Справа № 360/1167/25
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 серпня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1167/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач), в інтересах якого звернувся адвокат Леонтьєв Олег Валентинович (далі представник позивача), до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому представник позивача, після уточнення позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо нерозгляду рапорту солдата ОСОБА_1 про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я);

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 розглянути рапорт військовослужбовця вказаної військової частини солдата ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я) та звільнити позивача з військової служби.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що він, військовослужбовець Військової частини НОМЕР_1 , інспектор прикордонної служби 2 категорії кулеметник третього відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування, звернувся із рапортом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертоъ статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини, а саме: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Підставою для звільнення з військової служби за сімейними обставинами є те, що його мама ОСОБА_2 , 1957 року народження, є особою з інвалідністю ІІ групи, яка потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою ЛКК та висновком форми 080-4/о.

Єдиною особою, що може надавати і надає догляд є позивач, виходячи з наступного: з мамою ОСОБА_2 , особою з інвалідністю ІІ групи, яка потребує постійного стороннього догляду, проживає позивач; сестра позивача ОСОБА_3 має доньку з інвалідністю з дитинства, зайнята її доглядом; брат позивача ОСОБА_4 призваний за мобілізацією та проходить військову службу; чоловік матері ОСОБА_5 помер

Для підтвердження факту догляду висловлене прохання відповідачу звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання ОСОБА_1 та його матері з тим, щоб працівники ТЦК та СП провели обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд (утримання).

Відповідачем клопотання у ІНФОРМАЦІЯ_3 про проведення такого обстеження не направлено, і не проводилося.

Окрім того, відповідач зазначає, що відповідь на рапорти позивача про звільнення з військової служби надані.

Проте позивач з ними не ознайомлений, до його відому вони не доведені.

Позивач двічі звертався із рапортами до відповідача (від 08 березня 2025 року та у заяві представника за вхідним у діловодстві відповідача від 19 травня 2025 року ЗВГ № Л-1701) про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», однак такі, станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом, залишились нерозглянутими.

Лист за підписом в. о. командира ВЧ НОМЕР_1 від 24 травня 2025 року № 08/Л-1701/1824 не є рішенням про відмову у задоволенні рапорту про звільнення з військової служби, а є відповіддю на звернення представника позивача, про що в ньому і зазначено.

Представник позивача вважає, що нерозгляд рапорту та неповідомлення позивача про результати його розгляду є неправомірною бездіяльністю, яка не відповідає вимогам закону, тому звертається до суду з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 09 червня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 18 червня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 08 липня 2025 року поновлено ВЧ НОМЕР_1 строк на подання відзиву на позовну заяву разом зі всіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Ухвалою суду від 08 липня 2025 року визнані причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою до ВЧ НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії у адміністративній справі № 360/1167/25.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , ВЧ НОМЕР_1 07 липня 2025 року подала відзив на позовну заяву, вказуючи не те, що позивач проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі начальника загону) від 18 січня 2025 року № 74-ОС «Про особовий склад» зарахований у списки особового складу та всі види забезпечення.

Згідно з наказом начальника загону від 27 травня 2025 року № 546-ОС «Про особовий склад» призначений на посаду стрільцем-помічником гранатометника першого відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування.

06 березня 2025 року позивач звернувся з рапортом (за № 27/18268/25-Вн від 08 березня 2025 року) на ім`я начальника загону про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини, а саме: наявність одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи.

Листом від 08 квітня 2025 року № 08/20599/25-Вн позивачу надана відповідь, що документи долучені до рапорту не підтверджують необхідності здійснення постійного догляду за матір`ю та не підтверджують, що мати позивача потребує постійного догляду. Одночасно, не долучені документи, які підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення які можуть здійснювати у разі необхідності такий догляд. Надаючи дану відповідь, відповідач роз`яснив позивачу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ стаття 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в новій редакції (дата набуття чинності 18 травня 2024 року). Перелік сімейних обставин та інших поважних причин визначений в частині 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У подальшому, на адресу загону надійшла заява № Л-1701 від 19 травня 2025 року від представника позивача, по тексту якої стає зрозумілим, що позивач за допомогою адвоката виявив бажання звільнитись за пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підставою визначеною частиною 12 вказаної статті: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. До заяви, долучений рапорт в первісній редакції та перелік документів, з урахуванням наданих роз`яснень викладених у листі від 08 квітня 2025 року № 08/20599/25-Вн.

Відповіддю від 24 травня 2025 року № 08/Л-1701/1824 надана розгорнута відповідь, та зазначено, що долучені документи не підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення які можуть здійснювати у разі необхідності такий догляд.

З мотивувальної частини позову стає зрозумілим, що представник позивача відповідь від 24 травня 2025 року № 08/Л-1701/1824 не вважає відмовою у звільненні, незважаючи на це просить зобов`язати розглянути рапорт.

Представник позивача робить посилання на статтю 14 Статуту внутрішньої служби, згідно якої із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника, що свідчить про його обізнаність стосовно порядку звернення військовослужбовців.

З огляду на вказане, адвокат звертаючись з заявою від 19 травня 2025 року № Л-1701 та долученим до неї рапортом, зміст якого відрізняється від змісту заяви № Л-1701 від 19 травня 2025 року не зазначає у своєму позові, який саме документ неналежно, на його думку, розглянув відповідач та у прохальній частині позову не зазначає, який саме рапорт необхідно розглянути відповідачу. З огляду на вказане, відповідач вважає, що позовні вимоги не обґрунтовані належним чином.

У свою, чергу відповідач, вважає відмову у звільненні, викладену у листах від 08 квітня 2025 № 08/20599/25-Вн та від 24 травня 2025 року № 08/Л-1701/1824 обґрунтованою та законною, оскільки альтернативних дій у начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до подальшого звільнення позивача не було, окрім як відмовити у задоволені рапорту, з огляду на наступне.

Відповідач звертає увагу, що представник позивача застосовує до спірних правовідносин нормативно-правові акти, якими врегульовано питання проходження служби в Збройних силах України, що є неприйнятними, оскільки позивач проходить службу в лавах Державної прикордонної служби України, яка входить до складу Міністерства внутрішніх справ.

Адміністрація Державної прикордонної служби України (Адміністрація Держприкордонслужби) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні (пункт 1 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 533).

Отже, Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, Адміністрація Держприкордонслужби підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України.

Частинами п`ятою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Як зазначалось вище, 06 березня 2025 року позивач звернувся з рапортом (за № 27/18268/25-Вн від 08 березня 2025 року) на ім`я начальника загону про припинення (розірвання) контракту та звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини, а саме: наявність одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи.

Згідно долучених до рапорту від 06 березня 2025 року (за № 27/18268/25-Вн від 08 березня 2025 року) документів стає зрозумілим, що позивачем не підтверджена обов`язкова умова необхідність здійснення постійного догляду за матір`ю та відсутність інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення. Внаслідок чого була надана обґрунтована відмова у звільненні.

Відповідь від 08 квітня 2025 року № 08/20599/25-Вн направлена за допомогою Системи електронного документообігу до підрозділу. В свою чергу, керівник підрозділу в усному порядку довів позивачу відповідь.

У подальшому, згідно з отриманої заяви від 19 травня 2025 року № Л-1701 від представника позивача, стає зрозумілим, що позивач за допомогою адвоката виявив бажання звільнитись за пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підставою визначеною частиною 12 вказаної статті: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Підстави для звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої (оскільки позивач призваний на військову службу під час мобілізації) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: г) через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Пунктом 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу визначений виключений перелік обставин, за якими військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарськоконсультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Таким чином, для звільнення позивачу необхідно надати: документи, які підтверджують необхідність постійного догляду за особою з інвалідністю І або ІІ групи; документи, які підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення. У разі, якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення наявні, також військовослужбовець додатково має надати докази того, що членам сім`ї необхідний постійний догляд за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарськоконсультативної комісії закладу охорони здоров`я.

На підтвердження спорідненості між позивачем та ОСОБА_2 надане свідоцтво про народження.

На підтвердження наявності інвалідності у ОСОБА_2 надана довідка до акта огляду МСЕК 12 жовтня 2010 року серія 10 ААГ № 475042, згідно якої стає зрозумілим, що матері позивача встановлено ІІ групу інвалідності. Інвалідність встановлено безстроково. В наданій довідці не зазначено необхідність здійснення за ОСОБА_2 «постійного догляду».

В свою чергу, Законом визначена необхідність здійснення «постійного догляду».

Згідно з довідкою ЛКК від 24 квітня 2025 року № 325 ОСОБА_2 визначена потреба у необхідності здійснення постійного догляду.

Висновок № 78/325 про порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 24 квітня року 2025 відповідає встановленій формі та містить всі необхідні реквізити визначені наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 березня 2021 року № 407, проте, не є належним та допустимим доказом необхідності здійснення «постійного догляду» за ОСОБА_2 , оскільки не містить таких рекомендацій. Відтак, до уваги не береться.

Незважаючи на це, довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 жовтня 2010 року серія 10 ААГ № 475042 та довідка ЛКК від 24 квітня 2025 року № 325 в повній мірі підтверджують наявність ІІ групи інвалідності у ОСОБА_2 та необхідність здійснення постійного догляду за останньою.

Щодо членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення, варто зазначити, що до рапорту додатково не надані документи, які б свідчили про відсутність інших осіб, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , наприклад наявність або відсутність онуків (від обох синів), братів або сестер ОСОБА_2 .

Повертаючись до підстави, за якою виявив бажання звільнитись позивач, стає зрозумілим, що останньому необхідно надати докази того, що у матері відсутні члени сім`ї першого або другого ступеня споріднення, у разі їх наявності необхідно надати докази, що такі особи самі потребують постійний догляд за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Такі докази до рапорту не надані.

В свою чергу, долучені документи свідчать про наявність брата ОСОБА_4 і сестри ОСОБА_3 .

Саме на рідних дітей ОСОБА_2 покладені рівні обов`язки щодо догляду, піклування та утримання матері.

Обидва брати виконують обов`язок щодо захисту Батьківщини. Доказів того, що інший брат не виявив бажання звільнитись за обраною підставою не надано. Доказів, що брат позивача залучений до участі у бойових діях або заходах не надано. Само по собі проходження військової служби, на мирній ділянці, не позбавляє можливості здійснювати постійний догляд за матір`ю.

У свою чергу, позивач, залучений до виконання завдань у районах ведення бойових дій.

Відповідач вважає, що на підтвердження «відсутності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи позивач має надати свідоцтво про смерть, рішення про визнання особи безвісті відсутньої, рішення про встановлення опіки або піклування і таке інше.

У даному випадку проходження військової служби відноситься до неможливості здійснювати постійний догляд.

Проте, обидва брати проходять військову службу, і обидва не можуть здійснювати постійний догляд.

Що стосується сестри ОСОБА_3 до рапорту не долучені докази неможливості здійснення постійного догляду.

Також, не підтвердженим, залишається відсутність членів сім`ї другого ступеня споріднення, а саме відсутність братів, сестер, онуків.

Акт обстеження від 08 січня 2025 року не підтверджує здійснення постійного догляду позивачем. Акт складається для включення осіб для надання пільг.

З огляду на викладене, документи долучені до рапорту, заяви, позову не містять беззаперечних доказів відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення.

Отже, доводи викладені в позовній заяві не спростовують рішення начальника загону викладене у листі від 08 квітня 2025 року № 08/20599/25-Вн та листі від 24 травня 2025 року № 08/ Л-1701/1824, а документи долучені до позовної заяви не підтверджують наявність підстав для звільнення підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини), якщо військовослужбовець не виявив бажання продовжувати військову службу пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підставою визначеною частиною 12 вказаної статті: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Таким чином, рішення начальника загону прийняте в межах наданих повноважень та у спосіб визначений Законом.

На підставі вказаного, ВЧ НОМЕР_1 просить відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

Представником позивача надана відповідь на відзив від 05 липня 2025 року, в якій зазначено, що позивач надав відповідачу достатні докази для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за матір`ю з інвалідністю IІ групи та відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення його матері, які б могли здійснювати такий догляд. Проте, відповідач неправомірно відмовив у звільненні з військової служби. Вказує, що при ухвалені рішення про звільнення військовослужбовця з військової служби повинно бути забезпечено належний баланс між інтересами держави та правами людини.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, з 18 січня 2025 року і дотепер проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 11 квітня 2025 року № 08/1940, витягами з наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 18 січня 2025 року № 74-ОС «Про особовий склад», від 27 травня 2025 року № 546-ОС «Про особовий склад».

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 18 січня 2025 року № 74-ОС «Про особовий склад» солдата ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, який прибув для подальшого проходження служби з НОМЕР_3 прикордонного загону 18 січня 2025 року зараховано у списки особового складу та всіх видів забезпечення. Підставою для винесення означеного наказу стали: наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 08 січня 2025 року № 32-ОС, припис Військової частини НОМЕР_4 від 16 січня 2025 року № 08/9.

Згідно з витягом з наказу начальника загону від 27 травня 2025 року № 546-ОС «Про особовий склад» солдата ОСОБА_1 призначено стрільцем-помічником гранатометника першого відділення інспекторів прикордонної служби третьої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільнивши з посади інспектора прикордонної служби 2 категорії-кулеметника третього відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування.

Позивач звернувся з рапортом від 06 березня 2025 року (за № 27/18268/25-Вн від 08 березня 2025 року) на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив звільнити його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини: наявність одного із своїх батьків із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи. В рапорті зазначено, що його мати ОСОБА_2 , є особою з інвалідністю ІІ групи. Особову справу просить направити до ІНФОРМАЦІЯ_6 за зареєстрованим місцем проживання. Повідомив, що не бажає проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю.

До рапорту додано такі документи: копію довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 475042 від 12 жовтня 2010 року ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ; акт обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/ фактичного місця проживання особи від 08 січня 2025 року; копію паспорта ОСОБА_2 ; копію посвідчення ОСОБА_2 серія НОМЕР_5 ; витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 ; витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 .

Листом від 20 березня 2025 року № 08/20599/25-Вн за результатами розгляду рапорту від 08 березня 2025 року № 27/18268/25-Вн ВЧ НОМЕР_1 повідомила позивача, що Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» стаття 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена у новій редакції (дата набуття чинності 18 травня 2024 року). Наразі, перелік сімейних обставин та інших поважних причин, визначений в частині дванадцятій статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Відтак, посилання у рапорті на статтю 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в недіючій редакції Закону є неприйнятним. Поданий позивачем рапорт розглядається відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у редакції станом на день звернення рапортом.

Відповідно до абзацу дванадцятого підпункту «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Таким чином, для звільнення позивачу необхідно надати: документи, які підтверджують необхідність постійного догляду за особою з інвалідністю І або ІІ групи; документи, які підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення. У разі, якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення наявні, також додатково має надати докази того, що членам сім`ї необхідний постійний догляд за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

На підтвердження наявності інвалідності у ОСОБА_2 надана довідка до акту огляду МСЕК серія 10 ААА № 475042 від 12 жовтня 2010 року, яка є беззаперечним доказом встановлення ІІ групи інвалідності його матері.

В довідці до акта огляду серія 10 ААА № 475042 від 12 жовтня 2010 року ОСОБА_2 зазначено: «Група інвалідності друга з 12 жовтня 2010 року, причина інвалідності загальне захворювання, інвалідність встановлена на строк безтерміново. Висновок про умови та характер праці: Праця без фізичного навантаження». У вказаній довідці не зазначено, що остання потребує постійного догляду.

Законом чітко передбачено, необхідність здійснення «постійного догляду» за особою з інвалідністю ІІ групи, про що у довідці до акта огляду МСЕК серія 10 ААА № 475042 від 12 жовтня 2010 року ОСОБА_2 не зазначено, відповідно остання не може бути прийнята до уваги у якості підтвердження необхідності здійснення «постійного догляду».

Окрім того, частиною дванадцятою статті 26 Закону визначено, що військовослужбовці звільняються «за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду». Членами сім`ї першого ступеня споріднення вважаються батьки, чоловік або дружина, діти, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї другого ступеня споріднення вважаються рідні брати та сестри, баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Окремо зазначено, що до рапорту не надані документи, які б свідчили про відсутність інших осіб першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , наприклад діти, окрім ОСОБА_1 , рідні брати або сестри ОСОБА_2 , онуки.

Інші документи долучені до рапорту підтверджують ідентифікацію осіб та спорідненість та впливають на результати розгляду рапорту позивача.

Таким чином, із долучених до рапорту документів правових підстав на даний час для звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини не має.

Представник позивача звернувся до командира ВЧ НОМЕР_1 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою (в порядку пунктів 2, 4, 5, 9 та 11 частини першої статті 20 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-V «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), в якій вказав, що подає на розгляд рапорт солдата ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії кулеметника третього відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування, про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини, а саме: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. Так, його мама ОСОБА_2 , 1957 року народження, являється особою з інвалідністю ІІ групи, яка згідно Довідки ЛКК та Висновку форми 080-4/о є особою з інвалідністю, яка потребує постійного стороннього догляду. Подання рапорту військовослужбовця ОСОБА_1 про звільнення з документами, які підтверджують обставини рапорту та підстави для звільнення здійснюється через представника (який надає правничу допомогу) з огляду на характер його військової служби, несення якої відбувається за відсутності можливості особисто подати цей рапорт і додатки.

Подаючи із заявою рапорт, просить звернутися до Другого відділу (м. Миколаїв Львівської області) ІНФОРМАЦІЯ_6 , за місцем проживання ОСОБА_1 та його матері з тим, щоб працівники ТЦК та СП провели обстеження сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформації про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати догляд (утримання).

До рапорту додано такі документи: акт обстеження житлово-побутових умов від 12 травня 2025 року; довідка до Акта огляду МСЕК ОСОБА_2 ; висновок № 78/325 про наявність у ОСОБА_2 порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 24 квітня 2025 року; витяги з Реєстру територіальної громади; довідку № 325 від 24 квітня 2025 року лікарсько-консультативної комісії про потребу ОСОБА_2 постійного стороннього догляду; довідку № 4182 форми 5 від 26 квітня 2025 року з місця військової служби ОСОБА_4 ; паспорт ОСОБА_6 ; паспорт ОСОБА_1 ; паспорт ОСОБА_2 ; посвідченням інваліда з дитинства ОСОБА_7 (доньки ОСОБА_3 ); пенсійне посвідченням ОСОБА_2 ; свідоцтво про народження ОСОБА_7 , 2008 року народження; свідоцтво про народження ОСОБА_1 ; свідоцтво про народження ОСОБА_4 ; свідоцтво про народження ОСОБА_8 ; свідоцтво про одруження ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ; свідоцтво про смерть ОСОБА_5 .

Листом від 24 травня 2025 року № 08/Л-1701/1824 за результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 за вхідним від 19 травня 2025 року № ЗВГ № Л-1701 відповідач повідомив представника позивача, що проходження військової служби в Державній прикордонній службі України врегульовано Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та іншими актами законодавства. Солдат ОСОБА_1 звернувся до керівництва НОМЕР_6 прикордонного загону рапортом з клопотанням щодо звільнення з лав Державної прикордонної служби України за сімейними обставинами, а саме: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 до рапорту військовослужбовця додаються підтверджуючі документи для прийняття рішення про звільнення.

Відповідно до абзацу дванадцятого підпункту «г» (через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин: у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Таким чином, для звільнення позивачу необхідно надати: документи, які підтверджують необхідність постійного догляду за особою з інвалідністю І або ІІ групи; документи, які підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення.

У разі, якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення наявні, також додатково необхідно надати докази того, що членам сім`ї необхідний постійний догляд за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

На підтвердження наявності інвалідності у ОСОБА_2 надана довідка до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 475042 від 12 жовтня 2010 року, яка є беззаперечним доказом встановлення ІІ групи інвалідності матері позивача. У довідці ЛКК № 325 від 24 квітня 2025 року зазначено, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду. Таким чином встановлено, що його матір є особою з інвалідністю ІІ групи, потребує постійного догляду.

Поряд з тим, законом чітко визначено додаткову умову для звільнення з військової служби «за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи».

Відповідно до підпункту 14.1.263 пункту 14.1 статті 263 Податкового кодексу України (з наступними змінами та доповненнями) визначено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

До рапорту на підтвердження відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення надано свідоцтво про смерть ОСОБА_5 серії НОМЕР_7 від 22 грудня 2016 року, чоловіка ОСОБА_2 .

Поряд з тим, до рапорту додані свідоцтва про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_8 дітей ОСОБА_2 .

На підтвердження відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть доглядати за ОСОБА_2 надано посвідчення серії НОМЕР_8 ОСОБА_9 чоловіка ОСОБА_6 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_9 від 08 травня 1998 року) на ОСОБА_10 інваліда з дитинства. Проте це не звільняє доньку ( ОСОБА_6 ) від обов`язку догляду за своєю матір`ю, незалежно від місця свого проживання у відповідності до положень частини 1 статті 202 Глави 17 Сімейного кодексу України: «Повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги».

Також надана довідка № 4182 форми 5 від 26 квітня 2025 року з місця військової служби ОСОБА_4 .

Проте, законом чітко визначено додаткову умову для звільнення з військової служби «за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи». Відтак, не дотримана обов`язкова вимога визначена статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

До рапорту не надані документи, які б свідчили про відсутність інших осіб першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати постійний догляд за ОСОБА_2 , діти, рідні брати або сестри ОСОБА_2 , онуки.

Інші документи долучені до рапорту підтверджують ідентифікацію осіб та впливають на результати розгляду рапорту ОСОБА_1 .

Таким чином, із долучених до рапорту підтверджуючих документів правових підстав на даний час для звільнення його з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини немає.

Проінформовано, що на рапорт від 08 березня 2025 року № 27/18268/25-Вн солдата ОСОБА_1 була надана детальна відповідь від 20 березня 2025 року № 08/20599.

Також судом установлено, що ОСОБА_1 має матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка отримує пенсію по інвалідності та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_10 від 11 серпня 1984 року, пенсійним посвідченням серія НОМЕР_5 від 16 січня 2002 року та витягом з реєстру територіальної громади № 2025/006112826 від 12 травня 2025 року.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії (далі МСЕК) серії 10 ААА № 475042 від 12 жовтня 2010 року, ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності довічно, причина інвалідності загальне захворювання, висновок про умови та характер праці праця без фізичного навантаження.

Відповідно до довідки від 24 квітня 2025 року № 325 та висновку від 24 квітня 2025 року № 78/325, складеними лікарсько-консультативною комісією (далі ЛКК) ККП «Миколаївська міська лікарня», мати позивача по стану здоров`я потребує постійного стороннього догляду, терміном на 1 рік, висновок дійсний до 24 квітня 2026 року.

У висновку № 78/325 про наявність у ОСОБА_2 порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 24 квітня 2025 року зазначено, що ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

В акті обстеження житлово-побутових умов від 12 травня 2025 року, складеним комісією Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, зазначено, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації в АДРЕСА_3 разом із матір`ю ОСОБА_2 , 1957 року народження, інвалідом ІІ групи.

Батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 22 грудня 2016 року, виданим виконавчим комітетом Гірської сільської ради Миколаївського району Львівської області.

ОСОБА_2 також має дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , про що свідчать свідоцтва про народження серії та свідоцтво про одруження.

Дату, серію, номер та орган, який видав свідоцтва про народження серії та свідоцтво про одруження, неможливо встановити через неякісні копії документів.

Відповідно до довідки Військової часті НОМЕР_11 від 26 квітня 2025 року № 4182 солдат ОСОБА_4 перебуває на військовій службі за мобілізацією.

ОСОБА_6 має дитину-інваліда ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_12 від 24 липня 2008 року, виданим Гірською міською радою Миколаївського району Львівської області, та посвідченням серії НОМЕР_8 від 11 липня 2017 року, виданим УСЗН Миколаївської РДА.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до статті 106 Конституції України Президент України, зокрема, приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогоднішній день.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII, у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

За змістом частин першої та третьої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Частиною шостою статті 2 Закону № 2232-XII визначені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232-XII).

За змістом підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII під час дії воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Частиною дванадцятою статті 26 Закону № 2232-XII визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Суд звертає увагу, що визначення терміну «медичний висновок» наведено у пункті 3 Порядку ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, як електронний документ, що формується на підставі медичних записів в системі та містить висновок лікаря про тимчасову або постійну втрату працездатності, придатність до певних видів діяльності, про стан здоров`я пацієнта або щодо інших питань, визначених законодавством.

У пункті 3 розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, термін «медичний висновок» визначено, як висновок у формі рішення лікарсько-консультативної комісії (лікарсько-експертної комісії) закладу охорони здоров`я (у разі нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та висновок у формі рішення лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я (у разі хронічного професійного захворювання (отруєння) за місцем амбулаторного обліку, лікування або обстеження потерпілого про встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього важкості та напруженості трудового процесу, небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу.

Отже, медичний висновок це документ, який містить дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.

Суб`єктами формування та видачі медичного висновку є лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.

Водночас процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317 (далі Положення № 1317).

Відповідно до пунктів 19, 24 Положення № 1317 комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

Таким чином, з наведеного слідує, що лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько-експертна комісія формують медичний висновок, а медико-соціальні експертні комісії довідку, акт огляду (витяг з акту огляду).

Щодо повноважень лікарсько-консультативної комісії та медико-соціальної експертної комісії на видачу медичного висновку щодо необхідності здійснення постійного догляду, суд зазначає таке.

Так, Положенням № 1317 визначено процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Відповідно до пункту 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

За положеннями підпункту 1 пункту 11 Положення № 1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають:

- ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

- потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

- потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

- ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;

- причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;

- медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

У наведеному переліку прав та обов`язків медико-соціальної експертної комісії відсутнє поняття «постійного догляду», який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, а вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду.

При цьому поняття «сторонній догляд» не є тотожним поняттю «постійний догляд», оскільки перше говорить про те, ким надається догляд, а друге коли надається такий догляд. У свою чергу поняття «постійний догляд» передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

Відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09 квітня 2008 року № 189 (у редакції Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 28 квітня 2023 року № 811), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункту 1 розділу III).

За положеннями пункту 3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить:

1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку;

2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності;

3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження;

4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені за результатом перевірки уповноваженими лікарями, перелік яких затверджується правлінням Пенсійного фонду України, обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

Повноваження лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я визначені ще в одному нормативно-правовому акті Наказі Міністерства охорони здоров`я України від 31 липня 2013 року № 667 «Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання», в якій зазначено, що висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу видається лікарською консультативною комісією закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю.

Таким чином, аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням № 1317, є підстави для висновку, що така визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійного стороннього догляду, то такі повноваження можуть бути віднесені до лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, які також мають право приймати відповідні висновки.

Окрім того, суд зауважує, що абзац 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою або висновок медико-соціальної експертної комісії, або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Судом установлено, що позивачем до рапорту про звільнення з військової служби додано висновок від 24 квітня 2025 року № 78/325, складений лікарсько-консультативною комісією ККП «Миколаївська міська лікарня», відповідно до якого ОСОБА_2 по стану здоров`я потребує постійного стороннього догляду, терміном на 1 рік.

Також позивачем додано висновок ККП «Миколаївська міська лікарня» від 24 квітня 2025 року № 78/325 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, в якому зазначено, що ОСОБА_2 рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 24 квітня 2026 року.

При цьому суд наголошує, що в указаній довідці зазначено, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду терміном на один рік.

Як вже було зазначено, у межах спірних правовідносин військовослужбовець звільняється з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснювати саме «постійний догляд».

У постанові від 11 квітня 2024 року у справі № 420/16689/23 Верховний Суд зазначив, що поняття «постійний догляд» передбачає безперервний догляд, який надається особі, яка не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, безперервно, постійно.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачем до рапорту на звільнення не додано довідки МСЕК про необхідність постійного догляду за матір`ю, додано довідку ЛКК, у якій зазначено, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду терміном лише на один рік (з 24 квітня 2025 року до 24 квітня 2026 року), у той час як позивач ініціює остаточне звільнення з військової служби, та з урахуванням того, що умовою для звільнення на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII є відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, суд вважає, що позивач не надав відповідачу доказів на підтвердження існування підстав для звільнення, визначених підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-XII.

Відтак, суд вважає, що відповідачем у цій справі не допущено протиправних дій та / або бездіяльності.

Згідно з частиною першою і другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази відповідача на підтвердження правомірності своїх дій і докази, надані позивачем, суд вважає заявлений у цій справі адміністративний позов таким, що не підлягає задоволенню.

Судові витрати сторонами у справі не понесені.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_5 (військової частини НОМЕР_1 ) (ідентифікаційний код НОМЕР_13 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Кисіль