Справа № 440/13045/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Г.В. Костенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 р. Справа № 440/13045/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2025, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/13045/24

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування пункту наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій просив суд:

- визнати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про порушення військової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" № 617 від 02.10.2024 протиправним, скасувати пункт 1 наказової частини цього наказу щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про порушення військової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" №617 від 02.10.2024 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення "попередження про неповну службову відповідність" за порушення вимог абзаців 2, 6 статті 11, статті 16, статті 105, статті 106 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що при подачі відзиву на позовну заяву відповідач додав витяги з бойових розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2024 № Р-83 БГ/дск, від 14.08.2024 № Р-470 БГ/дск та від 06.09.2024 № Р-546 БГ/дск., що підтверджується матеріалами електронної судової справи. Також Полтавським окружним адміністративним судом не прийнято до уваги, що самим позивачем у своїй позовній заяві з посиланням на наказ командира військової частини НОМЕР_1 №308 від 06.04.2023 «Про затвердження функціональних обов`язків особового складу військової частини НОМЕР_1 »: заступник командира роти з озброєння підпорядковується командиру роти і є прямим начальником для усього особового складу роти. Вказує, що позивач за своїм положенням та статусом являється прямим начальником для усього особового складу роти. Зауважив, що позивач сам у своїй позовній заяві зазначає, що заступник командира роти з озброєння зобов`язаний: вживати заходів для запобігання катастрофам, аваріям і поломкам озброєння, техніки, негайно доповідати про їх причини та вжиті заходи командирові роти; під час організації роботи і занять з використанням озброєння і техніки доводити до особового складу зміст заходів безпеки і добиватися їх виконання. Тому, слід дійти висновку, що позивач будучи прямим начальником для усього особового складу роти повинен та зобов`язаний забезпечити безпеку всього особового реактивного артилерійського дивізіону для виконання завдань за призначенням, незалежного від місця розташування підрозділу.

Крім того Полтавським окружним адміністративним судом в ході розгляду даної адміністративної справи не встановлено та не досліджено, що у відповідності до п.2 положення наказу командира військової частини НОМЕР_1 №1764ВС від 31.12.2023 капітан ОСОБА_1 визначений відповідальним на окремому місці розміщення озброєння та військової техніки. У відповідності до положень вказаного вище наказу визначено: «Відповідальним за організацію тимчасового розміщення озброєння та військової техніки здійснювати контроль: заходів охорони та оборони (дотримання внутрішнього порядку) на місцях тимчасового зберігання озброєння та військової техніки..» Тобто починаючи з 31.12.2023 капітан ОСОБА_1 будучи відповідальним в місці розміщення підпорядкованого особового складу, техніки та озброєння повинен був вчиняти відповідні заходи направлені на недопущення втрат. Отже позивач, будучи обізнаним про заходи які вживаються командуванням військової частини НОМЕР_1 , щодо здійснення перевірок забезпечення безпеки особового складу, повинен був здійснити заходи направлені на покращення стану речей у підрозділі, та в разі невиконання діючих нормативно - правових актів з даного питання (в тому числі індивідуальної дії) організувати їх виконання.

Позивач не скористався правом надання відзиву на апеляційну скаргу.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира роти обслуговування та ремонту озброєння.

Пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про порушення військової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" № 617 від 02.10.2024 капітана ОСОБА_1 , заступника командира роти обслуговування та ремонту озброєння військової частини НОМЕР_1 , притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.

Зі змісту наказу слідує, що 26.09.2024 заступниками командира частини було здійснено перевірку місць розташування підрозділів, організацію охорони та облік особового складу, за результатами якої ряд посадових осіб притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Наказ про результати перевірки доведено командирам підрозділів на службовій нараді, оголошені стягнення причетним посадовим особам та вказано не допустити подібних випадків в службовій діяльності.

01.10.2024 заступниками командира військової частини та офіцерами управління здійснено чергову перевірку місць розташування підрозділів, організацію охорони та облік особового складу. В результаті перевірки встановлено, що командування 1 реактивного артилерійського дивізіону: ТВО командира 1 реактивного артилерійського дивізіону майор ОСОБА_2 , заступник командира 1 реактивного артилерійського дивізіону з тилу майор ОСОБА_3 та старший місця розташування роти обслуговування та ремонту капітан ОСОБА_4 висновків не зробили, а саме: під час оголошеної повітряної тривоги (ракетної небезпеки) в районах розташування 1 реактивного артилерійського дивізіону та роти обслуговування та ремонту заходи евакуації особового складу не проведені, особовий склад цих підрозділів знаходився в розташуванні. Чергові підрозділів заходи евакуації особового складу не організували, облік особового складу належним чином не оформили.

У наказі зазначено, що такий стан справ свідчить про неналежну організацію командирами 1 реактивного артилерійського дивізіону і роти обслуговування та ремонту заходів по виконанню вимог керівних документів щодо евакуації особового складу під час повітряної тривоги (ракетної небезпеки) та невиконання розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2024 № Р-83 БГ/дск, від 14.08.2024 № Р-470 БГ/дск та від 06.09.2024 № Р-546 БГ/дск.

На підставі викладеного, командиром військової частини НОМЕР_1 наказано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог абзаців 2, 6 статті 11, статті 16, статті 105, статті 106 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та накласти дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Позивач вважаючи протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 №617 від 02.10.2024 щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що для правомірного накладення дисциплінарного стягнення відповідачу необхідно встановити й довести наявність таких умов у їх сукупності: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку або ж іншого нормативно-правового акту, проте в спірному наказі позивачу інкриміновані порушення щодо тих дій, які, як вбачається з матеріалів справи, не входили до його обов`язків та повноважень, тому дійшов висновку, що спірний наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про порушення військової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 617 від 02.10.2024 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність» за порушення вимог абзаців 2, 6 статті 1, статті 16, статті 105, статті 106 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України є необґрунтованим, прийнятим без урахування фактичних обставин справи, а тому є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 24 Закону України № 2232-XII передбачено, що початком проходження військової служби вважається, зокрема, день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджений Законом України № 551-XIV від 24.03.1999 (далі по тексту Дисциплінарний Статут).

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Пунктом 5 Дисциплінарного статуту передбачено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

При цьому, стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Закон України від 24.03.1999 № 548-XIV «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі по тексту - Статут ЗСУ).

Так, за статтею 3 Статуту ЗСУ, військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Статтею 5 Статуту ЗСУ визначено, що внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба, відповідно до статей 6, 7 Статуту ЗСУ, здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту ЗСУ зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти.

Відповідно до статей 11, 16 Статуту ЗСУ, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки :

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Положенням статті 26 Статуту ЗСУ передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статей 28, 29, 30 Статуту ЗСУ, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в: наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 45 Статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За положенням ст. 48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців визначено статтями 83-84 Дисциплінарного статуту, згідно з якими на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до статті 87 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.

Аналізуючи наведені норми, слід дійти висновку, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими ст. 68 Дисциплінарного статуту.

При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником), а дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Однак відсутність обов`язкового проведення службового розслідування щодо військовослужбовця не свідчить про відсутність обов`язку встановлення наявності доведених підстав для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Із оскаржуваного наказу встановлено, що підставами для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугував висновок відповідача про порушення позивачем абзаців 2, 6 статті 11, статті 16, статті 105, статті 106 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до абзацами 2 та 6 статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено обов`язок військовослужбовця свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно (абзац 6 статті 11 Статуту).

Згідно статті 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

За приписами статті 105 Статуту заступник командира батальйону в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання батальйоном бойових завдань, за бойову підготовку, військову дисципліну та внутрішній порядок у батальйоні, за підтримання в належному стані навчально-матеріальної бази, її вдосконалення та правильне використання під час навчання, за підготовку кваліфікованих спеціалістів, за фізичну підготовку й спортивно-масову роботу в батальйоні. Заступник командира батальйону підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу батальйону; за відсутності командира батальйону виконує його обов`язки. У батальйонах, де посада заступника командира батальйону не передбачена, його обов`язки виконує начальник штабу батальйону.

Відповідно до статті 106 Статуту заступник командира батальйону зобов`язаний: брати участь у розробленні плану бойової підготовки батальйону та його виконанні; проводити заняття з військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу з командирської підготовки, а також навчання й заняття з підрозділами батальйону; керувати фізичною підготовкою і проводити спортивно-масові заходи в батальйоні; перевіряти організацію і хід бойової підготовки в підрозділах батальйону, усувати виявлені недоліки й подавати допомогу командирам підрозділів в організації занять, впроваджувати передові форми і методи навчання; знати ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця офіцерського, сержантського (старшинського) складу батальйону, постійно вести з ними індивідуально-виховну роботу та роботу з підвищення рівня їх підготовки за спеціальністю; організовувати й особисто проводити заходи щодо підготовки кваліфікованих спеціалістів у батальйоні; підтримувати навчально-матеріальну базу батальйону в належному стані та стежити за правильним її використанням у навчанні; контролювати утримання і збереження озброєння, бойової та іншої техніки, матеріальних засобів у підрозділах батальйону, брати участь у їх огляді; організовувати виконання вимог правил і заходів пожежної безпеки; підтримувати внутрішній порядок і військову дисципліну в підрозділах батальйону, контролювати підготовку та несення служби добовим нарядом.

Колегія суддів зазначає, що складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Тому, з метою дослідження обставин та встановлення ознак наявності чи відсутності складу правопорушення, перш за все слід, дослідити питання, які посадові обов`язки покладені на ОСОБА_1 у взаємозв`язку з виявленими порушеннями та нормативними актами.

Із спірного наказу вбачається, що встановлено неналежну організацію командирами 1 реактивного артилерійського дивізіону і роти обслуговування та ремонту заходів по виконанню вимог керівних документів щодо евакуації особового складу під час повітряної тривоги (ракетної небезпеки) та невиконання розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2024 № Р-83 БГ/дск, від 14.08.2024 № Р-470 БГ/дск та від 06.09.2024 № Р-546 БГ/дск.

Відповідно до витягів з розпоряджень командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2024 № Р-83 БГ/дск, від 14.08.2024 № Р-470 БГ/дск та від 06.09.2024 № Р-546 БГ/дск командирам 1, 2, 3, 4, 5 реадн, окремих підрозділів, окремих батарей (рот) забезпечити, зокрема: розсередження особового складу, зброї та боєприпасів, а також зразків озброєння та військової техніки, заборонити залишення укриттів до оголошення сигналу "відбій повітряної небезпеки".

Колегія суддів звертає увагу, що вказаними розпорядженнями їх забезпечення та виконання покладено на командирів 1, 2, 3, 4, 5 реадн, окремих підрозділів, окремих батарей (рот).

Як встановлено судовим розглядом ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді заступника командира роти обслуговування та ремонту озброєння.

Відповідно до Додатку 45.3 (ФО ЗКОРОтаР) до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.04.2023 № 308 затверджено функціональні обов`язки заступника командира роти з озброєння роти обслуговування та ремонту військової частини НОМЕР_1 , відповідно до яких:

Заступник командира роти з озброєння в мирний і воєнний час відповідає за технічну озброєння, бойової та іншої техніки, їх експлуатацію і ремонт, технічну підготовку всього особового складу роти.

Заступник командира роти з озброєння підпорядковується командирові роти і є прямим начальником усього особового складу роти. Заступник командира роти з озброєння зобов`язаний: брати участь у розроблені розкладу занять на тиждень;

організовувати технічно правильну експлуатацію озброєння, бойової та іншої техніки роти, вживати заходів для утримання їх у справному стані;

знати ділові якості та морально-психологічний стан механіків-водіїв (водіїв) бойових та інших машин роти, проводити роботу, спрямовану на підвищення їх фахового рівня;

проводити заняття з особовим складом роти з технічної підготовки, основ і правил водіння машин та забезпечувати належну підготовку технічних спеціалістів;

знати будову, порядок і правила експлуатації та ремонту озброєння, бойової та іншої техніки роти, їх наявність і технічний стан, особисто керувати роботами, пов`язаними з технічним обслуговуванням озброєння, бойової та іншої техніки, їх ремонтом силами екіпажів (водіїв);

перевіряти стан машин, які виходять із парку, допускати до експлуатації лише технічно справні машини з відміткою про це в дорожньому листі;

не менше ніж один раз на місяць перевіряти технічний стан озброєння, бойової та іншої техніки роти й проводити перевірку стрілецької зброї за номерами;

організовувати технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки роти перед навчаннями, заняттями, під час їх проведення та після повернення до парку;

вживати заходів для запобігання катастрофам, аваріям і поломкам озброєння, техніки, негайно доповідати про їх причини та вжиті заходи командирові роти; під час організації роботи і занять з використанням озброєння і техніки доводити до особового складу зміст заходів безпеки і добиватися їх виконання;

стежити за ощадливим витрачанням пального, мастильних матеріалів і спеціальних рідин, запасних частин та іншого технічного майна;

своєчасно подавати заявки на необхідне технічне майно, організовувати правильну його експлуатацію;

здійснювати заходи пожежної безпеки та ділянці території, яка відведена роті, у паркових приміщеннях і на машинах роти, забезпечувати належний порядок;

вести облік і звітність.

Колегія суддів зазначає, що для правомірного накладення дисциплінарного стягнення необхідно встановити й довести наявність таких умов у їх сукупності: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку або ж іншого нормативно-правового акту. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним умисно або з необережності.

Проте в спірному наказі позивачу інкриміновані порушення щодо тих дій, які не входили до його функціональних обов`язків та повноважень.

Крім того, як вже було зазначено розпорядженнями командира військової частини НОМЕР_1 від 19.07.2024 № Р-83 БГ/дск, від 14.08.2024 № Р-470 БГ/дск та від 06.09.2024 № Р-546 БГ/дск їх забезпечення та виконання покладено на командирів 1, 2, 3, 4, 5 реадн, окремих підрозділів, окремих батарей (рот).

Однак, ОСОБА_1 є заступником командира роти обслуговування та ремонту з озброєння, а не командиром.

Також викладені в ст. 105 та 106 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України обов`язки заступника командира роти є загальними, та не відповідають функціональним обов`язкам позивача, затвердженим наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 308 від 06.04.2023.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірний наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про порушення військової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 617 від 02.10.2024 в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність» за порушення вимог абзаців 2, 6 статті 1, статті 16, статті 105, статті 106 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України є таким, що підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 по справі № 440/13045/24 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло