Справа № 360/1144/25
Суддя: О.М. Качанок
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 липня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1144/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Качанок О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом адвоката Сергієнко Ніни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Сергієнко Ніни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також - відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо автоматичного зарахування ОСОБА_1 на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позовну заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 виключений 07 грудня 2016 року з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», про що є відмітка у військово-обліковому документі - тимчасовому посвідченні НОМЕР_1 .

11 січня 2013 року вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області по справі № 1227/7857/12 визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 ККУ.

Проте, всупереч наявної відмітки у військово-обліковому документі, 08 травня 2025 року при перевірці своїх облікових даних через додаток «Резерв+», ОСОБА_1 виявив, що знаходиться на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

16 травня 2025 року в інтересах позивача, адвокатом Сергієнко Н.О. скеровано відповідачу адвокатський запит, в якому вона просила відповідача повідомити причини взяття на військовий облік ОСОБА_1 та внести відомості щодо виключення його з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У відповіді на вказане звернення відповідач повідомив, що позивача автоматично зараховано на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_6 .

При цьому позивач вказує, що не звертався до жодного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для постановки на військовий облік.

Позивач не згоден з діями відповідача щодо автоматичного зарахування його на військовий облік.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, про що 16.06.2025 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2024 року № 932 затверджено Порядок реалізації експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яким реалізовано механізм автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом електронної інформаційної взаємодії між національними електронними інформаційними ресурсами у цілях національної безпеки та оборони України.

Відповідно до пункту 17 вищезазначеного Порядку взяття на військовий облік громадян України, зазначених у пунктах 13 і 14 цього Порядку, здійснюється територіальним центром комплектування та соціальної підтримки за зареєстрованим/задекларованим їх місцем проживання, а у разі, коли місце проживання не зареєстроване/не задеклароване, - територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, Збройних Сил, визначеними Генеральним штабом.

Крім того, відповідно до абзацу 2 пункту 7 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, Генеральний штаб Збройних Сил встановлює особливості ведення військового обліку територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

На підставі вищевикладеного, громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , автоматично, рішенням вищого штабу, зараховано на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 будь-яких рішень про взяття на військовий облік громадянина ОСОБА_1 не приймалося, права та свободи громадянина не порушено.

У ІНФОРМАЦІЯ_6 будь-яких облікових документів на позивача не формувалося.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_2 не вважає себе належним відповідачем у справі.

Ухвалою суду від 29.05.2025 відмовлено в задоволенні заяви представника позивача, подану в інтересах позивача, про забезпечення позову в даній справі.

Ухвалою суду від 02.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 09.07.2025 витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_7 докази, необхідні для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України, карткою платника податків.

Із записів у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного - ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 07.12.2016 вбачається, що позивач був прийнятий на тимчасовий облік запасу Збройних Сил України - ВОС № 998000 «А». Придатний до військової служби. Тимчасове посвідчення видано - «виключений з військового обліку згідно ст. 37 ч. 6 п. 6 ЗУ «ПВО і ВС»». Дійсно до видачі військового квитка.

На зворотньому боці тимчасового посвідчення також вказано: «19.05.2016 року Попаснянською комісією з питань прописки Лисичанського МВК Луганської області, згідно абз. 8 ч. 10 ст. 14 ЗУ «ПВО і ВС» від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ підлягає виключенню з військового обліку.».

Згідно з вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.01.2013 у справі № 1227/7857/2012 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки, а відповідно до ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, із встановленням випробувального терміну у два роки.

Водночас, згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв+» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , категорія обліку - військовозобов`язаний, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата взяття на облік зазначена 18.11.2009.

Представник позивача звернулась в інтересах позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 із адвокатським запитом від 16.05.2025 № 03-32/228, в якому просила повідомити причини взяття на військовий облік ОСОБА_1 та внести відомості щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_6 від 20.05.2025 № ЩТ/523 повідомлено, що громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , автоматично зараховано на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Також на виконання ухвал суду від 02.06.2025 та 09.07.2025 ІНФОРМАЦІЯ_8 надав письмові пояснення, в яких зазначив, що з метою повного охоплення військовим обліком громадян України, держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 серпня 2024 року № 932, ОСОБА_1 шляхом автоматичної верифікації було зараховано на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Будь-які облікові документи - картки військового обліку, особова справа, а також письмові (електронні) відомості щодо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), в тому числі, які містять інформацію щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку, копія протоколу № 5/7 від 19.05.2016, про який зазначено у військово-обліковому документі ОСОБА_1 , в ІНФОРМАЦІЯ_9 відсутні.

Позивач, вважаючи протиправним зарахування його на облік військовозобов`язаних, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно з частинами першою, третьою статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частин першої, третьої статті 33 Закону № 2232-ХІІ військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Частиною п`ятою статті 33 Закону № 2232-ХІІ визначено, що військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (частина перша статті 34 Закону № 2232-ХІІ).

На виконання частини п`ятої статті 33 Закону № 2232-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок № 1487)

Пунктом 2 Порядку № 1487 визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів (пункт 20 Порядку № 1487).

Також підпунктом 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку № 1487) установлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 559 затверджено Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Порядок № 559) та форму військово-облікового документа.

При цьому, пунктом 2 вказаної постанови обумовлено, що військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, вважаються дійсними на всій території України до видачі військово-облікового документа нового зразка.

Згідно з пунктами 1-3 Порядку № 559 військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559 «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа».

Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559.

Особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ.

Відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 16 березня 2017 року № 1951-VIII «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі - Закон № 1951-VIII) єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

Основними завданнями Реєстру є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку (частина перша статті 2 Закону № 1951-VIII).

За приписами частин восьмої, дев`ятої статті 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

З аналізу наведеного, зокрема вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та повинен забезпечувати актуалізацію його бази даних.

Отже, з урахуванням того, що позивача зараховано на облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , саме останній є уповноваженим органом, зокрема щодо вирішення питання про виключення позивача з військового обліку та внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відтак, відповідні посилання ІНФОРМАЦІЯ_6 на те, що він не є належним відповідачем у даній справі, є незмістовними.

Відповідно до статті 9 Закону № 1951-VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право: отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

Призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.

Надання громадянам України інформації відповідно до статті 9 Закону № 1951-VIII здійснюється згідно з Порядком ведення Реєстру, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та/або шляхом електронної інформаційної взаємодії через інформаційні (інформаційно-комунікаційні) системи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері цифровізації, відповідно до законодавства про електронну інформаційну взаємодію (частина четверта статті 14 Закону № 1951-VIII).

За змістом позовних вимог позивач оскаржує дії відповідача щодо зарахування його на військовий облік.

Суд враховує, що відповідно до пункту 6 частини 6 статті 37 Закону № 2232-ХІІ (в редакції, чинній на час внесення до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного позивача про виключення його з військового обліку) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

В подальшому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ викладено статтю 37 Закону № 2232-ХІІ в новій редакції, якою не передбачено виключення з військового обліку з вищенаведених підстав.

Як вже зазначалось судом вище, з тимчасового посвідчення військовозобов`язаного - ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 вбачається, що позивача було виключено з військового обліку, на підставі пункту 6 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме як особу, яка була раніше засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Судом також встановлено, що вироком Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11.01.2013 у справі № 1227/7857/2012 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки, відповідно до ст. 75 КК України звільнено останнього від відбування основного покарання з випробуванням, із встановленням випробувального терміну у два роки.

Відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України у редакції, яка діяла на час винесення позивачу вироку, залежно від ступеня тяжкості злочини поділялись на злочини невеликої тяжкості, середньої тяжкості, тяжкі та особливо тяжкі. Тяжким злочином визнавався злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Як вже вказано вище, позивача було засуджено за частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України, санкція якої на той час передбачала покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Таким чином, злочин, за вчинення якого було засуджено позивача, станом на час його вчинення та винесення вироку, визнавався тяжким. Відповідно, на підставі цього, позивача було виключено з військового обліку, що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 .

Також слід вказати, що факт звільнення позивача від відбування покарання із випробуванням не впливає на класифікацію злочину, за який позивача засуджено, як тяжкого злочину.

В свою чергу, відповідач та ІНФОРМАЦІЯ_8 вказують, що зарахування позивача на військовий облік відбулось шляхом автоматичної верифікації, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 16.08.2024 № 632.

При цьому, позивач через свого представника звернувся із адвокатським запитом від 16.05.2025 № 03-32/228 в якому, серед іншого, містилась вимога щодо внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку.

До вказаного запиту, серед іншого, було додано паспорт позивача, картку платника податків та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 , в якому містяться відповідні відомості про виключення позивача з військового обліку.

Однак, відповідач не розглянув вказану вимогу та не прийняв відповідного рішення про виключення або відмову у виключенні позивача з військового обліку, а лише надав роз`яснення листом від 20.05.2025 № ЩТ/523 щодо автоматичного зарахування позивача на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Водночас слід вказати, що автоматичне зарахування позивача на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_6 не звільняє останнього від обов`язку розглянути належним чином питання щодо виключення позивача з військового обліку, оскільки в даному випадку саме ІНФОРМАЦІЯ_2 є уповноваженим органом щодо вирішення такого питання та внесення відповідних відомостей щодо позивача до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відтак суд зазначає, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду заяви позивача про виключення його з військового обліку, яка порушила права позивача.

Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої позиції, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для висновків суду про протиправність бездіяльності відповідача, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушених прав, то суд зауважує, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не здійснив розгляд заяви позивача саме щодо питання виключення його з військового обліку та відповідно внесення про це відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, чим допустив бездіяльність, яка порушила права позивача, за захистом яких він звернувся до суду з цим позовом.

Відтак, належним способом захисту порушених прав позивача буде зобов`язання відповідача розглянути питання про виключення позивача з військового обліку, в установленому законодавством порядку, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Щодо вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо автоматичного зарахування позивача на військовий облік, суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки жодних доказів на підтвердження того, що саме відповідачем вчинено дії щодо зарахування позивача на військовий облік, до матеріалів справи не надано та судом таких обставин не встановлено.

Також щодо вимог про зобов`язання відповідача виключити позивача з військового обліку, суд вважає їх передчасними, оскільки відповідач не розглядав відповідне питання за заявою представника позивача та не приймав відповідного рішення про виключення або відмови у виключенні позивача з військового обліку, що є його компетенцією.

Підсумовуючи суд зазначає, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача буде прийняття рішення про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не розгляду заяви (адвокатського запиту) від 16.05.2025 № 03-32/228, поданої в інтересах позивача, в частині вимог про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення позивача з військового обліку;

- зобов`язання відповідача розглянути в установленому законодавством порядку питання про виключення позивача з військового обліку, на підставі відповідної заяви (адвокатського запиту) від 16.05.2025 № 03-32/228, поданої в інтересах позивача, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з обранням належного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір у загальному розмірі 968,96 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 28.05.2025 № 2880-4271-0526-6067.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, - в сумі 484,48 грн.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 90, 94, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Сергієнко Ніни Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду заяви (адвокатського запиту) від 16.05.2025 № 03-32/228, поданої в інтересах ОСОБА_1 , в частині вимог про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про виключення позивача з військового обліку.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути в установленому законодавством порядку питання про виключення ОСОБА_1 з військового обліку, на підставі відповідної заяви (адвокатського запиту) від 16.05.2025 № 03-32/228, поданої в інтересах ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.М. Качанок