Справа № 240/2472/25
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м. Житомир справа № 240/2472/25

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Капинос О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з даним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просить:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.12.2024 року №51.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за "двоскладовою формулою" відповідно до ч.2. ст.. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ч.2 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням доповнень Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII, для розрахунку пенсії взяти заробітну плату за 2009 рік, а саме 12 місяців підряд з 01.01.2009 по 31.12.2009 року. Доплату за понаднормативний стаж понад 15 років (за 22 роки) встановити на рівні 1% заробітку, з якого розраховано пенсію за кожен рік понаднормативного стажу відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням доповнень Законом України від 03.10.2017 № 2148-VIII.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 24 грудня 2024 року звернулася з письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про перерахунок трудової пенсії за "двоскладовою формулою" відповідно до ч.2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Для розрахунку пенсії просила взяти заробіток за 12 місяців підряд, а саме за 2009 рік, з 01.01.2009 по 31.12.2009 року відповідно до ч.2 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції після 11.10.2017 року з урахуванням змін внесених Законом від 03.10.2017 №2148-VIII до цієї статті. За понаднормативний стаж 22 роки просила встановити доплату у розмірі 1% від заробітку з якого розраховано пенсію за кожен рік понаднормативного стажу відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції чинній після 11.10.2017 року.

Однак, рішенням №51 від 30.12.2024 року відмовлено в перерахунку пенсії "двоскладовою формулою" відповідно до ч.2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ч.2 ст. 56, ч.2 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З даним рішенням позивач не погоджується, тому звернулася до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статей 258-263 КАС України.

Відповідачі направили відзиви на позовну заяву, в яких просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції вказали, що відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 796 право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за Списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону № 1058.

Після введення Закону № 1058 обчислення пенсії у порядку, передбаченому відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі- Закон № 1788-ХІІ ), збережено та ч.2 ст.27 Закону № 1058 передбачено, що частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до для набрання чинності цим Законом № 1058-ІV, тобто до 01.01.2004, може бути визначена до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом № 1058, після 01.01.2004 - відповідно до цього Закону № 1058.

Законом № 1058 не передбачено проведення перерахунку пенсії із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік роботи понад стаж 15 років у відповідності до положень ч. 2 ст.56 Закону № 796 без застосування двоскладової формули при обчисленні пенсії, проводити обчислення в такому випадку є недоцільним, оскільки призводить до зменшення розміру пенсії.

Враховуючи вищевикладене, вважають, що пенсію ОСОБА_1 обчислено відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області з 23 травня 2021 року та їй призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зменшенням пенсійного віку на 6 років. Позивач має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи третьої категорії.

Матеріалами справи підтверджується, що пенсія позивачу призначена і розрахована відповідно до ч.1. ст. 27, ч.1 ст. 28, ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Загальний страховий стаж становить 37 років 1 місяць 23 дні, доплата за понаднормативний стаж 7 років відповідно до ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлена на рівні 1% від розміру мінімальної пенсії за віком - 165,27 грн. Для розрахунку пенсії за базою даних пенсійної справи взято заробіток за 20 років і 6 місяців, а саме: з 01.07.2000 по 31.12.2020. При оптимізації за ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вилучено заробіток (10%), а саме з 01.07.2000 по 30.11.2003, коефіцієнт страхового стажу становить 0,37, коефіцієнт заробітної плати -1,6.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

24 грудня 2024 року позивач звернулася з письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про перерахунок трудової пенсії за "двоскладовою формулою" відповідно до ч.2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується заявою про призначення / перерахунок пенсії від 24.12.2024.

Для розрахунку пенсії просила взяти заробіток за 12 місяців підряд, а саме за 2009 рік, з 01.01.2009 по 31.12.2009 року відповідно до ч.2 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції після 11.10.2017 року з урахуванням змін внесених Законом від 03.10.2017 №2148-VIII до цієї статті. За понаднормативний стаж 22 роки просила встановити доплату у розмірі 1% від заробітку, з якого розраховано пенсію, за кожен рік понаднормативного стажу відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції чинній після 11.10.2017 року.

Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, яким за результатами її розгляду прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії №51 від 30.12.2024.

Зокрема, у спірному рішенні зазначено, що розраховано розмір пенсії за віком за "двоскладовою формулою" відповідно до Закону України №1058-IV в розмірі 9520,46 грн, який менший за розмір пенсії по віку за "новою формулою" відповідно Закону України №1058-IV заявника на даний час 12128,17 грн..

Позивач вважає таку відмову протиправною, а свої права на пенсійне забезпечення порушеними, а тому звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Виходячи зі змісту статті 16 Основного Закону України обов`язок держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу зумовлює надання особливого статусу громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Встановлення у законах України пільг, компенсацій та гарантій громадянам України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, передбаченого статтею 16 Основного Закону України, щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Такі пільги, компенсації та гарантії є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку (пункт 4 рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 № 6-р/2018).

Також Конституційний Суд України у рішенні від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій наголосив на недопустимості скасування окремих пільг, компенсацій та гарантій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зазначивши, що "відповідно до статті 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи є обов`язком держави. Одним із тяжких наслідків аварії на ЧАЕС стала втрата здоров`я громадянами. Законами України таких громадян віднесено до відповідних категорій, вони потребують відновлення втраченого здоров`я, постійної медичної допомоги та соціального захисту з боку держави" (пункт 4 мотивувальної частини).

У рішенні у справі про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання від 11.10.2005 року № 8-рп/2005 Конституційний Суд України, зокрема, зазначив, що Закон № 796-ХІІ визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, оскільки відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди; Конституційний Суд України неодноразово констатував, що Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави (абзаци одинадцятий, чотирнадцятий пункту 5 мотивувальної частини).

Відтак, скасування пільг, компенсацій та гарантій не відповідає конституційному обов`язку держави, передбаченому у статті 16 Основного Закону України щодо осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому пільги, компенсації та гарантії є такими, що захищені Конституцією України від негативних наслідків для цієї категорії осіб при внесенні змін до законодавства України, оскільки ці норми Конституції України зобов`язують державу нести відповідальність за впровадження системи заходів щодо розв`язання проблем, пов`язаних із забезпеченням захисту прав, інтересів, гарантій, наданих особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В ухваленому на виконання статті 16 Конституції України Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб - комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій.

Фактично ці заходи є компенсацією особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, а також основним засобом реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту таких осіб.

При цьому, у пункті 6 рішення від 17.07.2018 № 6-р/2018 Конституційний Суд України вказав на те, що рівень соціального захисту осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, має бути таким, щоб забезпечувати їм гідне життя, і не повинен залежати від майнового стану їх сімей. Обмеження чи скасування пільг для осіб, на яких поширюється дія Закону № 796-ХІІ, без відповідної рівноцінної їх заміни чи компенсації є порушенням зобов`язань держави щодо забезпечення соціального захисту цієї категорії осіб. У разі зміни правового регулювання набуті такими особами права на пільги, компенсації і гарантії повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації або запроваджені рівноцінні чи більш сприятливі умови соціального захисту.

Отже, повертаючись до спірних відносин, суду зазначає, що на час призначення позивачу пенсії (2021 рік) діяла редакція пункту 2 статі 56 Закону № 796-ХІІ, згідно із якою право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком №1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до частини другої статті 27 Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.

При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом.

Отже правове регулювання щодо права на пенсію в повному розмірі із доплатою за понаднормовий стаж змінилось і у зв`язку із цими змінами Закон № 796-ХІІ пов`язує збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж, встановлений пунктом 2 статті 56 цього Закону з призначенням пенсії на умовах, визначених частиною другою статі 27 Закону № 1058-IV.

Також ч.1 ст.40 Закону № 1058-IV визначено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

При цьому, ч.1 ст.57 Закону № 796-ХІІ визначено, що обчислення середньомісячного заробітку провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Розмір пенсії до 01.01.2004 обчислювався згідно з Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону №796-ХІІ призначення та виплата пенсій потерпілим від Чорнобильської катастрофи проводиться відповідно до Закону № 1058-ІV, який введено в дію з 01.01.2004.

Згідно зі ст. 19 Закону № 1788-ХІІ пенсія за віком призначалася в розмірі 55% заробітку визначеного ст. 64 Закону № 1788-ХІІ. За кожний повний рік роботи понад 20 років жінкам пенсія збільшується на 1% заробітку, але не менш як на 1 % мінімального розміру пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про перерахунок трудової пенсії за "двоскладовою формулою" відповідно до ч.2 ст. 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". В поданій заяві просила для розрахунку пенсії взяти заробіток за 12 місяців підряд, а саме за 2009 рік, з 01.01.2009 по 31.12.2009 року відповідно до ч.2 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції після 11.10.2017 року з урахуванням змін внесених Законом від 03.10.2017 № 2148-VIII до цієї статті. Також просила встановити доплату у розмірі 1% від заробітку, з якого розраховано пенсію, за кожен рік понаднормативного стажу відповідно до ч.2 ст. 56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в редакції чинній після 11.10.2017 року.

З наявного в матеріалах справи розрахунку пенсії позивача за "двоскладовою формулою", який проведений відповідно до ч.2 ст.27 Закону № 1058-IV, вбачається, що загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить - 37 років 01 місяць 23 дні. Страховий стаж до 01.01.2004 становить 18 років 8 місяців 27 дні та страховий стаж після 01.01.2004 становить 18 років 4 місяці 26 днів.

Частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, визначена в розмірі 58% заробітку та складає 168 грн.

Так, п.4-1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2004 № 312 "Про додаткові заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян" визначено, що при призначенні пенсій відповідно до частини другої статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застосовуються мінімальний та максимальний розміри пенсій (з урахуванням цільової грошової допомоги), що встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2003 р. № 544 "Про підвищення розмірів трудових пенсій" , збільшені на 12 відсотків".

Тобто, пенсія визначена в розмірі 58% заробітку (55% - зальний розмір + 3% за понаднормовий стаж (18 років - 15 років) та з урахуванням підвищення на 12% згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2004 № 312 "Про додаткові заходи щодо поліпшення пенсійного забезпечення громадян" розмір пенсії, обчислений відповідно до ст. 56 Закону №796-ХІІ за період роботи на територіях радіоактивного забруднення та з урахуванням норм частини другої статті 27 Закону № 1058- IV складе 168,00 грн.

В цій частині суд погоджується, з висновком пенсійного органу та вважає такий обрахунок правильним.

В той же час, що стосується другої складової пенсії, яка обрахована за діючим законодавством, суд зазначає наступне.

Так, з даного розрахунку вбачається, що позивачу нарахована доплата за понаднормовий стаж за 7 років.

В той же час, як вже зазначалося редакцією пункту 2 статі 56 Закону №796-ХІІ визначено право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Загальний стаж позивача складає повних 37 років, з яких до 01.01.2004 - 18 років 8 місяців 27 дні та після 01.01.2004 становить 18 років 4 місяці 26 днів.

Тобто, з урахуванням умови стажу для жінок 15 років, понаднормовий стаж позивача складає 22 роки. Однак, враховуючи ту обставину, що в розрахунок пенсії за раніше діючим законодавством, ввійшов понаднормовий стаж 3 роки (18 років -15 років), понаднормовий стаж, який повинен був братися до розрахунку складає 19 років.

Разом з тим, як вже зазначалося, до розрахунку пенсії був взятий понаднормовий стаж лише 7 років, тому дії відповідача щодо проведення такого розрахунку, на думку суду, є протиправними.

Крім того, з даного розрахунку також вбачається, що пенсія позивача була обрахована із заробітку за період з 01.07.2000 по 31.12.2020, хоча позивач в свої заяві просила взяти до розрахунку заробіток за 12 місяців, а саме за період з 01.01.2009 по 31.12.2009.

Пільга щодо визначення заробітку за 12 місяців підряд визначена відповідно до ч.2 ст. 57 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а тому такі дії відповідача також є протиправними.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що рішення від 30.12.2024 року №51 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняте без урахуванням всіх обставин, всупереч закону, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кодексом адміністративного судочинства України також визначено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії (частина 2 статті 245). У цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Таким чином, надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо здійснення перерахунку пенсії передбачені Законом .

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у перерахунку пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган спочатку повинен здійснити перерахунок пенсію та визначити її розмір.

Суд зазначає, що призначення та обрахунок пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 24.12.2024 про перерахунок пенсії за віком та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, слід зазначити, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не здійснювало перерахунку пенсії, а лише листом повідомило позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області рішення.

У зв"язку з цим, суд відмовляє у задоволенні вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.

Частинами 1,3 ст.139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір підлягає відшкодуванню пропорційно задоволеним вимогам у сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Керуючись статтями 242-246, 295 КАСУ,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл.Соборна,3, м.Слов`янськ, Донецька обл., 84121, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7,м. Житомир,Житомирський р-н, Житомирська обл.,10003. ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.12.2024 року №51.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.12.2024 про перерахунок пенсії за віком та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Капинос

01.08.25