Справа № 600/1278/25-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про зобов`язання суб`єкта владних повноважень,

подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення

31 липня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1278/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про встановлення строку подання звіту про виконання судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю у мами - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 інвалідності 2-ої групи та яка потребує постійного догляду;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ОСОБА_1 звільнити з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю у мами - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю 2-ої групи та потребує постійного догляду.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.05.2025 р. адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю у мами - ОСОБА_2 інвалідності другої групи та яка потребує постійного стороннього догляду. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ОСОБА_1 звільнити з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю у мами - ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю другої групи та потребує постійного стороннього догляду.

18.06.2025 позивачу видано виконавчий лист.

30.07.2025 р. позивачем подано заяву в якій просить встановити судовий контроль за виконанням рішення Чернівецького окружного адміністративного суду у справі №600/1278/25-а та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування поданої заяви вказано про те, що після ухвалення Чернівецьким окружним адміністративним судом рішення суду у справі №600/1278/25-а від 13.05.2025, яким зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ОСОБА_1 звільнити з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю у мами - ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю другої групи та потребує постійного стороннього догляду, позивач не отримував від відповідача жодних повідомлень щодо виконання вказаного рішення суду, у тому числі й станом на день подання до суду цієї заяви.

Враховуючи те, що розгляд цієї справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку письмового провадження.

Розглянувши подану позивачем (його представником) заяву, суд зазначає наступне.

Так, статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Також суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин та обґрунтованих сумнівів ймовірного невиконання рішення суду відповідачем.

В свою чергу у якості обставин, що можуть свідчити про невиконання рішення суду відповідачем-суб`єктом владних повноважень потрібно розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року №1-7/2013 зазначив, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

У рішенні від 25 квітня 2012 року №11-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Окрім того, Конституційний Суд України у рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 наголосив на тому, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та зауважив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Так, рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 13.05.2025 р. адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 у звільненні з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю у мами - ОСОБА_2 інвалідності другої групи та яка потребує постійного стороннього догляду. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 ОСОБА_1 звільнити з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю у мами - ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю другої групи та потребує постійного стороннього догляду.

18.06.2025 позивачу видано виконавчий лист.

Згідно з відомостями системи "Діловодство спеціалізованого суду" відповідачем подана апеляційна скарга 18.06.2025 р. Станом на 31.07.2025 р. ухвали про відкриття апеляційного провадження не має.

Відповідно, рішення суду у справі №600/1278/25-а набрало законної сили ще 13 червня 2025 року.

Отже, військову частину НОМЕР_1 зобов`язано ОСОБА_1 звільнити з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю у мами - ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю другої групи та потребує постійного стороннього догляду.

Проте, як свідчать повідомлені представником позивача обставини, станом на день подання до суду цієї заяви рішення Чернівецького окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили, не виконано.

Суд зауважує, що згідно з частиною другою статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Тобто, саме рішення, яке набрало законної сили, і є підставою для його виконання. Рішення суду виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суд наголошує на обов`язковості судового рішення, яке набрало законної сили, для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб, і підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, на всій території України органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями. У випадку невиконання судового рішення передбачається встановлена законом відповідальність.

Вказане передбачено положеннями статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України, зміст якої наведено вище.

У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством та у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України.

Частинами другою, третьою статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Враховуючи викладене, з метою ефективного та реального виконання рішення суду, яке набрало законної сили, однак яке відповідачем безпідставно не виконано, суд вважає за необхідне зобов`язати суб`єкта владних повноважень, якого рішенням суду зобов`язано ОСОБА_1 звільнити з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з наявністю у мами - ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю другої групи та потребує постійного стороннього догляду, подати до суду звіт про виконання судового рішення у строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Крім цього, суд вважає за доцільне звернути увагу відповідача на те, що відповідно до абзацу 1 частини першої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Згідно частини третьої статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Частиною десятою статті 382-3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі неподання звіту у строк, встановлений судом, або у разі подання звіту з порушенням такого строку та за відсутності поважних причин, які унеможливили його вчасне подання, суд встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу, а також накладає штраф на керівника такого суб`єкта владних повноважень.

Отже, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту чи подання його з порушенням встановленого судом строку, суд може вжити до суб`єкта владних повноважень заходи реагування у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини шостої статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про задоволення заяви та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є остаточною і оскарженню не підлягає. Заперечення на таку ухвалу включаються до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 382-3 цього Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241, 243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1.Заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити дії задовольнити.

2.Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати безпосередньо до Чернівецького окружного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали звіт про виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 травня 2025 року у справі №600/1278/25-а за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя І.В. Маренич