовано адміністративний арешт, однак, як встановлено судом у ході розгляду справи, ні такий процесуальний захід як затримання, ні таке адміністративне стягнення як адміністративний арешт щодо позивача не застосовувались.

Таким чином, суд дійшов висновку, що про відсутність порушень права позивача на юридичну допомогу з боку інспектора патрульної поліції, яким була належним чином надана позивачу можливість скористатися правом на правову допомогу.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з урахуванням практики її застосування Європейським судом з прав людини, принцип презумпції невинуватості поширюється також на справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху (Lutz v. Germany, § 182; Schmautzer v. Austria; Malige v. France).

Приймаючи до уваги відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості позивача, враховуючи презумпцію невинуватості, закріплену КУпАП та Конституцією України, суд дійшов висновку про недоведеність наявності складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, в діях позивача, у зв`язку з чим, винесена щодо нього постанова про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову серії ЕНА № 46384569 від 02.05.2025, винесену інспектором 1 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Сінчаком Олександром Юрійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень - скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ст. 286 КАС України може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зарева