Справа № 420/13370/25
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванова Е.А. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщені суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому просить визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі відповідач) за №67 від 17.04.2025 року прийнятого о 16.00 годин щодо здійснення судді у відставці ОСОБА_1 , перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2024 року згідно довідки про суддівську винагороду №12-23/113/2024 виданої Херсонськім апеляційним судом 05 серпня 2024 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/13629/24 від 05 липня 2024 року, від суддівської винагороди - яка складає 283118,00 грн у розмірі 50% від суддівської винагороди та скасувати його; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату, сплачувати судді у відставці ОСОБА_1 , щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2024 року згідно довідки про суддівську винагороду №12-23/113/2024 виданої Херсонськім апеляційним судом 05 серпня 2024 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/13629/24 від 05 липня 2024 року, від суддівської винагороди яка складає 283118,00 грн. у розмірі 64% від суддівської винагороди з урахуванням фактично сплачених сум. В обґрунтовування вказує, що він перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсіонного фонду України в Херсонській області як суддя у відставці та отримує щомісячне довічне грошове утримання. Після проведення перерахунок довічного грошового утримання позивача на виконання рішення суду, відповідач безпідставно зменшив відсоток суддівської винагороди з 64% до 50%. Вважаючи таки дії Головного управління ПФУ в Херсонській області протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

06.05.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив в якому вимоги не визнає з підстав того, що жодного документа (рішення про відмову, розписка про прийняття заяви) який би підтверджував звернення Позивачки із відповідною заявою (за формою згідно Додатку 1 до Порядку № 3-1), до суду не надано. При обчисленні відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, має враховуватись лише стаж роботи на посаді судді. Під час звернення до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, окрім інших документів Позивачкою надано Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 07.03.2017 за № 08- 31/11/2017-Вих., що виданий Апеляційним судом Херсонської області за підписом голови суду Коровайко О.І. та начальника відділу управління персоналом Гришко Е.О. (далі Розрахунок).

Відповідно до Розрахунку, стаж роботи ОСОБА_1 станом на 07.03.2017 склав 27 років 04 місяці 01 день, в тому числі:

з 01.11.1989 по 14.01.1997 -слідчий УВС Херсонського облвиконкому;

з 21.01.1997 по 07.11.2012 - суддя Суворовського районного суду м. Херсона (15 років 09 місяців 17 днів);

з 08.11.2012 по 07.03.2017 - суддя Апеляційного суду Херсонської області (04 роки 04 місяці 00 днів). За даними трудової книжки від 15.08.1975 Позивачка працювала: на посаді судді 20 років 01 місяць 18 днів:

з 21.01.1997 по 07.11.2012 -суддею Суворовського районного суду м. Херсона;

з 08.11.2012 по 07.03.2017 -суддею Апеляційного суду Херсонської області.

Враховуючи вищезазначене, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці перераховано з 19.02.2020 на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 26.02.2020 №152/20 у розмірі 50% суддівської винагороди працюючого судді. За результатом перерахунку, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді з 19.02.2020 склав - 98669,81 грн:

98268,50 грн (196537,00 грн х 50%);

401,31 грн - надбавка за особливі заслуги перед Україною (за померлого годувальника).

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.12.2020 виконано Головним управлінням в межах покладених судом зобов`язань.

З огляду на вищезазначене, підстав для здійснення перерахунку та виплати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2024 року згідно довідки про суддівську винагороду №12-23/113/2024 виданої Херсонськім апеляційним судом 05 серпня 2024 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/13629/24 від 05 липня 2024 рок у розмірі 64% від суддівської винагороди з урахуванням фактично сплачених сум у Головного управління немає.

Звертає увагу, що постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2024 по справі № 420/13629/24 не містить жодних зобов`язальних частин (посилань) щодо відповідного відсотку (%) суддівської винагороди.

На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного Суду від 19.12.2024 Головним управлінням з 01.01.2024 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання розмір якого склав 142071,79 грн, у тому числі: 141559,00 грн (283118,00 грн х 50%) + 512,79 грн (пенсія у разі втрати годувальника за особливі заслуги перед Україною (2093,00 грн х 35% х 70%)), де 2093,00 грн - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.12.2022 відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік.

З 01.03.2024 142137,45 грн - збільшений за рахунок пенсії за особливі заслуги перед Україною (141559,00 грн + 578,45 грн (2361,00 грн х 35% х 70%).

Виплату щомісячного довічного грошового утримання судді в розмірі 142137,45 грн розпочато з 01.01.2025.

Сума доплати після перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 склала 519486,00 грн, яка обліковується в Реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюються за окремою бюджетною програмою.

Отже, постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2024 по справі № 420/26649/24, Головним управлінням виконана, в межах покладених повноважень, у повному обсязі.

На підставі викладеного Головне управління зазначає, що ним не вчинено будь-яких неправомірних дій або бездіяльності відносно Позивача, тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні з 09.03.2017 та отримує щомісячне довічнегрошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402.

Під час звернення до органівПенсійного фонду України із заявою про призначення щомісячного довічногогрошового утримання судді у відставці, окрім інших документів Позивачкою наданоРозрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячногодовічного грошового утримання судді у відставці від 07.03.2017 за №08- 31/11/2017-Вих., що виданий Апеляційним судом Херсонської області за підписом голови суду - ОСОБА_2 та начальника відділу управління персоналом - Гришко Е.О.

Відповідно до Розрахунку, стаж роботи ОСОБА_1 станом на 07.03.2017 склав 27 років 04 місяці 01 день, в тому числі: - з 01.11.1989 по 14.01.1997- слідчий УВС Херсонського облвиконкому; - з 21.01.1997 по 07.11.2012 суддя Суворовського районного суду м. Херсона (15 років 09 місяців 17 днів); - з 08.11.2012 по 07.03.2017 суддя Апеляційного суду Херсонської області (04 роки 04 місяці 00днів).

01.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у якому просила:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не зарахування та нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 7 років стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді для подальшого перерахунку довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці з часу виникнення права;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати судді у відставці до стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 7 років стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді для подальшого перерахунку довічного щомісячного грошового утримання судді у відставці з часу виникнення права;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок та здійснити виплату заборгованості щомісячного грошового довічного утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 року згідно довідки, виданої апеляційним судом Херсонської області №152/20 від 26.02.2020, в розмірі 78% від суддівської винагороди, яка складає 197403,82 грн. з врахуванням фактично виплачених сум.

- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області сплачувати судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020 року згідно довідки, виданої апеляційним судом Херсонської області №152/20 від 26.02.2020, в розмірі 78% від суддівської винагороди, яка складає 197403,82 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року по справі № 420/13624/24 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не зарахування стажу роботи з 01.11.1989 по 14.01.1997 - слідчий УВС Херсонського облвиконкому (7 років 02 місяці 14 днів) та нездійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням зазначеного стажу.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 на посаді судді, який дає право на відставку й призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж роботи з 01.11.1989 по 14.01.1997 - слідчий УВС Херсонського облвиконкому (7 років 02 місяці 14 днів) та здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням зазначеного стужу з моменту виникнення у неї такого права та здійснити виплату заборгованості з урахуванням вже виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.04.2024 про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно довідки про суддівську винагороду №152/20 від 26.02.2020. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.04.2024 про здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання згідно довідки про суддівську винагороду №152/20 від 26.02.2020 та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків, викладених у цій постанові. У задоволенні інший частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. Валентини Крицак, 6, ) надати до суду у 10-ти денний строк з моменту отримання копії цієї ухвали звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2024 року по справі № 420/13624/24 з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року.

Ухвалою суду від 07.07.2025 року по справі № 420/13624/24 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо виконання судового рішення.

Судом під час розгляду звіту встановлено, що з метою виконання вищезазначеного рішення суду Головним управлінням 17.04.2025 прийнято рішення №67 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 64% від суддівської винагороди, згідно довідки про суддівську винагороду №152/20 від 26.02.2020, з дня виникнення права (19.02.2020) із розрахунку стажу на посаді судді 27 років (в тому числі стаж період трудової діяльності з 01.11.1989 по 14.01.1997 на посаді слідчого УВС Херсонського облвиконкому (7 років 02 місяці 14 днів). Сума доплати після перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 19.02.2020 по 31.12.2023 склала 1276135,07 грн, яка обліковується в Реєстрі судових рішень, виконання яких здійснюються за окремою бюджетною програмою.

З вищенаведеного рішення №67 від 17.04.2025 року яким доводився факт виконання рішення суду по справі № 420/13624/24 що воно прийнято об 11:32.

Проте о 16:00 17.04.2025 року відповідачем прийнято нове рішення про перерахунок довічного грошового утримання судді з 01.03.2024 року -31.03.2024 року, з 01.014.2024-31.12.20224 року , з 01.01.2025 -25.08.2027року у якому з посиланням на рішення суду по справі №420/26649/24 від 19.12.2024 року вже вказано загальний процент розрахунку довічного грошового утримання від заробітку позивача -50%.

При цьому рішення суду по справі №420/26649/24 від 19.12.2024 року вже було виконано відповідачем 24.12.2024 року, про що складений розрахунок 24.12.2024 року 15:47, а перерахунок проведений з 01.01.2024 року.

Позивач не погодилась з зменшення розміру відсотку та звернулась до суду з позовом.

Джерела права та висновок суду.

Відповідно до абз.4 п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Вищу раду правосуддя" №1798-19 від 21.12.2016 (набрання чинності з 05 січня 2017 року) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Окрім того, щомісячне грошове утримання судді у відставці виплачується без обмеження максимальним розміром.

Аналогічні положення містяться у пункті 11 Перехідних положень Закону України №2453-VІ "Про судоустрій та статус суддів" (редакція до 25.03.2015), які передбачали, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року №2862-ХІІ.

Станом на дату призначення позивача на посаду судді діяв саме Закон України від 15.12.1992 №2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон України №2862-XII), який втратив чинність 01.01.2012 року на підставі Закону N 2453-VI від 07.07.2010 року.

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону України від 15.12.1992 року №2862-ХІІ, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

В частині 4 статті 43 вищезазначеного Закону №2862-ХІІ передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент призначення судді позивача на посаду, було передбачено право зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, роботу на посадах слідчих.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 127/20301/17, від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17, від 20.03.2018 у справі № 520/5814/17, від 22.03.2018 року справа № 520/5412/17, від 22.05.2018 у справі № 490/1719/17, від 09 листопада 2018 року у справі №686/24597/16-а та від 09 листопада 2018 року у справі №243/4794/17.

Так, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 490/1719/17 зазначено, що до стажу роботи позивача на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати половини строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, період проходження строкової військової служби та роботи на посадах слідчого, що дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88 відсотків від суддівської винагороди (грошового утримання) судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру та проведення відповідних виплат, з урахуванням раніше виплачених сум грошового утримання.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи позивача становить станом на 07.03.2017 року становить 27 років 04 місяців та 1 дні, з яких: - у період з 01.11.1989 року по 14.01.1997 -слідчий УВС Херсонського облвиконкому.

Відповідачу було достеменно відомо, що в стаж судді для розрахунку розміру відсотку від заробітку слід враховувати стаж роботи на посаді слідчого про що свідчить те, що 17.04.2025 року о 11:32 при проведені перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці на виконання рішення суду по справі №420/13624/24 загальний процент від заробітку вказаний у розмірі 64% та за цим процентом проведений відповідачем перерахунок з 19.02.2020 року день проведення перерахунку для виконання судового контролю.

Та відповідач під вигаданим приводом - повторним проведення перерахунку довічного грошового утримання за рішенням суду від 19.12.2024 року по справі №420/26649/24, яке вже було ним виконано 24.12.2024 року провів у той самий день у 16:00 протиправний перерахунок довічного грошового утримання позивача з- відсотком -50%.

Враховуючи, те, що відповідач без жодних законних підстав, зменшив спірним рішенням загальний процент розрахунку довічного грошового утримання від заробітку позивача з 64% до 50%, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню частково, так як спірний перерахунок був проведений з 01.03.2024 року, а не як зазначає позивач з 01.01.2024 року.

Щодо направлення окремої ухвали суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.4 ст.249 КАС України).

Окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.

Необхідність її винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.

Стаття 249 КАС України дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності.

Суд вважає за необхідне зазначити, що окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для винесення окремої ухвали немає.

З викладеного вбачається, що постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду та здійснюється, якщо судом виявлено порушення закону та такі порушення є очевидно протиправними.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постановлення окремої ухвали є правом суду при наявності очевидно протиправних дій відповідних осіб.

Водночас, позивачем не наведено конкретних обставин, які можуть свідчити про те, що дії відповідача носять очевидний, систематичний протиправний характер та такі дії спрямовані навмисно на грубе порушення прав позивача.

Таким чином, клопотання позивача про винесення окремої ухвали задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 11000грн., то суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року №5076-VI (далі Закон №5076-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно п.п. 1, 2, 6 ч. 1 ст. 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону №5076-VI інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Частиною 3 статті 30 Закону №5076-VI встановлено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Крім вищезазначеного закону, порядок оплати праці адвоката регулюється Правилами адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 року з`їздом адвокатів України.

Так відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики - формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. При цьому суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до частини 5 статті 134 КАС України, законодавцем запроваджено принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката. Так розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Крім того, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Таким чином, у Кодексі адміністративного судочинства закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не іншої справи).

Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Частиною 7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було винесене судове рішення у справі, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява №19336/04, п. 269).

У постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» також роз`яснено, що оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

На підтвердження судових витрат представником позивача надано наступні докази, а саме: договір про надання правової допомоги від 01.04.2024р., акт виконаних робіт від 29.04.2025 року, детальний розрахунок у справі без дати.

Так, слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Зважаючи на незначну складність справи (з підстав чого була розглянута в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін), суд вважає, що сума у розмірі 11 000,00 грн. на оплату наданих адвокатом послуг є завищеною.

При цьому в акті виконаних робіт за Договором про надання правової допомоги вказано, що на аналіз судової практики адвокатом витрачено 2 години вартість послуги-2000грн..

Проте такий вид послуги не може бути віднесений до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI, оскільки правовою допомогою є: консультації, роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.

Також в акті виконаних робіт за Договором про надання правової допомоги вказано, що підготовка позовної заяви, формування матеріалів справи та подання позовної заяви через додаток «Електронний суд» становить 6000грн., а вартість захисту замовника у суді першої інстанції (подання клопотань, відповіді на відзив, тощо) має складати -2000гр. за одну годину.

Проте справа розглядалась судом у спрощеному позовному првадженні без виклику сторін. Та від представника позивача жодного процесуального документу (заяв) до суду не надходило.

Таким чином, вказані вище обставини свідчать про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, а тому суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у цьому випадку має бути зменшений з 11000 грн. до 2500,00 грн.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду сплачений 29.04.2025 р. судовий збір у сумі 968,96грн. з відповідача на користь позивача відповідно до ст.139 КАС України належить стягнути вказану суму.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №67 від 17.04.2025 року прийняте о 16.00 годин щодо здійснення судді у відставці ОСОБА_1 , перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з 01 березня 2024 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/26649/24 від 19.12. 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання з 01 березня 2024 року згідно довідки про суддівську винагороду №12-23/113/2024 виданої Херсонським апеляційним судом 05 серпня 2024 року на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/13629/24 від 05 липня 2024 року у розмірі 64% від суддівської винагороди з урахуванням фактично сплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 968,96грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 2500грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) онокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73036, м. Херсон, вул. вул. Валентини Крицак, б. 6).

Суддя Е.А.Іванов