Справа № 640/11881/20
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2025 р. № 640/11881/20

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві про визнання протиправними та скасування постанов

У С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України "Про захист прав споживачів", від 20.02.2020 № 18 про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 90 479 (дев`яносто тисяч чотириста сімдесят дев`ять) гривень;

- визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в місті Києві по справі про адміністративне правопорушення № 54 від 20.02.2020 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу в розмірі 153 (сто п`ятдесят три) гривні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що не погоджується із винесеними постановами, оскільки недоліки у її роботі відсутні. Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, Київським окружним адміністративним судом направлено адміністративну справу №640/11881/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві про визнання протиправними та скасування постанов - до Харківського окружного адміністративного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025 дана справа передана на розгляд судді.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана сторонам по справі до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку до електронного кабінету ЄСІТС.

Представник відповідача 10.08.2020 подав до Окружного адміністративного суду м. Києва відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник позивача 14.08.2020 подав до Окружного адміністративного суду м. Києва відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідачем не було повно та всебічно здійснено аналіз та дослідження всіх матеріалів справи та обставин, викладених у заявах, поясненнях позивача та споживача.

Представник відповідача 19.08.2020 подав до Окружного адміністративного суду м. Києва заперечення проти відповіді на відзив, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача 28.03.2025 подав до Харківського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне.

На адресу Головного управління надійшло звернення від гр. ОСОБА_2 від 23.10.2019 № К-7344 про порушення її законних прав суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 24.12.2019 (а.с.121-122).

Головним управління Держпродспоживслужби в м. Києві отримано доручення Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів і захисту прав споживачів №25731/01-07-9 від 24.12.2019 щодо перевірки можливого порушення законодавства про захист прав споживачів з боку ФОП ОСОБА_1 за фактами, наведеними у зверненні гр. ОСОБА_2 , разом із погодженням Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) №3632-06/53101-03 від 11.12.2019 (а.с.119, 120).

Згідно зі статтею 6 Закону України Про основні засади здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності заява про порушення прав споживача гр. ОСОБА_2 була підставою для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) у формі перевірки у ФОП ОСОБА_1 , який здійснено відповідно до наказу Головного управління від 09.01.2020 №62, направлення від 09.01.2020 №39 у період з 14.01.2020 року по 15.01.2020 року (а.с.131, 132).

Спеціалістами Головного управління 15.01.2020 проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у ФОП ОСОБА_1 щодо додержання нею як суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів, за результатами якого складено Акт №62-1 від 15.01.2020 (а.с.133-139).

У ході заходу встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 таких вимог законодавства:

- пункту 1 частини третьої, абзацу сьомого частини третьої статті 10 Закону України Про захист прав споживачів №1023-XII від 12.05.1991 року (недоліки у виконаній роботі (наданій послузі), вказані у письмовому зверненні споживача гр. ОСОБА_2 від 07.10.2019 року у розумний строк безоплатно не усунено);

- пункту 25 Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1994 р. № 313 (суб`єктом господарювання не забезпечено виконання гарантійних зобов`язань щодо виготовлених виробів і відремонтованих ним речей) (а.с.137).

У зв`язку з незабезпеченням ФОП ОСОБА_1 виконання гарантійних зобов`язань щодо виготовлених виробів і відремонтованих нею речей та, відповідно, порушенням пункту 25 Правил №313, за що передбачена відповідальність згідно з частиною першою статті 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві 15.01.2020 складено протокол про адміністративне правопорушення №10 стосовно ФОП ОСОБА_1 , примірник якого було вручено останній під підпис 15.01.2020 (а.с.145).

Згідно з протоколом, ФОП ОСОБА_1 повідомлено під підпис, що розгляд справи про адміністративне правопорушення стосовно неї відбудеться 20.02.2020 о 15 годині за адресою: м. Київ, вул. Некрасівська, 10/8, каб. № 19 (а.с.145 звор.).

Позивачу 15.01.2020 також вручено повідомлення про розгляд справи про накладення стягнення відповідно до статті 23 Закону України Про захист прав споживачів (а.с.147).

Головним управлінням 15.01.2020 видано припис №27, яким приписано ФОП ОСОБА_1 усунути порушення вимог законодавства про захист прав споживачів, встановлені Актом № 62-1 від 15.01.2020 року, та надати інформацію Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві про виконання припису та вжиті заходи до 10.02.2020 (а.с.146). Із приписом позивача ознайомлено та другий примірник ОСОБА_1 одержано 15.01.2020 (а.с.146 звор.).

Головним управлінням винесено постанову №54 від 20.02.2020 по справі про адміністративне правопорушення за порушення ОСОБА_1 правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю, а саме за порушення вимог пункту 25 Правил № 313, яке полягало в незабезпеченні виконання гарантійних зобов`язань щодо виготовлених виробів і відремонтованих нею речей, у зв`язку з чим гр. ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 153 гривні на підставі частини першої статті 155 КУпАП (а.с.148).

Головним управлінням 20.02.2020 було також розглянуто справу про накладання на позивача стягнень, передбачених статтею 23 Закону України Про захист прав споживачів, за результатами розгляду якої Головним управління відносно позивача винесено постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України Про захист прав споживачів, від 20.02.2020 №18 та застосовано штраф у розмірі 90 479, 00 грн. за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною третьою статті 10 Закону України Про захист прав споживачів, якою передбачено відповідальність суб`єкта господарювання за відмову споживачу в реалізації його прав, установлених частиною першою статті 8, частиною першою статті 9 і частиною третьою статті 10 цього Закону, - у десятикратному розмірі вартості продукції виходячи з цін, що діяли на час придбання цієї продукції, але не менше п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с.149).

Оскільки позивач на розгляд справи не з`явилась, постанову № 54 від 20.02.2020 року та постанову №18 від 20.02.2020 направлено рекомендованим повідомленням на адресу позивача 24.02.2020 (а.с.150, 151).

З приводу спірних правовідносин суд зазначає таке.

Закон України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (далі - Закон України № 877-V) (у редакції від 13.02.2020) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно з підпунктом 8 пункту 4 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в м. Києві, затвердженого Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 12.04.2017 № 209 (у редакції від 14.01.2020), Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, зокрема, у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння), зокрема:

- перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг;

- накладає на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів;

- сприяє реалізації в Україні Керівних принципів для захисту інтересів споживачів, прийнятих Генеральною Асамблеєю ООН 09 квітня 1985 року.

Відповідно до статті 1 Закону України № 877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Стосовно доводів позивача про відсутність доказів порушення законодавства про захист прав споживачів, суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу шостого частини першої статті 6 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 року № 877-V, якою регулюються позапланові заходи зі здійснення державного нагляду (контролю), однією з підстав для здійснення позапланових заходів закон передбачає звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності).

Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Судом установлено, що ОСОБА_2 звернулась до ФОП ОСОБА_1 із скаргою від 07.10.2019 (а.с.124-125).

Копія вказаної скарги була направлена на адресу позивача 08.10.2019, що підтверджується квитанцією АТ "Укр Пошта" (а.с.126) та вручена останній 01.11.2019, що підтверджується трекінгом з офіційного сайту АТ "Укр Пошта" (ідентифікатор - 806) (а.с.127).

У зв`язку з тим, що позивач на вказану скаргу не відреагувала, до Головного управління надійшло звернення ОСОБА_2 №К-7344 від 23.10.2019 про порушення її законних прав суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 , у якому споживач скаржилася на те, що ПВХ конструкція, та доставлена виконавцем ФОП ОСОБА_1 замовлена нею відповідно до договору від 31.07.2019 року №СА-01891R, вмонтована позивачем з рядом недоліків: між балконом і дверима щілина, підвіконня криве, не запінено з вулиці (а.с.121-122).

Таким чином, Головним управлінням, як і передбачено статтею 6 Закону України № 877-V, після отримання погодження Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, було проведено позапланову перевірку позивача з тих питань, які викладені у зверненні гр. ОСОБА_2 .

Відповідно до абзацу одинадцятого частини першої статті 6 Закону України № 877-V під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до акту № 62-1 від 15.01.2020 року встановлено порушення позивачем вимог:

- пункту 1 частини третьої, абзацу сьомого частини третьої статті 10 Закону України Про захист прав споживачів, відповідно до яких у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати, зокрема, безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк.

Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором, - яке полягало в тому, що недоліки, вказані у письмовому зверненні споживача ОСОБА_2 до позивача від 07.10.2019 року у розумний строк безоплатно не усунено;

- пункту 25 Правил побутового обслуговування населення, затверджених Постановою КМУ від 16 травня 1994 р. № 313, відповідно до якого Виконавець зобов`язаний забезпечити, зокрема, послуг відповідно до вимог цих Правил, надання інших нормативно правових актів та умов угоди; та виконання гарантійних зобов`язань щодо виготовлених виробів і відремонтованих ним речей, - а позивачем не забезпечено виконання гарантійних зобов`язань щодо виготовлених виробів і відремонтованих ним речей.

Відповідно до статті 11 Закону України № 877-V, яка закріплює обов`язки суб`єкта господарювання, передбачено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний, серед іншого:

- виконувати вимоги органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства;

- надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Відповідач вказує, що ОСОБА_1 під час перевірки пред`явлено оригінали та надано копії наступних документів: витяг з реєстру платників єдиного податку ФОП ОСОБА_1 ; виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ФОП ОСОБА_1 ; картку платника податків ОСОБА_1 ; паспорт громадянина України ОСОБА_1 ; картку замовлення від 20.07.2019 року; акт приймання-передачі замовлення №СА-01891R від 02.08.2019 року (між споживачем ОСОБА_2 та Виконавцем ТОВ Престиж).

Позивач вказує про те, що жодних доказів невідповідності виготовлених виробів характеристикам, вказаним у договорі та замірах немає.

Відповідно до пункту 3 частини першої Закону України Про захист прав споживачів (у редакції від 19.01.2020) виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України Про захист прав споживачів продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України Про захист прав споживачів споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, але не виключно, на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 41) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної".

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України Про захист прав споживачів, у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право на свій вибір вимагати: 1) безоплатного усунення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) у розумний строк; 2) відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги); 3) безоплатного виготовлення іншої речі з такого ж матеріалу і такої ж якості чи повторного виконання роботи; 4) відшкодування завданих йому збитків з усуненням недоліків виконаної роботи (наданої послуги) своїми силами чи із залученням третьої особи; 5) реалізації інших прав, що передбачені чинним законодавством на день укладення відповідного договору. Зазначені вимоги підлягають задоволенню у разі виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) або під час її виконання (надання), а в разі неможливості виявлення недоліків під час приймання виконаної роботи (наданої послуги) - протягом гарантійного чи іншого строку, встановленого договором, чи протягом двох років з дня прийняття виконаної роботи (наданої послуги) у разі відсутності гарантійного чи іншого строку, встановленого законодавством або договором.

Отже, законодавець передбачив можливість виявлення недоліків виконаної роботи (наданої послуги) не лише під час приймання роботи (послуги), а й протягом гарантійного строку, тому зауваження про прийняття роботи споживачем без зауважень не має жодного значення в даних обставинах.

Недоліки споживачем були виявлені протягом гарантійного строку, який відповідно до пункту 8.1 Договору становить 5 років.

Із матеріалів справи неможливо встановити, коли саме позивач виконала свої зобов`язання за договором, оскільки акт виконаних робіт між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надано. Доказів протилежного позивачем не доведено, а судом не встановлено.

Із пояснень позивача про зв`язок сплати боргу до передачі у власність, яка відбулася 20.08.2019, та до пункту 3.2. Договору, згідно з яким, як стверджує позивач, встановлення віконної конструкції мало відбутися і відбулося в 30-денний строк, тобто приблизно до 01.10.2019. І вже 07.10.2019 року споживач направила свою скаргу позивачу на недоліки у виконаній ним роботі, які помітила одразу після прибирання будівельного сміття, яке залишили після себе монтажники, оскільки дзвінки по телефону не дали результатів.

Дане поштове відправлення зі скаргою було отримано позивачем 01.11.2019, що підтверджується матеріалами справи, та залишилося без відповіді, чим порушено норму частини першої статті 20 Закону України Про звернення громадян (у редакції від 01.01.2020), відповідно до якої звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідно до статті 11 Закону України № 877-V, яка закріплює обов`язки суб`єкта господарювання, передбачено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Позивач стверджує, що 15.01.2020 було здійснено виїзд спеціаліста до ОСОБА_2 на АДРЕСА_1 . Вказує, що ніяких дефектів стосовно якості профілю та установки виявлено не було (а.с.31 звор.).

З цього приводу суд зазначає, що позивачем, у підтвердження вказаних обставин, не надано жодних доказів, матеріали справи таких даних не містять.

Щодо посилання позивача на акт приймання-передачі, у якому споживач поставила особистий підпис, суд зазначає таке.

Так, при дослідженні вказаного акту, судом установлено, що замовником є ОСОБА_2 , а Виконавцем ТОВ Престиж Груп (а.с.144).

Доказів того, що ФОП ОСОБА_1 є Виконавцем в межах наданого акту приймання-передачі матеріали справи не містять.

З цього приводу позивач зазначає, що п. 3.7 Договору передбачено, що Виконавець має право на залучення третіх осіб для виконання умов даного Договору. У зв`язку з чим, нею було залучено до виконання умов договору ТОВ "Престиж Груп".

Водночас, матеріали справи не містять жодних доказів залучення третіх осіб, виконання умов договору з боку позивача або перевірки позивачем виконання умов Договору третіми особами, зокрема, ТОВ "Престиж Груп".

Також, відповідач зазначає, що відповідно до даних ЄДРПОУ Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРЕСТИЖ-ГРУП" не має скорочення ТОВ Престиж Груп, а лише "ПРЕСТИЖ-ГРУП"; основний вид діяльності зазначено код КВЕД 46.34 Оптова торгівля напоями; місцезнаходження 68454, Одеська обл., Арцизький район, село Надеждівка, вул. Центральна, будинок 2А.

Крім того, суд, при дослідженні Договору №СА-01891R від 31.07.2019 та акту приймання-передачі, установив, що загальна площа виробів, у відповідності до п. 1.4 Договору, становить 3,53 м2, а відповідно до акту приймання-передачі замовлення №СА-01891R від 02.08.2019 - 3,294 м2, тобто на 0,236 м2 менша за передбачену Договором. Вказані обставини підтверджують, що виготовлений виріб не відповідає умовам договору.

Суд звертає увагу, що позивачем, окрім іншого, порушено право споживача під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", закріплене в пункті 4 частини першої статті 4 Закону України Про захист прав споживачів.

Відповідно до пункту 25 Правил побутового обслуговування населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1994 р. № 313 (у редакції від 17.01.2014) виконавець зобов`язаний забезпечити: надання послуг відповідно до вимог правових актів та умов угоди; цих Правил, інших нормативно виконання гарантійних зобов`язань щодо виготовлених виробів і відремонтованих ним речей; дотримання термінів виконання замовлення; належний рівень культури обслуговування; надання замовникові повної, доступної та достовірної інформації про послуги; збереження прийнятих від замовника для надання послуги речей та матеріалів, а також використання їх за призначенням; відшкодування збитків, заподіяних замовнику невиконанням або неналежним виконанням умов угоди, а також у разі втрати, псування чи пошкодження із своєї вини речей та матеріалів, прийнятих від замовника для надання послуг, у розмірах, передбачених угодою; дотримання встановленого режиму роботи; виплату замовникові у разі порушення умов угоди неустойки (пені), якщо це передбачено умовами угоди. Виплата неустойки (пені) не звільняє виконавця від виконання замовлення; повернення замовникові невикористаних матеріалів, наданих замовником, а також, за його бажанням, усіх замінених за плату деталей та комплектуючих виробів; попередження замовника про недоброякісність або непридатність матеріалів, наданих замовником, а також про інші незалежні від виконавця обставини, що можуть погіршувати споживчі властивості замовлення.

Твердження позивача про те, що звернення гр. ОСОБА_3 не стосується гарантійних зобов`язань, суд не приймає до уваги, оскільки позивачем жодних доказів зазначених обставин не подано.

Позивач намагається уникнути відповідальності, пов`язаної з невиконанням його гарантійних зобов`язань за Договором, посилаючись на норму частини одинадцятої статті 8 Закону України Про захист прав споживачів, відповідно до якої вимоги споживача розглядаються після пред`явлення споживачем розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу.

Суд зазначає, що предметом регулювання статті 8 Закону України Про захист прав споживачів є права споживача у разі придбання ним товару неналежної якості, у той час як предметом Договору є не товар, а робота, якою відповідно до пункту 21 частини першої статті 1 Закону України Про захист прав споживачів є діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Відповідно до підпункту 14.1.202 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу (у редакції від 29.12.2019) продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Відповідно до підпункту 14.1.203 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу продаж результатів робіт (послуг) - будь-які операції господарського, цивільно-правового характеру з виконання робіт, надання послуг, надання права на користування або розпоряджання товарами, у тому числі нематеріальними активами та іншими об`єктами власності, що не є товарами, за умови компенсації їх вартості, а також операції з безоплатного надання результатів робіт (послуг). Продаж результатів робіт (послуг) включає, зокрема, надання права на користування товарами за договорами оперативного лізингу (оренди), продажу, передачі права відповідно до авторських або ліцензійних договорів, а також інші способи передачі об`єктів авторського права, патентів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної, у тому числі промислової власності.

Відповідно, вимоги частини одинадцятої статті 8 Закону України Про захист прав споживачів, відповідно до якої вимоги споживача розглядаються після пред`явлення споживачем розрахункового документа, а щодо товарів, на які встановлено гарантійний строк, - технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу, - не поширюються на дані правовідносини, у яких мова йде про виконання робіт (послуг).

Статтею 10 Закону України Про захист прав споживачів, яка регулює права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (надання послуг), вимог щодо пред`явлення споживачем розрахункового документа та технічного паспорта чи іншого документа, що його замінює, з позначкою про дату продажу, - не передбачено.

Щодо доводів позивача про порушення законодавства про порядок накладення стягнень при прийнятті постанови № 54 по справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає таке.

За результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів складено Акт №62-1 від 15.01.2020 року (а.с.21-27).

У зв`язку з недотриманням ОСОБА_1 виконання гарантійних зобов`язань щодо виготовлених виробів і відремонтованих нею речей, чим було порушено пункт 25 Правил № 313, за що передбачена відповідальність згідно з частиною третьою статті 155 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), оскільки дані дії вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення, стосовно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № 10 від 15.01.2020 року (а.с.30).

Приписом № 27 від 15.01.2020 установлено, що суб`єктом господарювання ФОП ОСОБА_1 у розумний строк безоплатно не усунуто недоліки, вказані у письмовому зверненні споживача, та не забезпечено виконання гарантійних зобов`язань за Договором, тобто наведені у претензії споживача недоліки безоплатно у розумний строк не усунуто, що є порушенням частини третьої статті 10 Закону України Про захист прав споживачів та пункту 25 Правил № 313 (а.с.29).

Відповідно, ФОП ОСОБА_1 приписано усунути порушення вимог законодавства про захист прав споживачів та надати інформацію Головному управлінню Держпродспоживслужби в м. Києві про виконання припису та вжиті заходи до 10.02.2020 року (а.с.29 звор.).

Відповідно до частини восьмої статті 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 року № 877-V припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання.

Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідно до частини одинадцятої статті 7 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 року № 877-V у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Позивач у позовній заяві посилається на зазначену вище норму, стверджуючи, що "зважаючи на те, що відповідач надав позивачу припис від 15.01.2020 року № 27 про усунення допущених порушень у сфері захисту прав споживачів, то притягувати позивача до юридичної відповідальності уже не було правових підстав" (а.с.6).

Суд зазначає, що позивачем перекручується зміст правових норм, які передбачають притягнення до відповідальності за порушення у сфері захисту прав споживачів, відтак, не сама видача припису виключає адміністративну відповідальність суб`єкта господарювання, а виконання припису.

Судом, зі службової записки від 27.02.2020, наявної в матеріалах справи, установлено, що за результатами проведеного позапланового заходу складено акт №62-1 від 15.01.2020 №27 в термін до 20.02.2020. Станом на 27.02.2020 підприємцем не пред`явлено на адресу Головного управління звіт про усунення виявлених порушень (а.с.34).

Судом установлено, що з приписом позивача ознайомлено та другий примірник ОСОБА_1 отримано під підпис 15.01.2020 року, тобто в день винесення припису, що підтверджено матеріалами справи (а.с.29 звор.).

У протоколі про адміністративне порушення № 10 від 15.01.2020 року, із яким ОСОБА_1 ознайомлена під підпис та примірник якого отримала 15.01.2020, зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 20.02.2020 року о 15 годині в приміщенні Держпродспоживслужби в м. Києві за адресою: вул. Некрасовська, 10/8, каб. №19 (а.с.30).

Позивач на розгляд справи про адміністративне правопорушення не з`явилася. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що позивач була належним чином повідомлена про дату та час розгляду відносно неї адміністративної справи, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в протоколі (а.с.30 звор.).

Доводи позивача про те, що всі документи від відповідача були одержані нею лише 19.05.2020 року, коли було отримано відповідь на адвокатський запит, суд не приймає до уваги, оскільки акт № 62-1 від 15.01.2020, припис № 27 від 15.01.2020 року, протокол № 10 від 15.01.2020 року були надані позивачу в день складання даних документів, що засвідчується особистим підписом ОСОБА_1 у відповідних документах, що підтверджено матеріалами справи.

У протоколі № 10 від 15.01.2020 року суб`єкту господарювання повідомлялося про час та місце розгляду справи стосовно неї про адміністративне правопорушення (а.с.145 звор.).

У додатках до відзиву міститься також повідомлення про розгляд справи стосовно ФОП ОСОБА_4 про накладення стягнень відповідно до статті 23 Закону України Про захист прав споживачів із особистим підписом ОСОБА_1 про отримання повідомлення 15.01.2020 року (а.с.147).

Оскільки позивач був обізнаний про час і місце розгляду справи, останній усвідомлював наслідки неявки до Головного управління на розгляд справи стосовно позивача, предметом якої було питання щодо притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за порушення законодавства про захист прав споживачів.

Постанову №54 від 20.02.2020 року та постанову №18 від 20.02.2020 року направлено рекомендованим повідомленням на адресу позивача, яке згідно з даними відстеження поштових відправлень повернулося до відповідача 10.03.2020 року (а.с.150-151 звор.).

Суд зазначає, що позивачем також не додано жодних належних, достовірних та допустимих доказів у розумінні статей 73-75 КАС України про надання Головному управлінню інформації про повне та своєчасне виконання припису № 27 від 15.01.2020 року.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України № 877-V невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.

Оскільки станом на 10.02.2020 року (останній день виконання припису) та станом на 20.02.2020 року (день розгляду справи про адміністративне правопорушення) на адресу Головного управління не надійшло жодних підтверджуючих документів виконання позивачем припису, то у відповідача не було жодних правових підстав для застосування положення частини одинадцятої статті 7 Закону України № 877-V і, відповідно для незастосування до позивача адміністративної санкції.

Отже, Головним управлінням відповідно до вимог законодавства 20.02.2020 року винесено стосовно гр. ОСОБА_1 постанову №54 по справі про адміністративне правопорушення за порушення правил торгівлі, виконання робіт і надання послуг працівниками торгівлі, громадського харчування та сфери послуг, громадянами, які займаються підприємницькою діяльністю, а саме за порушення вимог пункту 25 Правил № 313, яке полягало в невиконанні гарантійних зобов`язань у виконаній роботі.

Суд звертає увагу, що саме в наданих позивачем документах містяться докази того, що позивач передала споживачу виріб, який не відповідає умовам Договору. Доказів протилежного до суду не подано.

З огляду на викладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Суд вказує, що відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби у місті Києві (вул. Волинська, буд. 12, м. Київ, 03151, ) про визнання протиправними та скасування постанов - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН