Справа № 320/22292/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2025 року справа №320/22292/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в приміщенні суду м. Києва адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог):

-Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», викладену у Рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 14.11.2024, яке надійшло з листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.12.2024 № 2600-02038/229836;

-Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з наступного дня після звільнення з військової служби, тобто з 03.11.2020, відповідно до подання Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України від 16.10.2024 № 140946/48-2024, з урахуванням вислуги років, яка становить 29 років 08 місяців 22 дні.

Процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Вісьтак М. Я.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити одноособово суддею Вісьтак М. Я., у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , підполковник поліції в запасі, проходив строкову службу у Збройних Силах України з 25.05.1995 до 29.11.1996, служив в органах внутрішніх справ з 15.08.1997 до 06.11.2015, а з 07.11.2015 по 03.11.2020 у Національній поліції України. Під час служби у спецпідрозділах боротьби з організованою злочинністю в ГУ МВС у м. Києві загальна вислуга років на момент звільнення становила: 29 років 8 місяців 22 дні, з них календарна: 24 роки 8 місяців 23 дні, пільгова: 4 роки 11 місяців 29 днів. Зазначено, що 25.03.2024 через адвоката Любченко Роман Олександрович звернувся з офіційним запитом до Департаменту стратегічних розслідувань НПУ щодо обрахунку загальної вислуги років із урахуванням пільгової та оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби». У відповіді від 04.04.2024 Департаменту стратегічних розслідувань НПУ відмовив у пільговому зарахуванні вислуги та оформленні документів для пенсії. Не погоджуючись із відмовою, ОСОБА_1 подав адміністративний позов до Київського окружного адміністративного суду, який 24.07.2024 повністю задовольнив позов, визнавши бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань НПУ протиправною та зобов`язав обрахувати вислугу, підготувати і направити документи для призначення пенсії. Надалі, як вказує позивач, апеляційна скарга відповідача була залишена без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. На виконання вказаного рішення суду Сектор пенсійного забезпечення Національної поліції України 16.10.2024 подав до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві всі необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років. Проте ГУ ПФУ у м. Києві 14.11.2024 ухвалило рішення відмовити позивачу в призначенні пенсії, мотивуючи це тим, що на момент звільнення календарна вислуга років становила менше 25 років, що не дає права на пенсію за вислугу років відповідно до закону. Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки загальна вислуга років із урахуванням пільгового обчислення складає 29 років 8 місяців 22 дні, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до чинного законодавства. Таким чином, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який просить повністю задовольнити.

Правова позиція відповідача.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, без поважних причин.

У матеріалах справи міститься довідка про доставку електронного листа, що свідчить про отримання відповідачем 15.05.2025 року копії ухвали суду про відкриття провадження, у його електронний кабінет.

Окремо суд вважає необхідним зазначити, що на момент ухвалення рішення відповідач не надав необхідні докази витребувані ухвалою суду, а саме: належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 .

Строк, встановлений для надання відзиву на позовну заяву станом на день ухвалення рішення сплив.

Будь-яких заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору.

Відповідно до ч. 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України , у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Процесуальні засади розгляду справи у письмовому провадженні.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України).

Розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

На підставі письмових доказів, поданих позивачем, суд встановив наступне.

Встановлено, що з 25 травня 1995 року по 29 листопада 1996 року ОСОБА_1 проходив строкову службу у Збройних Силах України, з 15 серпня 1997 року по 6 листопада 2015 року службу в органах внутрішніх справ, а з 7 листопада 2015 року по 3 листопада 2020 року службу в Національній поліції України.

Відповідно до наказу начальника Департаменту стратегічних досліджень Національної поліції України від 28 жовтня 2020 року № 362 особового складу, на підставі підпункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», позивач був звільнений зі служби з посади головного оперуповноваженого четвертого відділу першого управління Департаменту стратегічних досліджень Національної поліції України з 2 листопада 2020 року.

Судом встановлено, що під час проходження служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції України у періоди з 28 липня 2001 року по 17 липня 2015 року та з 7 листопада 2015 року по 2 листопада 2020 року ОСОБА_1 проходив службу у спеціальних підрозділах по боротьбі з організованою злочинністю Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві, згідно з копії військового квитка, серія НОМЕР_2 та послужного списку.

Згідно з переліком посад, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 листопада 2007 року № 431 посади, на яких проходив службу ОСОБА_1 у вказані періоди, відносяться до категорії, за якою вислуга років для призначення пенсій зараховується на пільгових умовах, а саме: один місяць служби зараховується як півтора місяця.

Відповідно до наказу Департаменту стратегічних досліджень Національної поліції України від 28 жовтня 2020 року № 362 особового складу, на момент звільнення зі служби в Національній поліції України 2 листопада 2020 року загальна вислуга років позивача становила 29 років 8 місяців 22 дні, з яких календарна вислуга становила 24 роки 8 місяців 23 дні, а пільгова вислуга: 4 роки 11 місяців 29 днів.

Відповідно до копії адвокатського запиту від 25 березня 2024 року, направленого через адвоката, позивач звернувся до Департаменту стратегічних досліджень Національної поліції України з проханням повідомити, чи було при звільненні обраховано загальну вислугу років із урахуванням пільгової, і у разі відсутності такого обрахунку провести його, а також підготувати та направити документи, необхідні для оформлення та направлення Сектором з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України до відповідного пенсійного органу документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до вимог пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

У відповіді на цей адвокатський запит листом від 4 квітня 2024 року № 5178-2024, Департамент стратегічних досліджень Національної поліції України повідомив, що у Департаменті відсутні законні підстави для зарахування пільгової вислуги років до календарної вислуги років, а також для оформлення і подання документів щодо призначення пенсії Позивачу відповідно до зазначеного Закону.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року (справа №320/19979/24) ухвалено:

-Визнати протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України (), в частині відмови обрахувати загальну вислугу років (з урахуванням пільгової) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) підготувати та направити документи, необхідні для оформлення та направлення Сектором з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України до відповідного пенсійного органу документів для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років у відповідності до вимог п. "а" ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

-Зобов`язати Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України (), обрахувати загальну вислугу років ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), підготувати та направити документи, необхідні для оформлення та направлення Сектором з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України до відповідного пенсійного органу документів для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугою років у відповідності до вимог п. "а" ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", з врахуванням вислуги років у пільговому обчисленні 29 років 08 місяців 22 дні.

Відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року апеляційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Київського окружного адміністративного суду залишено без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року у справі № 320/19979/24 залишено без змін.

На виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року у справі № 320/19979/24 Сектор з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1, підготував та 16 жовтня 2024 року надіслав до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві усі необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років підполковнику поліції у запасі ОСОБА_1 , як вбачається із копії листа Сектору від 16.10.2024 № 140946/48-2024.

Встановлено, що 14 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою із вимогою повідомити про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду у місті Києві рішення щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років.

Однак, відповідно до листа від 3 грудня 2024 року № 2600-0203-8/229836 Головним управлінням Пенсійного фонду України у місті Києві було встановлено, що на день звільнення позивач мав календарну вислугу 24 роки 8 місяців 23 дні (пільгова вислуга 4 роки 11 місяців 29 днів). Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям контрактної служби, які звільнені з 1 жовтня 2020 року і мають не менше 25 календарних років вислуги. Враховуючи це, у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відмовлено через відсутність необхідної календарної вислуги на день звільнення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Застосоване судом законодавство.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Стаття 64 Конституції України визначає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частина друга статті 24 Конституції України встановлює, що не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками професійної належності.

Відповідно до статті 17 Закону № 2262-ХІІ (у редакції на час звільнення позивача зі служби, тобто на 02.11.2020), особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховується, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

До осіб, які мають право на пенсійне забезпечення на умовах Закону № 2262-ХІІ, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, пункт «б» частини першої статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ відносяться особи, звільнені зі служби із числа осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту.

Військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби (частина перша статті 2 Закону № 2262-ХІІ).

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних роки і більше.

Призначення і виплата пенсій особам, зазначеним у статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ, здійснюються органами Пенсійного фонду України (стаття 10 Закону № 2262-ХІІ).

Відповідно до вимог статті 48 Закону № 2262-ХІІ, заява про призначення пенсії згідно з цим Законом подається до територіального органу Пенсійного фонду України або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, іншими заінтересованими центральними органами виконавчої влади та Службою зовнішньої розвідки.

Приписами пункту «б» статті 50 Закону № 2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів «а», «в» статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян», врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402 (далі Порядок № 3-1).

Так, пунктом 1 Порядку № 3-1 встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом № 2262-ХІІ, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального звязку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі міністерства та інші органи).

Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі уповноважені структурні підрозділи).

Днем звернення за призначенням пенсії є день подання до відповідного органу, що призначає пенсії, письмової заяви про призначення пенсії з усіма необхідними для вирішення цього питання документами, а в разі пересилання заяви і документів поштою дати їх відправлення (абзац перший пункту 6 Порядку № 3-1).

Згідно з пунктом 16 Порядку № 3-1, при прийманні документів для призначення пенсії орган, що призначає пенсії: перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; здійснює попередню перевірку змісту і належного оформлення представлених документів; перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсії, має право вимагати від міністерств та інших органів, заявників дооформлення поданих документів, а також подання додаткових документів та перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії (пункт 17 Порядку № 3-1).

Відповідно до пункту 18 Порядку № 3-1, рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії оформляється розпорядженням органу, що призначає пенсії.

При призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення (частина четверта статті 17 Закону № 2262-ХІІ).

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону № 2262-XII постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (назва та текст постанови в редакції на час звільнення зі служби, тобто на 02.11.2020) (далі Порядок № 393).

З приписів Порядку № 393 слідує, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цього Порядку, зараховується пільговий стаж роботи на встановлених цим Порядком посадах.

Порядок № 393 визначає, які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.

Так, відповідно до пункту 3 Порядку № 393 до вислуги років для призначення пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї Постанови, зараховується час проходження служби на пільгових умовах, зокрема один місяць служби за півтора місяці час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною злочинністю за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ України (абзац двадцять сьомий підпункту «в»).

Окрім того, відповідно до підпункту 4.1.6 пункту 4.1 розділу 4 постанови Верховної Ради України від 16.12.1993 № 3720-XII «Про затвердження Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України» стаж роботи працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби у вищезазначених підрозділах згідно з переліком посад, визначених Міністром внутрішніх справ України (копія Постанови Верховної Ради України від 16.12.1993 № 3720-ХІІ, додаток № 16).

Перелік посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, стаж роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби, затверджений наказом МВС України від 14.11.2007 № 431.

Вирішуючи справу № 805/3923/18-а, Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 дійшов наступного висновку:

«Основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон № 2262-XII.

Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно правовими актами, зокрема, Постановою № 393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку».

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі 805/3923/18-а відступив від правових висновків, викладених, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 у справі № 295/6301/17.

Також, Верховний Суд під час розгляду справи № 805/3923/18-а дійшов висновку, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону № 2262-XII і положенням цього Закону не суперечить.

Таким чином, Закон № 2262-XII як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі № 2262-XII вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині четвертій статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом № 2262-XII календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік 365 календарних днів, календарний місяць 30 календарних днів).

У свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону № 2262-XII пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку № 393 полягають у пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому таке зарахування не є самостійним видом вислуги та не конкурує з її календарним обчисленням, а лише передбачає пільгове зарахування вже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при цьому не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (непільгових) умовах, що і становить суть пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII.

За наслідками розгляду справи № 480/4241/18 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.04.2021 дійшов таких висновків:

«У цілях Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб календарна вислуга це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік 365 днів, календарний місяць 30 днів).

Для призначення пенсій за вислугу років за вказаним Законом календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393».

З метою забезпечення єдності та сталості судової практики Верховний Суд у складі Судової палати Касаційного адміністративного суду відступив від висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 22.11.2018 у справі № 161/4876/17, від 15.08.2019 у справі № 281/459/17, від 27.03.2020 у справі № 569/727/17 та інших, у яких Верховний Суд дійшов висновку про неможливість пільгового обчислення вислуги років та невідповідність у цій частині Порядку № 393 Закону № 2262-XII» (копія постанови додаток № 18).

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду: від 27.05.2021 у справі № 1340/5060/18, від 08.09.2021 у справі № 320/4635/20, від 16.02.2022 у справі № 804/2630/18, від 22.06.2023 у справі № 480/4288/21.

Висновки суду щодо розгляду справи.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як встановив суд, рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року (справа № 320/19979/24) визнано протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо відмови врахувати загальну вислугу років (з урахуванням пільгової) ОСОБА_1 та підготувати необхідні документи для призначення йому пенсії за вислугою років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Суд зобов`язав Департамент обчислити загальну вислугу років із урахуванням пільгового періоду 29 років 8 місяців 22 дні, а також підготувати і направити відповідні документи до пенсійного органу.

Відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду 11 вересня 2024 року вищевказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

При цьому, Київський окружний адміністративний суд у своєму рішенні в зазначеній справі констатував, що станом на день звільнення стаж служби в поліції для нарахування надбавки за вислугу років становить 24 роки 8 місяців 23 дні; вислуга років на пільгових умовах 4 роки 11 місяців 29 днів, відповідно до Порядку № 393.

Так, виконуючи рішення суду, Сектор з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України підготував і 16 жовтня 2024 року надіслав до Головного управління Пенсійного фонду у м. Києві всі необхідні документи для призначення пенсії підполковнику поліції у запасі ОСОБА_1 , відповідно до копії листа Сектору від 16.10.2024 № 140946/48-2024.

Враховуючи зазначене, помилковими є доводи відповідача про відсутність у позивача на дату звільнення зі служби календарної вислуги років, необхідної для набуття права на пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки такі спростовуються наявними у справі доказами, нормами чинного законодавства та висновками Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року (справа № 320/19979/24), яке набрало законної сили.

Отже, відповідачем протиправно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, що становить 24 роки 8 місяців 23 дні; на пільгових умовах 4 роки 11 місяців 29 днів.

Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 7021-3166-4065-8069 від 01.05.2025 року, копія якої долучена до матеріалів справи.

Оскільки адміністративний позов підлягає задоволенню повністю, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211, 20 грн.

На підставі наведеного та керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», викладену у Рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 14.11.2024, що надійшло з листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.12.2024 № 2600-02038/229836.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років на пільгових умовах відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з наступного дня після звільнення з військової служби, тобто з 03.11.2020, відповідно до подання Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України від 16.10.2024 № 140946/48-2024, з урахуванням вислуги років, яка становить 29 років 08 місяців 22 дні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.