Справа № 500/1978/25
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1978/25

01 серпня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України, в якому просить:

визнати протиправним і скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, внаслідок травми, захворювання пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оформлене протоколом засідання Комісії міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.10.2024 №25/в;

зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.03.2024 щодо призначення, нарахування та виплати одноразової грошової допомоги та прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності - II групи інвалідності внаслідок травми, захворювання, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач був звільнений з військової служби 30.04.2010 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №86 від 30.04.2010 (за станом здоров`я), є пенсіонером Міністерства оборони України з 01 травня 2010 року та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Під час первинного огляду 05.07.2010 медико-соціальною експертно комісією позивача було визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 року № 499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб", в зв`язку з встановленням III групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби Міністерством оборони України позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 76764,00 грн.

Під час повторного огляду 19.08.2016 медико-соціальною експертною комісією позивача було визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

21.08.2018 медико-соціальною експертною комісією позивача було визнано особою з інвалідністю II групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довічно).

12.03.2024 позивач звернувся через ІНФОРМАЦІЯ_1 до Міністерства оборони України із заявою та необхідними документами для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності (з III на II) з підстав зміни групи інвалідності.

Рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум оформленим протоколом від 11.10.2024 року №25/в позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності (з III на II) у разі зміни групи інвалідності, на підставі пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Проте, позивач вказує, що одноразова грошова допомога у більшому розмірі у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності (з III на II) з підстав зміни групи інвалідності повинна призначатись і виплачуватись в порядку, що діяв на день виникнення права на отримання такої допомоги (в даному випадку відповідно до вимог Постанови КМ України №499 від 28.05.2008 року), а правові підстави для проведення виплат в розмірі, визначеному Порядком №975, відсутні.

Як зазначалось вище, ОСОБА_1 отримав право на призначення вказаної допомоги з 19.08.2010 року, а тому вважає, що має право на її призначення та виплату згідно з Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №499.

Крім того, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 06.04.2022 №1-р(ІІ)/2022 позивач також зазначає, що пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, а саме обмеження звернення дворічним строком, до спірних правовідносин не застосовується.

Ухвалою судді від 10.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

20.05.2025 до суду від Міністерства оборони України надійшли додаткові пояснення, які суд в силу ст.162 КАС України розцінює, як відзив на позовну заяву.

Так у відзиві на позовну заяву представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності позивачем реалізовано.

Водночас право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності позивачем реалізовано не було.

Вказує, що відповідно до правовідносин що виникли, необхідно застосовувати законодавство, яке діяло станом на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Зазначає, що частиною восьмою статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (станом на момент 21.08.2018).

Вказує, що враховуючи те, що з моменту встановлення позивачу ІІ групи інвалідності 21.08.2018 до подання позивачем заяви на призначення і виплату одноразової грошової допомоги 13.03.2024 минув трирічний термін з дня настання події, з якою Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язує виникнення права на одноразову грошову допомогу.

Також зазначає, що до правовідносин, що виникли вже після 06 квітня 2022 року, стаття 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" застосовується без урахування пункту четвертого цієї статті, оскільки його визнано неконституційним рішенням Конституційного Суду України від 06.04.2022 № 1- р(ІІ)/2022.

03.06.2025 до суду від позивача надійшли пояснення по справі, в яких, серед іншого, зазначено, що частина 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" містила часові обмеження строком 2 роки щодо можливості виплати одноразової допомоги в разі встановлення вищої групи інвалідності, в залежності від дати первинного встановлення інвалідності. Однак, рішенням Конституційного Суду України вказана норма визнана неконституційною та втратила чинність з 06 квітня 2022 року.

В новій редакцій Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" можливість виплати одноразової допомоги v зв`язку із встановленням вищої руни інвалідності і вже не містить часових обмежень.

Тому на переконання позивача, станом на дату відмови Міністерством оборони України були відсутні правові підстави обмежувати його право на виплату одноразової допомоги в залежності від дати первинного встановлення інвалідності.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Згідно виписки із акту огляду МСЕК серії ТЕР № 0190715 від 01.07.2011 під час первинного огляду позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

У зв`язку з встановленням III групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби Міністерством оборони України позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 76764,00 грн, що не заперечується сторонами.

Згідно виписки із акту огляду МСЕК серії АВ № 0799924 01.07.2016 під час повторного огляду позивачу встановлено ІІ внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. Дата чергового переогляду 01.07.2018.

Згідно виписки із акту огляду МСЕК серії АВ № 1068096 від 12.07.2018 під час повторного огляду позивачу встановлено ІІ внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби. Інвалідність встановлена довічно.

12.03.2024 позивач звернувся через ІНФОРМАЦІЯ_1 до міністерства оборони України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановлення йому ІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке оформлено протоколом від 11.10.2024 № 25/в, позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Так, у витягу з протоколу зазначено наступне:

"Майору в запасі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), якого 30.04.2010 звільнено з військової служби та 01.07.2010 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ПІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія ТЕР № 0190715 від 01.07.2010), а 01.07.2016 під час повторного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю П групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія АВ № 0799924 від 01.07.2016), а 21.08.2018 під час повторного огляду органами МСЕК підтверджено групу та причину інвалідності (довідка МСЕК серія АВ № 1068096 від 21.08.2018).

Згідно пункту 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Відповідно пункту 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Оскільки заявник звернувся із заявою для призначення одноразової грошової допомоги 12.03.2024, а інвалідність йому встановлена 21.08.2018, він не має права на призначення одноразової грошової допомоги.".

Не погоджуючись із таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб" від 03.11.2006 № 328-V ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) викладено в новій редакції, яка діяла з 01 січня 2007 року, та якою було введено поняття "одноразова грошова допомога".

Стаття 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у редакції на момент встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності 01.07.2010 передбачала, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до зазначеної редакції ст. 16 Закону № 2011-XII Кабінетом Міністрів України 28.05.2008 прийнято постанову № 499, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні)та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

Пунктом 2 цієї постанови встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, що сталися після 1 січня 2007 року, здійснюється згідно з Порядком, затвердженим цією постановою.

Підпунктом 2 пункту 2 Порядку було встановлено, що одноразова грошова допомога виплачується військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі:

48-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи;

42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи;

36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи, а у разі настання інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби - у розмірі:

60-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи;

54-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи;

48-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи.

Законом України від 4 липня 2012 року №5040-VI "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців", який набрав чинності 1 січня 2014 року статтю 16 Закону №2011-ХІ викладено в новій редакції та доповнено статтями 16-1-16-4.

Також, пункт 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ встановлював, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних вище норм права, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі- Порядок № 975).

Пунктом другим Постанови №975 установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Як встановлено судом, у зв`язку із встановленням позивачу інвалідності ІІІ групи пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби Міністерством оборони України позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 76764,00 грн.

Згідно виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0799924 позивачу після повторного огляду 01.07.2016 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.

Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги вказує на те, що відсутні правові підстави для проведення виплат в розмірі, визначеному Порядком №975, оскільки одноразова грошова допомога у більшому розмірі у зв`язку із встановленням вищої групи інвалідності (з III на II) з підстав зміни групи інвалідності повинна призначатись і виплачуватись в порядку, що діяв на день виникнення права на отримання такої допомоги, в даному випадку відповідно до вимог Постанови КМ України №499 від 28.05.2008.

Щодо наведеного суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

- у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги.

Другу групу інвалідності позивачу встановлено у липні 2016 року, під час дії Порядку №975, а тому саме його належить застосовувати у спірних правовідносинах.

Суд зазначає, що призначення одноразової грошової допомоги не відбувається автоматично. Окрім виникнення права на отримання допомоги, необхідним є волевиявлення особи, що свідчить про бажання її отримати.

Таким чином, законодавцем установлено преклюзивний (присічний, присікальний або обмежений) (від лат. praeclusio - закривання або перешкода) трирічний строк на звернення до уповноваженого органу для осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, тобто строк, з яким пов`язане існування (виникнення або припинення) права і закінчення якого тягне за собою втрату такого права.

Суд звертає увагу на те, що встановлення законодавцем обмеженого строку є однією з умов дисциплінування фізичних осіб як учасників публічно-правових відносин при реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги. У випадку пропуску такого строку виключними підставами для визнання судом поважними причин такого пропуску може бути лише наявність об`єктивно непереборних обставин, які пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Водночас, це не означає, що зі збігом цього строку особа безумовно втрачає соціальні гарантії, які надані їй Законом, зокрема можливість реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у виключних випадках із застосуванням судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Частиною восьмою статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в редакції чинній на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності, визначено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

У відповідності до п.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", в редакції чинній на момент встановлення позивачу ІІ групи інвалідності довічно, визначено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Отже, як і з моменту встановлення позивачу ІІ групи інвалідності 01.07.2016, так із моменту встановлення позивачу ІІ групи інвалідності довічно 12.07.2018 до подання позивачем заяви на призначення і виплату одноразової грошової допомоги 13.03.2024 минув відповідно як і трирічний так і дворічний термін з дня настання події, з якою Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" пов`язує виникнення права на одноразову грошову допомогу.

Щодо покликань позивача на рішення Конституційного Суду України (Другий сенат) від 06.04.2022 № 1-р(ІІ)/2022, згідно якого положення пункту 4 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визнано такими, що не відповідають Конституції України, то в спірному випадку таке рішення не впливає на висновки суду в цій справі, оскільки спірні правовідносини виникли, і строк на реалізацію таких прав позивача сплинув в період чинності вказаної норми Закону та до прийняття рішення Конституційним Судом України.

Так, в постанові від 21 березня 2023 у справі № 240/7411/21 Верховний Суд виснував, що зважаючи на пряму дію рішення Конституційного Суду України в часі, поширення висловленої у такому рішенні юридичної позиції на відносини, що виникли до дня ухвалення цього рішення, суперечить частині другій статті 152 Конституції України. Лише спірні відносини, що виникли після 06.04.2022, повинні вирішувати з урахуванням цього рішення Конституційного Суду України. В іншому випадку це б призвело до порушення балансу прав учасників таких правовідносин, зокрема тих, які звернулись за отриманням такої допомоги до прийняття вказаного рішення Конституційного Суду України і їм було відмовлено з тих самих підстав.

При цьому, подання заяви позивачем після прийняття зазначеного рішення Конституційного Суду України не змінює вказаного правового регулювання, оскільки право позивача на збільшеної суми допомоги виникло і закінчилось до цього моменту.

Таким чином суд не вбачає підстав для скасування рішення Міністерства оборони України про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІ групи, внаслідок травми, захворювання пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, оформлене протоколом засідання Комісії міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.10.2024 №25/в.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 01 серпня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Міністерство оборони України (місцезнаходження: просп. Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03049, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.