Справа № 200/9151/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року справа №200/9151/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Лещенко Олени Дмитрівни на додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року (повне судове рішення складено 27 березня 2025 року) у справі № 200/9151/24 (суддя в І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 та Військової частини НОМЕР_1 , в якому, у тому числі, просив:

визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 протиправною щодо невиплати в повному розмірі додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з розрахунку 100000,00 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за періоди з 02 серпня 2024 року по 09 вересня 2024 року та з 11 червня 2024 року по 09 липня 2024 року внаслідок отримання захворювань, ТАК, пов`язаних із захистом Батьківщини;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в повному розмірі ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з розрахунку на місяць 100000,00 грн, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за періоди з 02.08.2024 по 09.09.2024 та з 11.06.2024 по 09.07.2024 внаслідок отримання захворювань, ТАК, пов`язаних із захистом Батьківщини.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07.03.2025 в задоволенні позову відмовлено, проте вказана позовна вимога судом не вирішена.

Додатковим рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року в задоволенні такої позовної вимоги також відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Судом не прийнято до уваги, що висловлювання перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) носить ширший сенс, а саме: лікування наслідків завданих пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) також є лікуванням у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом). Основні захворювання не носять самостійного характеру, а виникли у зв`язку з мінновибуховою травмою (МВТ) та акубаротравмою (АБТ), що відбулися 09.05.2022. Крім цього, перенесений бойовий стрес був завданий не тільки МВТ та АБТ, а ще і травмою, яка отримана була 05.08.2021. Ступінь тяжкості цієї травми також важкий. Наслідки, які отримані 09.05.2022 від МВТ та АБТ, від травми 05.08.2021 не є самостійними захворюваннями, а знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з травмами. Не було би травм, які є бойовим стресом у тому числі, не було б триваючих наслідків. Час лікування травми не завжди співпадає з часом лікування наслідків від цієї травми. У даній справі саме виник такий випадок, але ці обставини залишилися поза увагою Суду.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі просять відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У запереченнях на відзиви апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, у тому числі, проходження військової служби. Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно до пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168.

Положеннями пункту 1 Постанови № 168 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168» Постанову № 168 доповнено пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

Згідно з пунктом 2 Постанова №793 набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 533 затверджено Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України (далі - Положення).

Пунктом 1 Положення визначено, що Адміністрація Державної прикордонної служби України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Згідно до пункту 9 Положення, Адміністрація Держприкордонслужби в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів МВС видає директиви, накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

З метою організації правильності застосування норм чинного законодавства, а саме пункту 2-1 Постанови № 168 та регулювання порядку і умов здійснення виплат військовослужбовцям ДПСУ додаткової винагороди під час дії воєнного стану Адміністрацією Державної прикордонної служби України (далі - Адміністрація ДПСУ) було прийнято наказ № 628/0/81-22-АГ від 19.12.2022 «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», положення якого застосовувались з 01.12.2022 по 31.01.2023 (далі - Наказ № 628).

В подальшому, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 36 затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Порядок № 36), положення якого застосовувались з 01.02.2023.

Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 36 «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 31 січня 2023 року за № 196/39252, втратив чинність на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ № 726 від 01.09.2023 (далі - Наказ № 726).

Відповідно до пункту 4 Наказу 726 цей Наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з 01 червня 2023 року.

Наказом № 726 затверджені Особливості виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Особливості № 726).

Отже, до спірних періодів, що виникли з 02.08.2024 по 09.09.2024 та з 11.06.2024 по 09.07.2024, застосовуються вимоги Наказу 726.

Пунктом 1 Особливостей № 726 визначено, що вони визначають процедуру здійснення виплати на період воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - військовослужбовці) додаткової винагороди, передбаченої пунктами 1-1, 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», встановлюють перелік бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Державну прикордонну службу України (далі - Держприкордонслужба).

Пунктом 13 Особливостей № 726 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються військовослужбовці, зазначені в пункті 2 цих Особливостей, у тому числі такі, які:

1) у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або за час такої відпустки.

Виплата додаткової винагороди військовослужбовцям здійснюється щомісяця за минулий місяць на підставі наказів відповідно Голови Державної прикордонної служби України, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) - на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня, які видаються до 8 числа поточного місяця. У разі надходження всіх необхідних документів, визначених пунктом 8 цих Особливостей, після 5 числа поточного місяця видання наказу про виплату додаткової винагороди здійснюється протягом поточного розрахункового місяця (пункт 11 Особливостей № 726)

Отже, положення Особливостей № 726 встановлюють, що до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються військовослужбовці, які перебувають у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого).

Відтак, під час встановлення наявності у позивача права отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, під час перебування на стаціонарному лікуванні, обов`язковою умовою є перевірка діагнозу, з яким останній перебуває на лікуванні, та умов його набуття.

Відповідно довідки від 20.09.2024 № 5095 гарнізонної ВЛК, позивач отримав травму 05.08.2021; поранення 09.05.2022 та захворювання, лікування яких відбувалось у періоди з 02.08.2024 по 09.09.2024 (виписка №2720) та з 11.06.2024 по 09.07.2024 (виписка №1542), які, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини.

Судом встановлено, що 09.03.2023 позивач отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, та перебував на лікарняному до 23.03.2023. З 24.03.2023 по 22.04.2023 позивач перебував у відпустці для лікування у зв`язку із хворобою.

Відповідно до направлення Головного військово-медичного клінічного центру Державної прикордонної служби України від 21.04.2023 № 87 під час перебування у зазначеній відпустці позивача направлено на стаціонарне лікування в клініку психіатрії Національного військово-медичного клінічного центру «ГВКГ» МОУ, діагноз: F 43.1, причина: за станом здоров`я потребує лікування в умовах спеціалізованого закладу.

Отже, матеріалами справи підтверджено та визнається сторонами, що з 24.03.2023 по 22.04.2023 позивач перебував у відпустці для лікування через отримане 09.03.2023 поранення, пов`язане із захистом Батьківщини, та саме під час цієї відпустки позивача було направлено до іншого закладу охорони здоров`я з діагнозом: F43.1 (посттравматичний стресовий розлад).

Довідкою № 1061 від 26.07.2023 госпітальної військово-лікарської комісії підтверджені діагноз та постанова госпітальної військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, каліцтва, контузії): посттравматичний стресовий розлад, змішаний варіант розвитку при помірно виражених тривалих хворобливих проявах, стабільний тип перебігу. Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. Залишкові явища ВОСП лівої гомілки (09.03.2023) та операції (09.03.2023) ПХО рани з видаленням стороннього тіла; 16.03.2023 ПОВТ ХО у вигляді зміцнілого післяопераційного рубця. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 06.05.2009 №333 затверджене Положення про проходження медичного огляду у Державній прикордонній службі України, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 26 червня 2009 року за № 570/16586 (далі - Положення 333).

Пунктом 1 розділу 2 Положення 333 передбачено, що основними завданнями військово-лікарських комісій Держприкордонслужби (далі - ВЛК) є, зокрема: встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм контузій і каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу у Держприкордонслужбі; визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, контузій і каліцтв, що спричинили смерть військовослужбовців Держприкордонслужби.

В пункті 1 розділу 12 Положення 333 зазначено, що у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців Держприкордонслужби встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв.

Таким чином, єдиним органом, який встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв, є ВЛК.

Як вже було зазначено вище, із медичної картки стаціонарного хворого № 1546 Центру психічного здоров`я та реабілітації «Лісова поляна» вбачається, що позивач в період з 11.06.2024 по 09.07.2024 проходив стаціонарне лікування: Основне захворювання F 43.22 Розлад адаптації, змішана тривожна та депресивна реакція.

Також з виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2720 встановлено, що позивач 09.08.2024 був направлений в стаціонар, в період з 12.08.2024 по 09.09.2024 проходив стаціонарне лікування: Повний діагноз (основне захворювання) ПТСР тощо.

Відтак, враховуючи, що позивач перебував у спірні періоди на лікуванні у зв`язку з захворюванням, суд констатує, що чинне законодавство пов`язує можливість отримання збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, лише у зв`язку з ПОРАНЕННЯМ (КОНТУЗІЄЮ, ТРАВМОЮ, КАЛІЦТВОМ). Жоден нормативно-правовий акт не передбачає такої можливості внаслідок перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, у зв`язку з ЗАХВОРЮВАННЯМ.

Поранення, контузія, травма, каліцтво не є тотожними поняттями, що видно, зокрема, і з Положення 333.

За матеріалами справи позивач у спірні періоди перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок захворювання, а не у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом).

Отже, підстав для задоволення позовних вимог не існує.

Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову в даній частині вимог, позивачем суду не надано.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов неправильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача Лещенко Олени Дмитрівни залишити без задоволення.

Додаткове рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року у справі № 200/9151/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 31 липня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

А. В. Гайдар