Справа № 320/37946/25
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

01 серпня 2025 року Київ № 320/37946/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Скрипка І.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Ради національної безпеки і оборони України про визнання протиправним і скасування рішення та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сухова Ю.М. 24.07.2025 звернувся через підсистему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду з позовом (зареєстрований 25.07.2025) до Ради національної безпеки і оборони України.

Просив суд:

- визнати протиправним рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.02.2025 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (пункт 2 Додатку) в частині застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) проти ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- скасувати рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.02.2025 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (пункт 2 Додатку) в частині застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) проти ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з Ради національної безпеки і оборони України на користь ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України: НОМЕР_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , грошову суму 400 000, 00 грн у якості відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суддя виходив із такого.

У силу вимог статті 25 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, рішень, дій чи бездіяльності органів, які обирають (призначають), звільняють членів Вищої ради правосуддя, щодо питань обрання (призначення) на посади членів Вищої ради правосуддя, звільнення їх з таких посад, оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів призначення суддів Конституційного Суду України у процесі конкурсного відбору кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, а також Дорадчої групи експертів щодо оцінювання таких кандидатів на посаду судді Конституційного Суду України, бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо невнесення до Верховної Ради України законопроєкту на виконання (реалізацію) рішення Українського народу про підтримку питання загальнодержавного значення на всеукраїнському референдумі за народною ініціативою.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у своїй ухвалі від 28.10.2024 у справі № 320/43912/24 виснував, що при визначенні належної підсудності слід виходити з фактичного предмету оскарження (із чим не згоден позивач), а не з буквального визначення позивачем відповідача. Зазначене логічно узгоджується з повноваженнями суду самостійно залучати належного відповідача як другого відповідача у справі при відсутності повноважень змінювати предмет спору.

Позивач оскаржує рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.02.2025 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (пункт 2 Додатку) в частині застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) проти ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та просить його скасувати.

Законом України від 14.08.2014 № 1644-VII «Про санкції» регламентовано порядок застосування санкцій, який передбачає, зокрема прийняття Радою національної безпеки та оборони України відповідного рішення, та введення такого рішення Ради національної безпеки та оборони України в дію указом Президента України.

На обґрунтування позовних вимог позивач стверджує безпідставність застосованих до нього відповідно до указу Президента України від 12.02.2025 № 81/2025 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.02.2025 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» безстрокових санкцій (позиція 2 у Додатку).

Частиною третьою статті 5 Закону України від 14.08.2014 № 1644-VII «Про санкції» передбачено, що рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1, 2-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.

Таким чином, Президент України, у межах наданих йому повноважень, вводить у дію рішення Ради національної безпеки і оборони України.

У зв`язку із цим, суд доходить висновку, що Київський окружний адміністративний суд не має правових підстав надавати оцінку обґрунтованості застосування санкцій та фактично вирішувати питання законності указу Президента України, яким введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України щодо застосування до позивача санкцій, оскарження яких мало б здійснюватись у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У цій справі за відсутності відповідного рішення Верховного Суду, яке набрало законної сили, про визнання протиправним та скасування указу Президента України про введення в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України у частині застосування санкцій до позивача, законність застосування таких санкцій не може бути предметом розгляду місцевого адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.09.2022 у справі № 640/7728/20, яка у силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу врахована судом у спірних правовідносинах.

Щодо посилання позивача у позовній заяві на ухвалу Верховного Суду від 01.07.2025 у справі № 990/285/25 як на підставу визначенні підсудності адміністративних справ аналогічної категорії місцевому адміністративному суду, суд зазначає таке.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 24.01.2023 у справі № 120/6653/21-а, подібність правовідносин означає, зокрема тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові від 19.05.2020 (справа № 910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Встановлюючи обов`язковим при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, частина п`ята статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України презюмує застосування норм права у подібних правовідносинах.

Так, предметом розгляду у межах справи № 990/285/25, на ухвалу Верховного Суду від 01.07.2025, у якій посилається представник позивача, були: бездіяльність РНБО України, яка полягає в тому, що ця Рада не розглянула звернення позивача від 28.02.2025 та не внесла за власною ініціативою змін до рішення РНБО України від 12.02.2025 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (далі - Рішення РНБО України) щодо скасування/відміни спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) стосовно ОСОБА_1 (пункт 2 додатку до Рішення РНБО України); бездіяльність Президента України, яка полягає у тому, що глава держави не розглянув звернення позивача від 28.02.2025 та не виніс на розгляд РНБО України пропозицій про скасування/відміну спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) стосовно ОСОБА_1 (пункт 2 додатку до Рішення РНБО України), застосованих Рішенням РНБО України.

У межах справи № 990/285/25 особа-позивач просила суд: зобов`язати РНБО України вчинити дії: розглянути звернення позивача від 28.02.2025 та самостійно внести зміни до рішення РНБО України в частині скасування/відміни спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) стосовно ОСОБА_1 (пункт 2 додатку до Рішення РНБО України); зобов`язати Президента України вчинити дії: розглянути звернення позивача від 28.02.2025 та внести на розгляд РНБО України пропозиції про скасування/відміну спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) стосовно ОСОБА_1 (пункт 2 додатку до Рішення РНБО України), застосованих Рішенням РНБО України.

У той же час, предметом спору у цій справі є рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.02.2025 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (пункт 2 Додатку) в частині застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) проти ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Таким чином спірні правовідносини у межах розглядуваної справи та справи № 990/285/25 не є подібними, тому висновки викладені в ухвалі Верховного Суду від 01.07.2025 у справі № 990/285/25 не підлягають застосування до спірних правовідносин у межах справи, предметом розгляду в якій є рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.02.2025.

До того ж, висновки викладені в ухвалах Верховного Суду взагалі не підлягають врахуванню, у силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені саме в постановах Верховного Суду, а не в ухвалах.

При цьому, із комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» судом установлено, що позивач вже звернувся через підсистему «Електронний суд» до Київського окружного адміністративного суду з позовом (справа № 320/37022/25), предмет якого є аналогічним справі № 990/285/25, а саме: бездіяльність Ради національної безпеки і оборони України, яка полягає у нерозгляді звернення позивача від 28.02.2025 та невнесенні за власною ініціативою змін до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.02.2025 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» щодо скасування/відміни спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкції) відносно ОСОБА_1 (пункт 2 додатку до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.02.2025), питання про відкриття провадження в якій станом на день постановлення цієї ухвали не вирішено.

За нормами пункту 2 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Із урахуванням положень частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (аналогія закону), таке ж процесуальне рішення (про передачу справи на розгляд іншого суду) слід постановити у випадку, якщо при прийнятті до провадження у справі буде встановлено, що справа належить до предметної/інстанційної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У силу вимог статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України, порушення правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25-28 цього Кодексу є безумовною підставою для скасування рішення суду з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Згідно із частинами шостою та восьмою статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою. Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено.

Передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги після залишення її без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 26, 29, 30, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

адміністративну справу № 320/37946/25 передати за підсудністю до Верховного Суду як суду першої інстанції.

Передачу справи здійснити не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали, а в разі подання апеляційної скарги після залишення її без задоволення.

Копію ухвали надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Скрипка І.М.