Справа № 340/3083/25
Суддя: А.В. САГУН
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/3083/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сагуна А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невиплаті ОСОБА_1 як повнолітньому сину солдата ОСОБА_2 , навідника 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , який проживав разом із ним, починаючи з 01.02.2025 року грошового забезпечення та додаткової винагороди, в установленому законодавством порядку, що діяв на день зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 , навідника 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (27.01.2024 року) - тобто в порядку, що діяв до 01.02.2025 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 починаючи з 01.02.2025 року і протягом всього строку перебування ОСОБА_2 в статусі зниклого безвісти за особливих обставин проводити ОСОБА_1 , як повнолітньому сину солдата ОСОБА_2 , навідника 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , нарахування та виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди, в установленому законодавством порядку, що діяв на день зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 , навідника 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (27.01.2024 року) -тобто в порядку, що діяв до 01.02.2025 року.

В обґрунтування вимог зазначив, що є сином військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник безвісти за особливих обставин 27 січня 2024 року під час здійснення ротаційних заходів в районі АДРЕСА_1 . Позивач до 01.02.2025 отримував грошове забезпечення та додаткову винагороду, які належали його батьку, ОСОБА_2 , в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інших видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Однак, з 01.02.2025 року, у зв`язку із зміною норм ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», позивачу належить до виплати тільки частина грошового забезпечення його батька, ОСОБА_2 , що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. На думку позивачки, з огляду на незворотність дії законів у часі, він має право на нарахування та виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди, в установленому законодавством порядку, що діяло на день зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_2 , до 01.02.2025 року, а тому звернувся із відповідною заявою до відповідача, проте відповідач відповіді не надав.

Відповідачем відзив на адміністративний позов до суду не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 є сином ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 , проживав з батьком, ОСОБА_2 , за однією адресою: АДРЕСА_2 , На підтвердження надаю копію акту про фактичне проживання особи.

Згідно копії сповіщення сім`ї (близьких родичів) зниклого безвісти № 339, копії корінця сповіщення № 10, копії витягу з ЄРДР в кримінальному провадженні № 0000111, копії витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № 3 батько позивача, солдат ОСОБА_2 , навідник 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зник безвісти за особливих обставин 27 січня 2024 року під час здійснення ротаційних заходів в районі АДРЕСА_1 , при виконанні обов`язків військової служби в зоні ведення бойових дій по відсічі збройної агресії російської федерації.

Батько позивача, ОСОБА_2 , в зареєстрованому шлюбі на дату зникнення безвісти не перебував. На підтвердження чого надано копію свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 .

Рідний брат позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовився від отримання грошового забезпечення зниклого безвісти батька, ОСОБА_2 . На підтвердження чого надано копію заяви, складеної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 , до 01.02.2025 року отримував грошове забезпечення та додаткову винагороду, які належали моєму батьку, солдату ОСОБА_2 , навіднику 3 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на 27.01.2024 року (дата зникнення безвісти ОСОБА_2 ) тобто в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів

З метою залишення в силі порядку виплати грошового забезпечення, що був чинним на дату зникнення безвісти батька позивача, ОСОБА_2 , а саме - станом на 27.01.2024 року, позивач, звернулася з заявою до військової частини НОМЕР_1 в якій містилося прохання: "Проводити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повнолітньому сину, який проживав разом з батьком ОСОБА_2 , нарахування та виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди, в установленому законодавством порядку, що діяв на день зникнення безвісти солдата ОСОБА_2 , навідника З кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 (дата зникнення безвісти - 27.01.2024 року) - тобто в порядку, що діяв до 01.02.2025 року".

На час звернення до суду позивачу не надано відповідь відповідача на вказане звернення.

Позивач, вважає таку бездіяльність військової частини НОМЕР_1 протиправною, що стало підставою звернення до суду.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Згідно частини 5 статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається із Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до частини 6 статті 9 Закону №2011-ХІІ за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:

- дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Законом України «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №3995-ІХ від 08.10.2024 щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» зазначену правову норму викладено в наступній редакції:

«За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).

Порядок підтвердження справжності підпису військовослужбовця на особистому розпорядженні на випадок полону, оформлення та зберігання такого розпорядження та його скасування здійснюються у порядку, передбаченому пунктом 4 статті 16 цього Закону.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені). Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Грошове забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення таких військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігаються передбачені законом інші види забезпечення.»

Вищезазначений Закон було прийнятий на виконання Конституції України, Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і його метою є удосконалення норми та порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих в нейтральних державах або безвісно відсутніх, членам їх сімей, з урахуванням численних запитів від Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, народних депутатів України, командирів військових частин та особисто від членів сімей військовослужбовців.

Проект Закону розроблено на виконання доручення Віце-прем`єр міністра України - Міністра з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 13.10.2023 №8785/8/1-23, оскільки норма щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих в нейтральних державах або безвісно відсутніх, членам їх сімей була неефективною, зокрема у визначеному колі членів сімей та чинного порядку черговості отримання ними грошового забезпечення. Оскільки, коло членів сімей військовослужбовця у діючій раніше редакції Закону обумовлює ситуацію, коли батьки та інші особи, основне джерело спільних доходів у яких, - грошове забезпечення військовослужбовця та які потребують його захисту, втрачають право на отримання зазначеного грошового забезпечення, а сам військовослужбовець, повернувшись із полону, залишається без необхідних засобів для відновлення, реабілітації та інколи з боргами (комунальні послуги, орендна плата). Нова редакція повністю узгоджується із Конституцією України та правовим висновкам Конституційного Суду, адже завдяки цьому законопроекту після повернення зниклий безвісти військовослужбовець зберігає за собою 50% належного йому грошового забезпечення, яке він набув, виконуючи конституційний обов`язок із захисту Батьківщини, надважкі завдання із відсічі та стримування збройної агресії російської федерації, захисту суверенітету та територіальної цілісності України.

Закон України «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №3995-ІХ від 08.10.2024 не визнано неконституційним у встановленому законом порядку, не скасовано, є чинним, а отже, обов`язковим до виконання на всій території України.

Відтак, оскільки зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №3995-ІХ від 08.10.2024 введені в дію 01.02.2025, виплата позивачці грошового забезпечення з лютого 2025 року має відбуватись на підставі норм, чинних після внесення змін до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №3995-ІХ від 08.10.2024.

Отже, у розглядуваному випадку позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст.139, 246, 255, 292-297, 325, 382 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , адреса для листування: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. САГУН