Справа № 380/2441/20
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 рокусправа № 380/2441/20

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши за правилами письмового позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської національної академії сухопутних військ, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

у с т а н о в и в :

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Комунального підприємства ОСОБА_1 до Львівської національної академії сухопутних військ, Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить ( з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог):

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 №736 від 07.09.2019 «Про результати службового розслідування» в частині притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності;

- визнати протиправним та скасувати наказ Начальника Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного від 21.09.2019 №647-ОД про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 13.09.2019 на адресу Національної академії надійшли матеріали службового розслідування та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2019 №736 про результати службового розслідування, якими встановлено причини виникнення шкоди, її розмір та вину ОСОБА_1 . На виконання імперативного припису п.29 Положення 243/95-ВР начальником Національної академії 21.09.2019 видано наказ №647-од, яким позивача притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності. Підставою для застосування до ОСОБА_1 матеріальної відповідальності у підвищеному розмірі послужило службове розслідування, що надійшло на адресу Національної академії сухопутних військ від командира військової НОМЕР_3 . Відповідно до службового розслідування вбачається, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 позивачем, допущено матеріальну шкоду на сум 317942,54 грн., а з врахуванням кратності сума збитків державі сягнула 959156,59 грн. Юридичною підставою по наслідках службового розслідування для притягнення ОСОБА_1 до підвищеної матеріальної відповідальності у наказі зазначено п.14 розділу ІІІ «Повна та підвищена матеріальна відповідальність» постанови Верховної Ради України №243/95- ВР від 23.06.1995 року «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі». Позивач з наказом Національної академії Сухопутних військ ім. Гетьмана Петра Сагайдачного та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №736 від 07.09.2019 «Про результати службового розслідування» в частині притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності не погоджується та просить скасувати.

Ухвалою від 30.03.2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 13.05.2020 продовжено строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі від 30.03.2020.

На адресу суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали (вх.№39331 від 07.08.2020).

Ухвалою від 01.09.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

Від відповідача Національної академії Сухопутних військ імені Петра Сагайдачного на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№48670 від 25.09.2020). В обґрунтування вказує, що 13.09.2019 на адресу Національної академії надійшли матеріали службового розслідування та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2019 №736 про результати службового розслідування, якими встановлено причини виникнення шкоди, її розмір та вину ОСОБА_1 . На виконання імперативного припису п.29 Положення 243/95-ВР начальником Національної академії 21.09.2019 видано наказ №647-од про притягнення до підвищеної матеріальної відповідальності ОСОБА_1 у розмірі визначеному наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.09.2019 №736. Крім цього вказує, що до повноважень начальника Національної академії не належить встановлення вини ОСОБА_1 та розміру завданої шкоди в період проходження ним військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , а також перевірка на відповідність вимогам чинного законодавства України матеріалів розслідування і наказів командування військової частини НОМЕР_1 за якими позивач притягується до матеріальної відповідальності, оскільки їх перегляд віднесено до компетенції вищого командира в порядку, встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Просить відмовити у задоволені позовних вимог.

На виконання протокольної ухвали Національною академією Сухопутних військ імені Петра Сагайдачного на адресу суду надіслано додаткові докази (вх.№52736 від 15.10.2020).

На адресу суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог (вх.№68351 від 17.12.2020).

Протокольною ухвалою від 22.12.2020 прийнято збільшені позовні вимоги та залучено у якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_1 .

Від відповідача -2 Військової частини НОМЕР_1 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№22035 від 02.04.2021). В обґрунтування вказує, що з метою прийому передачі посади командира 4 танкової роти НОМЕР_4 танкового батальйону було створено комісію. Під час прийому- передачі посади від особи яка здавала посаду ОСОБА_1 до посадової особи, що приймає посаду ОСОБА_2 виявлено нестачу майна по службам ракетно-артилерійського озброєння та зв`язку. Службовим розслідуванням не встановлено місцезнаходження майна номенклатури служби ракетно-артилерійського озброєння, передано під звіт командиру 4 танкової роти капітану ОСОБА_1 . Відповідно до відомостей визначення залишкової вартості на втрачені матеріальні засоби служби РАО сума збитків, які завдані державі в особі військової частини НОМЕР_1 складає 317 942,54 грн. без врахування кратності. Сума з врахуванням кратності складає 959,156,59 грн. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №716 від 07.09.2019 направлено копії матеріалів службового розслідування та наказ про результати службового розслідування до нового місця служби позивача - Національної академії Сухопутних військ імені Петра Сагайдачного для прийняття рішення щодо притягнення позивача до матеріальної відповідальності. Відтак, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів (вх.№35143 від 18.05.2021).

У судовому засіданні від 18.05.2021 клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції задоволено та відкладено судове засідання до 06.07.2021.

Ухвалою від 06.07.2021 витребувано у Військовій частині НОМЕР_1 додаткові докази.

Від Військової частини НОМЕР_1 на виконання ухвали про витребування доказів надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№53805 від 26.07.2021).

Від Військової частини НОМЕР_1 на адресу суду надійшли додаткові пояснення (вх.№58271 від 10.08.2021).

Ухвалою від 21.06.2022 задоволено клопотання представника відповідача -Військової частини НОМЕР_1 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Від Військової частини НОМЕР_1 на адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№9324 ел від 05.07.2022) у зв`язку із тим, що військова частина НОМЕР_1 та позивач перебуває у складі Збройних Сил України.

Від Військової частини НОМЕР_1 на адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№9977 ел від 13.07.2022) у зв`язку із тим, що військова частина НОМЕР_1 та позивач перебуває у складі Збройних Сил України.

Від представника позивача на адресу суду надійшло заперечення на проти клопотання про зупинення провадження (вх.№47571 від 18.07.2022).

Від Військової частини НОМЕР_1 на адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№47940 від 19.07.2022) у зв`язку із тим, що військова частина НОМЕР_1 та позивач перебуває у складі Збройних Сил України.

Від Національної академії Сухопутних військ імені Петра Сагайдачного надійшло клопотання про зупинення провадження у справі ( вх. 50321 від 01.08.2022).

Від Військової частини НОМЕР_1 на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів (вх.№54537 від 22.08.2022).

Ухвалою від 06.09.2022 зупинено провадження у справі №380/2440/20 до завершення дії воєнного стану на території України.

На адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі (вх.№32891 від 18.04.2025).

Ухвалою від 27.05.2025 задоволено клопотання представника відповідача -Військової частини НОМЕР_1 про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.

Ухвалою від 10.06.2025 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 08.07.2025.

Протокольною ухвалою від 24.07.2025 ухвалено завершити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, встановив таке.

ОСОБА_1 з 21.06.2014 по 13.11.2018 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а з 13.11.2018 по даний час проходить службу у Національні академій Сухопутних військ імені Петра Сагайдачного.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 30.07.2019 №1316 «Про проведення службового розслідування», наказу про продовження службового розслідування від 16.08.2019 №1479, наказу про продовження службового розслідування від 16.08.2019 №1479, наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1542 від 26.08.2019 у військовій частині НОМЕР_1 проведено службове розслідування з метою встановлення причин та умов виникнення нестачі майна 4 танкової роти, яка була виявлена під час прийому передачі посади командира танкової роти, а також встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_1 .

Службовим розслідуванням встановлено, що майно служби РАО отримувалось військовослужбовцями 4 танкової роти в різні періоди, рол що свідчать первинні документи про отримання відповідного майна, надані службою РАО під час проведення службового розслідування, а саме :

1.Відповідно до накладної №1583 від 03.01.2016 за 4 танковою ротою рахується 5,45 мм автомати АКС-74 №2109726, 1896876 - отримувач старший лейтенант ОСОБА_1 в даних виробах відсутні багнет - ножі -2 шт;

2. відповідно акту списання (зняття залишків) №252 від 15.07.2019 року за 4 танковою ротою оприбутковано 125 мм піддон стріляний - 40 шт - отримувач старший лейтенант ОСОБА_1 ; відповідно акту списання (зняття залишків) №119 від 07.07.2018 року за 4 танковою ротою оприбутковано 125 мм піддон стріляний - 1876 шт - отримувач старший лейтенант ОСОБА_1 , 125 мм піддон стрільний 1729 шт. що рахуються за ст. лейтенантом ОСОБА_1 відсутні;

3.відповідно до накладної №998 від 19.07.2018 року за 4 танковою ротою рахується Тубус Ж-40 - 163 шт - отримувач старший лейтенант ОСОБА_1 ;

відповідно акту списання (зняття залишків) №119 від 07.07.2018 року за 4 танковою ротою оприбутковано Тубус ж-40 -1876 шт - отримувач старший лейтенант ОСОБА_1 ; відповідно акту списання (зняття залишків ) №252 від 15.07.2019 року за 4 танковою ротою оприбутковано Тубус Ж-40 - 40шт.

Отже Тубус Ж-40 2326 шт, що рахуються 4 танковою ротою відсутні, (згідно первинних документів старшому лейтенанту ОСОБА_1 передано під звіт Тубус Ж-40 - в кількості 2079 шт);

4. Відповідно до накладної №998 від 19.07.2018 року за 4 танковою ротою рахується Тубус ВБМ малий -20 шт - отримувач старший лейтенант ОСОБА_1 : відповідно акту списання (зняття залишків ) №119 від 07.07.2018 року за 4 танковою ротою оприбутковано Тубус ВБМ малий -505 шт - отримувач старший лейтенант ОСОБА_1 ; відповідно акту списання (зняття залишків) №252 від 15.07.2019 року за 4 танковою ротою оприбутковано Тубус ВБМ малий - 40шт.)

Отже Тубус ВБМ малий 552 шт, що рахуються 4 танковою ротою відсутні, згідно первинних документів старшому лейтенанту ОСОБА_1 передано під звіт 552 шт);

5. Відповідно акту списання (зняття залишків) №119 від 07.07.2018 року за 4 танковою ротою оприбутковано укупорка з під боєприпасів до стрілецької зброї - 111 шт - отримувач старший лейтенант ОСОБА_1 ; дане майно відсутнє;

6. Відповідно до накладної №681 від 19.07.2016 року за 4 танковою ротою рахується Укупорка 125мм -208 шт - отримувач старший прапорщик ОСОБА_3 ; відповідно до накладної №801від 26.08.2016 року за 4 танковою ротою рахується Укупорка 125мм -40 шт - отримувач старший прапорщик ОСОБА_3 ; відповідно акту списання (зняття залишків) №19 від 07.07.2018 року за 4 танковою ротою оприбутковано Укупорка 125 мм - 1876 шт - отримувач старший лейтенант ОСОБА_1 ; відповідно до накладної №998 від 19.07.2018року за 4 танковою ротою рахується Укупорка 125мм -125 шт - отримувач старший лейтенант ОСОБА_1 ; дане майно відсутне. Отже Укупорка 125мм - 2307 шт, що рахуються 4 танковою ротою відсутні, (за старшим лейтенантом ОСОБА_1 рахується Укупорка 125 мм-2001 шт.)

7. Відповідно до накладної №1139 від 02.08.2018 року за 4 танковою ротою рахується багнет - ніж -5 шт - отримувач ст. лейтенант ОСОБА_1 ; дане майно відсутнє;

8. Відповідно до накладної №302від 17.05.2016 року за 4 танковою ротою рахується протирка до ПМ -2 шт - отримувач ст. лейтенант ОСОБА_1 ; дане майно відсутнє;

9. Відповідно до накладної №302 від 17.05.2016 року за 4 танковою ротою рахується ремінь револьверний до ПМ -1 шт - отримувач ст. лейтенант ОСОБА_1 ;

10. Відповідно до накладної №302від 17.05.2016 року за 4 танковою ротою рахується кобура шкіряна до ПМ -2 шт - отримувач ст. лейтенант ОСОБА_1 ;

11. Відповідно до накладної №213 від 16.02.2018 року за 4 танковою ротою рахується обойма в зборі до 5,45 мм автомата АК-74-85 шт. - отримувач ст. лейтенант ОСОБА_1 ; дане майно відсутнє.

12. Відповідно до накладної №1583 від 03.01.2016 року за 4 танковою ротою рахується 5,45 мм автомат АК-74 Н №394634 з НСПУ №12539-1 шт. - отримувач ст. лейтенант ОСОБА_1 ; з даного автомата відсутнє НСПУ №12539.

13. відповідно акту списання (зняття залишків) №199 від 07.07.2018 року за 4 танковою ротою оприбутковано укупорка з під 81 мм 3Д6 - 9 шт - отримувач старший лейтенант ОСОБА_1 .. Отже укупорка з під 81 мм 3Д6 -23 шт, що рахуються 4 танковою ротою відсутні, документи що підтверджують їх законну відсутність не відпрацьовані (за старшим лейтенантом ОСОБА_1 рахується укупорка з під 81 мм 3Д6 - 9 шт,)

Таким чином, службовим розслідуванням не встановлено місцезнаходження майна номенклатури служби ракетно - артилерійського озброєння, переданого під звіт колишнього командиру 4 танкової роти капітану ОСОБА_1 , а саме:

-багнет - ножі -2 шт до 5,45 мм автоматів АКС-74 № НОМЕР_5 , НОМЕР_6 ;

-125мм піддон стрільний - 1729шт.;

-тубус Ж-40 -2079 шт.;

-тубус ВБМ малий - 552 шт;

-укупорка з під боєприпасів до стрілецької зброї -111 шт.;

-укупорка 125 мм - 2001 шт.;

-багнет - ніж -5 шт.;

-протирка до ПМ -2 шт.;

-ремінь револьверний до ПМ - 1 шт.;

-обойма в зборі до 5,45 мм автомату АК-74 - 85 шт.; кобура шкіряна до ПМ -2 шт.;

-НСПУ №12539 з комплекту 5,45 мм автомата АК-74 H №394634;

-укупорка з під 81 мм 3Д6 - 9 шт.

13.09.2019 на адресу Національної академії Сухопутних військ імені Петра Сагайдачного надійшли матеріали службового розслідування та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2019 №736 про результати службового розслідування, яким встановлено причини виникнення шкоди, її розмір та вину ОСОБА_1

Начальником Національної академії Сухопутних військ імені Петра Сагайдачного 21.09.2019 видано наказ №647-од про притягнення до підвищеної матеріальної відповідальності ОСОБА_1 у розмірі визначеному наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.06.2019 №736 відповідно до акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 .

Не погоджуючись зі змістом наказів відповідачів, позивач звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні права та обов?язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов?язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов?язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов?язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов?язаний виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов?язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).

Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України статтею 11 зобов?язує кожного військовослужбовця знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначає, що кожний військовослужбовець зобов?язаний виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Статтею 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально- психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Згідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (від 03.10.2019 № 160-IX), матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.

Завдана особою шкода, не пов`язана з виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, відшкодовується в порядку, передбаченому законами України.

Повна та підвищена матеріальна відповідальність вказана у пункті 1 статті 6 цього ж Закону.

Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Статтею 7 ЗУ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» встановлено розміри завданої шкоди.

Розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Статтею 10 цього ж Закону відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Відшкодування шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється на підставі наказу старшого за службовим становищем командира (начальника).

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Відшкодування шкоди, завданої військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу або в іншому встановленому законом порядку в разі відмови військовозобов`язаного чи резервіста від її добровільного відшкодування.

Відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

Відшкодування такої шкоди, завданої командиром (начальником), здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу, командир (начальник) якої (якого) старший за службовим становищем, у разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

У разі переведення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження відповідного командира (начальника) до повного відшкодування завданої нею шкоди стягнення сум завданої шкоди здійснюється за новим місцем служби чи місцем перебування в розпорядженні.(ст.11 Закону).

Відповідно до п. 3 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженою Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95 (діяло на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці несуть матеріальну відповідальність за наявності: заподіяння прямої дійсної шкоди; протиправної їх поведінки; причинного зв?язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; вини у заподіянні шкоди.

Відповідно до п. 14 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду заподіяну державі, затвердженою Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 року №243/95 військовослужбовці i призвані на збори військовозобов?язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв?язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, матеріальну відповідальність у 2-10-кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.1995 №880 «Про затвердження Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості» (чинної станом на час виникнення спірних правовідносин), агрегати, запасні частини, інструменти, прилади і приладдя до озброєння, військової техніки, устаткування, апаратури, засобів зв?язку, технічних засобів охорони і до обчислювальної техніки, оптичні прилади, імпортні електрифіковані інструменти, пальне, масло і мастила, спирти і спеціальні рідини, паливо тощо.

Судом встановлено, що в ході проведення службового розслідування виявлено, що вищезазначені порушення в організації службової діяльності 4 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_7 , а саме в організації обліку та зберігання майна служби ракетно - артилерійського озброєння та зв?язку стали можливими внаслідок порушенням колишнім командиром 4 танкової роти 2 танкового батальйону капітаном ОСОБА_1 (з 09.10.2015 року по 31.07.2019)

-вимог статті 16,59 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, відповідно до якої кожний військовослужбовець зобов?язаний виконувати службові обов?язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов?язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. Встановлювати у військовій частині, такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників);

- вимог статті 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині обов`язку досконало знати і вміло володіти всіма видами зброї і техніки роти, правильно їх зберігати, використовувати та особисто перевіряти їх наявність, утримання та бойову готовність; вести наявність і стан озброєння, боєприпасів, техніки, пального та інших матеріальних засобів; організовувати своєчасне одержання, правильну експлуатацію, збереження, технічне обслуговування і ремонт озброєння, техніки, казарменого інвентарю, речового, технічного та іншого майна роти, перевіряти не менше ніж один раз на місяць їх наявність, стан та облік; вживати заходів до запобігання втратам зброї та боєприпасів; один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини; керувати господарством роти.

-вимог пункту 3.1.9 наказу Міністерства оборони України №300 від 16.07.1997, відповідно до якого зобов`язаний був знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів; здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, розкраданням;

- вимог пункту 5.18.1.4 - 5.18.1.5 наказу Міністерства оборони України №300 від 16.07.1997 в частині обов?язку організовувати ротне господарство, керувати ним.

Службовим розслідуванням також установлено наявність усіх елементів притягнення позивача до підвищенної матеріальної відповідальності: заподіяння прямої дійсної шкоди у вигляді нестачі майна; причинний зв?язок між протиправною поведінкою позивача як матеріально - відповідальної особи і настанням шкоди.

Відтак, судом встановлено, що капітан ОСОБА_1 не забезпечив збереження військового майна, переданого йому під звіт, а саме :

по службі ракетно - артилерійського озброєння:

1. багнет - ножі -2 шт до 5,45 мм автоматів АКС-74 Nє2109726, 1896876 ;

2.125мм піддон стрільний - 1729шт.;

3.тубус Ж-40 -2079 шт.;

4.тубус ВБМ малий - 552 шт;

5.укупорка з під боєприпасів до стрілецької зброї -111 шт.;

6.укупорка 125 мм - 2001шт.;

7.багнет - ніж -5 шт.;

8.протирка до ПМ -2 шт.;

9.ремінь револьверний до ПМ -1 шт.;

10. ????кобура шкіряна до ПМ -2 шт.;

11. ????обойма в зборі до 5,45 мм автомату АК-74 - 85 шт.;

12.НСПУ №12539 з комплекту 5,45 мм автомата АК-74 H № 394634;

13. укупорка з під 81 мм 3Д6 - 9 шт.

Відповідно до відомості визначення залишкової вартості на втрачені матеріальні засоби служби РАО сума збитків, які завдані державі в особі військової частини НОМЕР_7 складає: 317 942 (триста сімнадцять тисяч дев?ятсот сорок дві ) гривні 54 копійки без врахування кратності.

Сума з врахуванням кратності складає: 959 156 (дев?ятсот п?ятдесят дев?ять тисяч сто п?ятдесят шість) гривень 59 копійок.

по службі зв?язку :

1.радіостанція MOTOROLA DP 4800 №є871TQRF248 - 1 од. ,

2. радіостанція MOTOROLA DP 4400 №807TQP3178 - 1 од.

Відповідно до відомості визначення залишкової вартості на втрачені матеріальні засоби служби зв?язку сума збитків, які завдані державі в особі військової частини НОМЕР_1 складає: 23 141 (двадцять три тисячі сто сорок одна) гривня 08 копійок без врахування кратності.

Сума з врахуванням кратності згідно довідки - розрахунку № 83/1/19 від 07.08.2019 складає: 46 282 (сорок шість тисяч двісті вісімдесят дві) гривень 16 копійок.

Щодо твердження позивача, що командиром роти ОСОБА_1 був у зоні Антитерористичної операції під час важких боїв, суд зазначає таке.

Статтею 4 Закону України « Про правовий режим майна у Збройних Силах України» (від 21.09.1999 року № 1075-XIV) вказано, що військові частини ведуть облік закріпленого за ними майна у кількісних, якісних, обліково-номерних та вартісних показниках і враховують по відповідних службах - продовольчій, речовій, квартирно-експлуатаційній, пально-мастильних матеріалів тощо.

У порядку, передбаченому частиною першою цієї статті, ведеться облік майна, закріпленого за підпорядкованими військовими частинами, у службах забезпечення органів військового управління, органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України, на які покладаються завдання щодо забезпечення військових частин майном відповідно до затверджених норм та організації його ефективного використання.

Списання військового майна провадиться командирами військових частин і посадовими особами органів військового управління відповідно до їхньої компетенції у порядку, встановленому Міністерством оборони України та іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України. Особливості списання військового майна Служби безпеки України визначаються Службою безпеки України.

У разі знищення (втрати) військового майна або його пошкодження (якщо відновлення такого майна неможливе або економічно недоцільне) внаслідок бойових або інших дій з боку противника, а також у зв`язку з виконанням бойового (спеціального) завдання таке майно незалежно від номенклатури служб (підрозділів) забезпечення, без затверджень та погоджень з правоохоронними органами чи спеціальним правоохоронним формуванням у складі Збройних Сил України списується на підставі єдиного акта списання (крім об`єктів нерухомого майна), в якому зазначаються опис події та перелік військового майна, що підлягає списанню. Відповідний акт складається та підписується комісією для списання військового майна та не менш як двома учасниками або свідками події (за їх наявності). Єдиний акт списання у тридцятиденний строк подається на затвердження командиру військової частини або посадовій особі органу військового управління, зазначеній у частині десятій цієї статті, чи уповноваженій посадовій особі Служби безпеки України.

Оскільки, ні під час службового розслідування, ні під час розгляду справи в адміністративному суді стороною позивача не наведено доказів наявності такого акту та не наведено жодних доказів, що таке майно було втрачено у зоні бойових дій, відтак, доводи позивача у цій частині судом до уваги не беруться.

Крім того, суду звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 5 КАС встановлено право на судовий захист і передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб?єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України).

Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб?єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб?єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 дав визначення поняттю «охоронюваний законом інтерес», який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв?язку з поняттям «право» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб?єктивного права; б) є самостійним об?єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом.

Охоронований законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб?єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв?язку з поняттям «право» має один і той же зміст.

Отже, обов?язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб?єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Не поширюють свою дію ці положення й на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних (можливо, позасудових) форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Аналогічну позицію висловлено Верховним Судом України у постанові від 7 лютого 2017 року у справі №800/45/16 та підтримано Верховним Судом у постанові від 11 травня 2018 року у справі №766/7172/17.

Враховуючи викладені норми, слід за необхідне наголосити, що порядок притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності у розумінні норм Порядку забезпечує дотримання прав щодо участі у прийнятті командиром відповідного рішення як для військовослужбовців, які проходять службу у військовій частині, якій було завдано матеріальної шкоди, так і військовослужбовців, яких до прийняття рішення про відшкодування заподіяної шкоди було переведено на нове місце служби.

Тобто, матеріали розслідування відповідно до пункту 29 Положення мають бути передані або командиру військової частини, якій було завдано матеріальну шкоду (у випадку якщо військовослужбовець не змінював місце служби) або командиру (начальник) військової частини за новим місцем служби. При цьому, незалежно від місця служби військовослужбовця, командир військової частини, якому передано матеріали розслідування, повинен вирішити питання притягнення до матеріальної відповідальності з дотриманням прав військовослужбовця та в порядку, встановленому, зокрема, у пунктах 22-24 Положення (права знайомитися з матеріалами, подавати свої заперечення та клопотання, оскаржувати рішення, з обов?язковим проведенням співбесіди тощо).

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Ураховуючи викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд висновує, що позов задоволенню не підлягає.

У силу приписів ст. 139 КАС України, судові витрати не розподіляються.

Керуючись ст.ст.238, 248, 256, 293, 295, 297 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до Національної академії сухопутних військ імені Петра Сагайдачного (79026, м. Львів, вул. Героїв Майдану, ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) про визнання протиправними та скасування наказів відмовити повністю.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

СуддяГрень Наталія Михайлівна