Справа № 320/18158/25
Суддя: Білоус А.Ю.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року місто Київ № 320/18158/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоус А.Ю. розглянув у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСУД - ТЕКСТИЛЬ БЦ» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОСУД - ТЕКСТИЛЬ БЦ» звернулось до суду з позовом до Київської митниці, відповідно до якого просило суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100160/2024/000008/2 від 17.10.2024;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови Київської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100160/2024/000383 від 22.10.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що для митного оформлення імпортованого товару подано відповідачу митну декларацію від 16.10.2024 № 24UА42U7 та на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару документи, які відповідають переліку, визначеному в частині другій статті 53 Митного кодексу України. Проте, відповідачем протиправно визначено митну вартість імпортованого ТОВ «ПОСУД-ТЕКСТИЛЬ БЦ» товару за ціною договору щодо подібного (аналогічного) товару, в результаті чого було збільшено митні платежі, відповідно, необґрунтовано прийнято рішення про коригування митної вартості товару.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.04.2025 відкрито провадження в справі, постановлено здійснювати розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін та без проведення судового засідання, встановлено строки для подання заяв по суті та доказів.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого він заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що за наслідками перевірки поданих позивачем документів, митницею встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тому митницею відмовлено у визнанні заявленої декларантом митної вартості. Ураховуючи неможливість застосування інших методів, митну вартість митницею визначено із застосуванням резервного методу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОСУД-ТЕКСТИЛЬ БЦ» (ідентифікаційний код 43552674, місцезнаходження: 09117, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 4) зареєстровано в якості юридичної особи 06.03.2020, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань зроблено запис № 0010014.

18.10.2022 позивач уклав із «GUROK PAZARLAMA VE TICARET Anonim Sirketi» (далі Продавець), юридичною особою, зареєстрованою за законодавством Туреччини, Контракт №1.10/22 (далі Контракт).

Відповідно до зазначеного Контракту:

1.1. Продавець продає, а Покупець купує: скляний посуд, названий далі «Товар». Товар буде поставлений та надалі реалізований на території України. Найменування, кількість та загальна вартість Товару визначаються у специфікаціях та/або рахунках-фактурах (Інвойсах) до Контракту.

1.2. Кожна поставка конкретної партії Товару замовляється Покупцем на умовах розділу 4 Контракту та погоджується Продавцем шляхом підтвердження замовлення Покупця та виставлення рахунку-фактури (Інвойсу). Також, Сторони можуть укласти окрему специфікацію на дану партію Товару, яка буде додатком до цього Договору.

2.1. Ціни на товар встановлюються на умовах пункту 4.1 Контракту. Сторони погодили, цю ціни на Товар встановлюються в Євро і містять в собі вартість пакування, маркування, завантаження (в місці знаходження Продавця) і закріплення на транспортному засобі.

4.1. Продавець постачає Товар наземним транспортом на умовах FCA Kutahya-TURKEY Incoterms® 2020 (Інкотермс 2020) (обрані умови поставки зазначаються в інвойсі та/або специфікації).

4.5. В рахунку-фактурі (інвойсі) Продавець зазначає: повне найменування вантажовідправника; повне найменування вантажоодержувача; країна-імпортер; країна-виробник Товару; опис Товару: найменування; кодування згідно HS; кількість; тип упаковки; кількість місць; одиниця виміру; ціна за одиницю; загальна вартість; умови поставки Товару згідно Incoterms® 2020 (Інкотермс 2020); умови оплати; підпис, печатка вантажовідправника, дата.

20.07.2022 для організації перевезення товарів по території України і в міжнародному сполученні позивач уклав з ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» договір про транспортно-експедиторське обслуговування від № 2007/22.

04.10.2024 продавець надав позивачу рахунок-фактуру (інвойс) №IHA159, у якому, як це передбачено умовами Контракту №1.10/22, зазначено повне найменування вантажовідправника, вантажоодержувача; найменування; кодування згідно HS; кількість; тип упаковки; кількість місць; одиниця виміру; ціна за одиницю; загальна вартість товару 8866,72 євро; умови поставки товару EX WORKS (EXW Kutahya (Туреччина) згідно Incoterms® 2020).

05.10.2024 для перевезення товару перевізником ФОП «Baran Illia» позивачу надано автотранспортну накладну CMR № 001883.

10.10.2024 для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг експедитор ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» надало позивачу рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг №LS-4595315, згідно якого вартість транспортно-експедиторського обслуговування за межами державного кордону Укрaїни становить 9531,43 грн.; міжнародного автоперевезення за межами державного кордону Укрaїни становить 55860,00 грн.

10.10.2024 для підтвердження витрат на транспортування товарів експедитор ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» надав позивачу довідку про транспортні витрати №448002, відповідно до якої, згідно з рахунком LS-4595315, вартість послуг за межами митної території України становить 9531,43 грн., вартість міжнародного автоперевезення вантажу - 55860,00 грн.

16.10.2024 для здійснення митного оформлення вказаного товару в режимі імпорту позивач подав митну декларацію, якій підрозділом митного оформлення митного органу присвоєно №24UА42U7. Митну вартість товару визначено та заявлено декларантом за методом №1 - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Для підтвердження заявленої митної вартості до митної декларації від 16.10.2024 №24UА42U7 декларант додав передбачені ст. 53 МК України документи, які вказані в графі 44 митної декларації. Вказані документи зазначені також у картці відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні випуску чи пропуску товарів від 22.10.2024 №UA100160/2024/000383, наданої позивачу відповідачем, а саме:

- пакінг-лист до інвойсу від 04.10.2024 № IHA159;

- інвойс від 04.10.2024 № IHA159;

- автотранспортна накладна CMR від 05.10.2024 №001883;

- сертифікат про походження товару від 04.10.2024 №В1815680;

- банківська платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах від 30.09.2024 №292;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.10.2024 №LS-4595315;

- довідка про транспортні витрати від 10.10.2024 №448002;

- контракт від 18.10.2022 №1.10/22;

- додаткова угода №1/24 від 20.12.2023 до Контракту від 18.10.2022 №1.10/22;

- договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 20.07.2022 №2007/22;

- митна декларація країни відправлення (Туреччина) від 04.10.2024;

- електронна фактура від 04.10.2024 №IHA159.

17.10.2024 під час здійснення контролю за правильністю заявленої митної вартості товару Київською митницею направлено електронний запит про надання додаткових документів. Відповідачем зазначено, що надані декларантом при митному оформленні митної декларації документи не містять всіх необхідних відомостей щодо складових митної вартості та щодо ціни, яка сплачена або підлягає сплаті, а також містять розбіжності, які мають вплив на числові значення складових митної вартості.

Позивач для підтвердження заявленої митної вартості товарів листом від 17.10.2024 за вих. №1 надав відповідачу пояснення по суті зауважень та належним чином завірені копії наступних додаткових документів:

- додаткову угоду від 16.09.2024 №1/24 до Контракту від 18.10.2022 №1.10/22;

- проформу-інвойс від 17.09.2024 №б/н;

- додаткову угоду від 04.10.2024 №2/24 до Контракту від 18.10.2022 №1.10/22;

- лист від Генерального Директора продавця від 04.10.2024;

- лист за вих. від 04.10.2024 № 1/4;

- лист від Генерального Директора продавця від 16.10.2024;

- прайс - лист та каталог від продавця/виробника товару продавця від 01.09.2024;

- протокол узгодження розбіжностей від 20.07.2022 до договору №2007/22 про транспортно експедиторське обслуговування від 20.07.2022;

- заявку на організацію транспортування та експедирування вантажу від 14.10.2024 №14/10 до договору на ТЕО від 20.07.2022 №2007/22;

- договір від 02.02.2021 №242511;

- договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 28.12.2021 №441;

- договір про надання транспортно-експедиційних послуг по здійсненню вантажних перевезень автомобільним транспортом від 25.03.2024 №190.

17.10.2024 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UА100160/2024/000008/2 (далі - Рішення про коригування).

22.10.2024 на підставі Рішення про коригування відповідачем також було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100160/2024/000383 (далі-Картка відмови).

Позивач, вважаючи рішення відповідача про коригування митної вартості товарів та картку відмови протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний Кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Відносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами першою та другою статті 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до частин першої, третьої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

- у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

- у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

- у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно зі статтею 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Статтею 55 Митного кодексу України встановлено порядок коригування митної вартості товарів. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі-Правила), встановлено, що графа 33 „Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.10.2020 в справі №820/3231/16, яка врахована судом при ухваленні даного рішення, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.

Разом з тим митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 27.01.2022 в справі №200/6413/20-а, адміністративне провадження № К/9901/7255/21, від 01.12.2023 в справі № 810/3766/16.

Наведені вище положення митного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей.

Досліджуючи спірні правовідносини, судом встановлено, що при проведенні перевірки правильності розрахунку митної вартості товару, заявленої декларантом за основним методом визначення митної вартості, та відомостей, які містяться в наданих до митного оформлення документів, відповідачем встановлено відповідно до електронного повідомлення про надання додаткових документів від 22.10.2024, що надані декларантом при митному оформленні митної декларації документи не містять всіх необхідних відомостей щодо складових митної вартості та щодо ціни, яка сплачена або підлягає сплаті, а також містять розбіжності, які мають вплив на числові значення складових митної вартості.

Ураховуючи, що декларантом не надано повного переліку відомостей, необхідних для документального підтвердження всіх складових митної вартості, митний орган прийняв письмове рішення про коригування митної вартості відповідно до ч. 1 ст. 55 Кодексу.

Із встановлених при розгляді справи обставин суд констатує, що декларантом (позивачем) подано всі документи разом з митною декларацією згідно з переліком (частина 2 статті 53 МК України) та в поданих документах наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складової митної вартості товару та відомості щодо ціни, а також не містять розбіжностей, які мають вплив на числові значення складових митної вартості, виходячи з наступного.

Щодо доводів відповідача, наведених ним у графі 33 рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 17.10.2024 №UA100160/2024/000008/2, як однієї з підстав коригування митної вартості, що «оплата за товар, що постачається згідно Контракту, здійснюється покупцем шляхом банківського переказу в євро на банківський рахунок продавця наступним чином: 50% - передоплата від загальної суми проформи-інвойсу або інвойсу в момент складання проформи-інвойсу або інвойсу; 50% - за 5 днів до моменту відвантаження (п. 3.1.); зміна порядку оплати в односторонньому порядку не допускається (п. 3.2.). В інвойсі від 04.10.2024 №IHA159 умови оплати зазначено «cash in advance» (передоплата готівкою) та зазначено дату оплати 04.10.2024. Таким чином, згідно наданих документів оплата на момент митного оформлення повинна бути здійснена в 100% обсязі; наявні розбіжності із Контрактом за формою оплати. Для підтвердження вартості товару надано платіжну інструкцію від 30.09.2024 №292 на суму 8955,40 євро, що не відповідає вартості товару, зазначеній в інвойсі від 04.10.2024 №IHA159. Окрім зазначеного, даний платіжний документ не містить підпису та відбитку штампа платника (або відповідного електронного цифрового підпису), а в гр.70 «Призначення платежу» наявне посилання на рахунок-проформу від 17.09.2024 №б/н, як підставу для здійснення перерахунку коштів, що до митного оформлення не надається», судом встановлено наступне.

Позивач листом від 17.10.2024 за вих. №1 надав відповідачу додаткову угоду від 16.09.2024 №1/24 до Контракту, якою сторонами погоджено внесення змін до Контракту, зокрема, викладено п.п. 3.1.2. Контракту в наступній редакції: « 100% передоплата від загальної суми проформи-інвойсу або інвойсу оплачується з моменту підписання проформи-інвойсу або інвойсу».

Позивачем разом із митною декларацією було також надано відповідачу інвойс від 04.10.2024 №IHA159. Вказаний порядок оплати за товар інвойсом не змінювався. Враховуючи зазначене, положення інвойса не суперечать положенням Контракту, оскільки Контрактом, з урахуванням додаткової угоди від 16.09.2024 №1/24, передбачена можливість оплати наступним чином, 100% передоплата від загальної суми проформи-інвойсу або інвойсу оплачується з моменту підписання цих проформи-інвойсу або інвойсу.

Відповідно до змісту платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах від 30.09.2024 №292 позивачем була здійснена оплата в розмірі 100 % на суму 8955,40 євро, що відповідає умовам пункту 3.1. Контракту (з врахуванням внесених змін Додатковою угодою №1/24 від 16.09.2024), на банківський рахунок продавця шляхом банківського переказу. Основна вимога зазначеного пункту Контракту полягала в повній оплаті до моменту відвантаження товару.

Оплату було здійснено на підставі проформи-інвойсу від 17.09.2024 №б/н. Продавець листом від 04.10.2024 повідомив позивача про відсутність певного товару, в результаті чого можливе відвантаження товару на меншу суму, а саме на 8866,72 євро, та виникнення переплати в розмірі 88,68 євро. Позивач листом від 04.10.2024 за вих. №1/4.10 повідомив постачальника про свою згоду зарахувати в рахунок майбутніх поставок товару переплату, що виникла в сумі 88,68 євро, відповідно до п. 3.3. Контракту. Вказані листи від 04.10.2024 також були надані відповідачу для підтвердження заявленої митної вартості товарів листом від 17.10.2024 за вих. №1.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Частиною 7 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги» зазначено, що Національний банк України у своїх нормативно-правових актах визначає обов`язкові реквізити платіжних інструкцій, особливості їх оформлення, захисту, прийняття до виконання.

Згідно з п. 37 Постанови НБУ від 29.07.2022 №163 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунку в національній валюті користувачів платіжних послуг» (далі-Інструкція) платіжна інструкція повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах від 30.09.2024 №292 містить наступну інформацію: платник ТОВ "ПОСУД-ТЕСТИЛЬ БЦ" (надавач платіжних послуг платника, АТ"УКРСИББАНК"), рахунок платника UA8998071; отримувач «GUROK PAZARLAMA VE TICARET A.S.» (надавач платіжних послуг отримувача, банк «Yapi ve Kredi Bankasi»); рахунок отримувача TR1865, SWIFT код банку отримувача YAPITRISXXX, призначення платежу: посуд згідно Контракту від 18.10.2022 №1.10/22, проформи-інвойсу від 17.09.2024, на суму 8955,40 євро.

У платіжній інструкції від 30.09.2024 №292 вказаний SWIFT-код банку отримувача, а саме: YAPITRISXXX, що співпадає з SWIFT-кодом банку отримувача, «Yapi ve Kredi Bankasi», зазначеним у пункті 11 «Реквізити та підписи сторін» Контракту від 18.10.2022 №1.10/22.

Також зазначений банківський платіжний документ містить номер рахунку отримувача, банк «Yapi ve Kredi Bankasi», TR1865, що відповідає номеру рахунку отримувача, зазначеному в пункті 11 «Реквізити та підписи сторін» Контракту від 18.10.2022 №1.10/22.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис-удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Платіжна інструкція була сформована автоматично через систему Інтернет-банкінг AТ «УКРСИББАНК» із застосуванням кваліфікованого електронного підпису. Крім того, платіжна інструкція містить штамп АТ «УКРСИББАНК» про проведення платежу банком 30.09.2024 та засвідчена підписом уповноваженої особи надавача платіжних послуг, що в свою чергу підтверджує здійснення оплати за товар відповідно до умов Контракту від 18.10.2022 №1.10/22.

Суд зазначає, що платіжна інструкція від 30.09.2024 №292, яка була сформована автоматично через систему Інтернет-банкінг AТ «УКРСИББАНК» із застосуванням кваліфікованого електронного підпису, містить усі обов`язкові реквізити, передбачені законодавством, а тому є документом, що посвідчує здійснену ТОВ "ПОСУД-ТЕСТИЛЬ БЦ" на рахунок отримувача «GUROK PAZARLAMA VE TICARET A.S.» оплату за товар, що поставляється. Разом з тим, відповідачем не спростовано того факту, що спірна господарська операція не оплачена у встановленому чинним законодавством порядку.

Щодо доводів відповідача, наведених ним у графі 33 рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 17.10.2024 №UA100160/2024/000008/2, як однієї з підстав коригування митної вартості, що «згідно положень п.4.1.Контракту продавець постачає товар наземним транспортом на умовах FCA-Kutahya (Туреччина) згідно Інкотермс 2020. Обрані умови поставки зазначаються у інвойсі та/або у специфікації. Разом із тим, в інвойсі зазначені умови поставки EXW-Kutahya (Туреччина). Таким чином, наявні розбіжності щодо умов поставки, що напряму впливає на визначення складових митної вартості, зокрема, витрат по навантаженню. Отже, до ціни товару не включені витрати на транспортування, навантаження товару», судом встановлено наступне.

Як було зазначено раніше, позивач листом від 17.10.2024 за вих. №1 надав митному органу разом з іншими додатковими документами, які підтверджують заявлену митну вартість товару, додаткову угоду від 16.09.2024 № 1/24 до Контракту від 18.10.2022 №1.10/22 та лист Генерального директора продавця від 16.10.2024.

Сторони відповідно до додаткової угоди від 16.09.2024 №1/24 до Контракту від 18.10.2022 №1.10/22 погодили внесення зміни до Контракту, а саме: «Пункт 4.1. викласти в наступній редакції: « 4.1.Продавець постачає товар наземним транспортом на умовах FCA Kutahya-TURKEY Інкотермс 2020 або EXW Kutahya - TURKEY Інкотермс 2020. Обрані умови поставки зазначаються в інвойсі та/або специфікації. Ризик втрати та пошкодження товару (включаючи затримку в перевезенні) переходить до Покупця від Продавця в момент завантаження товару на транспортний засіб у визначеному місці завантаження».

Генеральний директор продавця в листі від 16.10.2024 підтвердив умови поставки товару, що товар відвантажується з їхнього складу в місті Kutahya -TURKEY, де знаходяться площі їхнього підприємства.

Відповідно до рахунку-фактури (інвойс) від 04.10.2024 №IHA159 сторони Контракту погодили обрані умови поставки (п. 4.1 Контракту зі змінами, внесеними згідно додаткової угоди від 16.09.2024 №1/24) EXW Kutahya -TURKEY Інкотермс 2020.

Отже, судом встановлено, як це передбачено п.4.1 Контракту, що обрані умови поставки зазначаються в інвойсі, що продавець відповідно до інвойсу постачав товар наземним транспортом на умовах EXW Kutahya (Туреччина) Інкотермс 2020. Таким чином, жодних розбіжностей щодо умов поставки документи, які надані позивачем, для підтвердження заявленої митної вартості, не містять, оскільки сторони погодили інвойс до цього Контракту та вибрали із зазначених в п.4.1 Контракту умов поставки товару, а саме: такі умови, як EXW Kutahya-TURKEY Інкотермс 2020.

Зазначеними умовами поставки, EXW - Kutahya (Туреччина) Інкотермс 2020, які обрані сторонами відповідно до рахунку-фактури (інвойс) від 04.10.2024 № IHA159, до ціни товару не включаються витрати на транспортування товару. Вказане не заперечувалося сторонами та ці витрати на транспортування товару заявлялися 16.10.2024 позивачем, як складова митної вартості товару при її визначенні.

Крім того, відповідач вказав, що згідно наданих документів відвантаження товару здійснюється з м. Kutahya (Туреччина), тоді, як адресою продавця є: Vefa Mah. Eskisehir yolu Ciniciler Carsisi 2 Kume Evleri No: 73 Turkey. Отже, як обґрунтовував свої заперечення відповідач, відповідно до умов поставки FCA Франко - перевізник Інкотермс 2020 у разі відвантаження товару не з площ продавця на продавця не покладаються зобов`язання із його завантаження.

Але, як було зазначено раніше, відповідно до рахунку-фактури (інвойс) від 04.10.2024 №IHA159 сторонами вибрано умови поставки EXW - Kutahya (Туреччина) Інкотермс 2020. З цього слідує, що умови поставки FCA-Франко перевізником не застосовувалися.

Відповідач продовжує обґрунтовувати свої заперечення та посилається вже на обрані сторонами умови поставки EXW - Kutahya (Туреччина) Інкотермс 2020, які також передбачають, що до ціни товару не включаються витрати на навантаження товару не з площ продавця.

Але відповідно до п. 2.1 Контракту сторони погодили, що ціна на товар встановлюється в євро і містить в собі вартість пакування, маркування, завантаження (в місці знаходження Продавця) і закріплення на транспортному засобі.

З цього слідує, що продавець зобов`язаний завантажувати товар в місці знаходження Продавця, до ціни товару включаються витрати на навантаження товару. Вказане прямо передбачено умовами п. 2.1 Контракту.

Також відповідач зазначає, що згідно наданих позивачем документів відвантаження товару здійснюється у м. Kutahya, тоді, як адресою продавця є: Vefa Mah. Eskisehir yolu Ciniciler Carsisi 2 Kume Evleri №:73 Turkey. Отже, відвантаження, як вважає відповідач, здійснено не з площ продавця, тому, відповідно до умов поставки EXW-Kutahya (Туреччина) Інкотермс 2020 при відвантаженні не з площ продавця на продавця не покладаються зобов`язання із завантаження.

Суд зауважує, що згідно наданих митому органу документів, зокрема, інвойсу від 04.10.2024 №IHA159, автотранспортної накладної CMR від 05.10.2024 №001883, заявки на організацію транспортування та експедирування вантажу від 14.10.2024 №14/10 до Договору на ТЕО від 20.07.2022 №2007/22, відвантаження товару здійснюється у м. Kutahya (Туреччина). Це суперечить доводам відповідача про завантаження товару за адресою продавця, якою, як вказує митний орган є: Vefa Mah. Eskisehir yolu Ciniciler Carsisi 2 Kume Evleri No:73 Turkey.

Також змістом самих умов поставки EXW (Ex Works, Франко - завод) правил Інкотермс 2020 визначається, що продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо), тобто, на виробничих площах продавця. Відповідно до умов п.2.1 Контракту перевезення товару здійснюється з місця завантаження товару, у якому товар крім завантаження перед цим його пакують, маркують, закріплюють на транспортному засобі, тобто, із місця здійснення виробничої діяльності продавця. Крім того, листом від 16.10.2024 Генеральний директор продавця підтвердив, що товар відвантажується з їхнього складу в м. Kutahya-TURKEY, де знаходяться площі їхнього підприємства. Вказане підтверджує, що навантаження товару здійснювалося у м.Kutahya (Туреччина), яке є місцезнаходженням продавця.

З врахуванням цього, судом встановлено, що товар продавцем відповідно до умов п.2.1 Контракту завантажувався в м. Kutahya-TURKEY, в місці знаходження продавця, і витрати на навантаження товару включаються до ціни товару.

Щодо доводів відповідача, наведених ним у графі 33 рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 17.10.2024 №UA100160/2024/000008/2, як однієї з підстав коригування митної вартості, що «згідно положень договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 20.07.2022 №2007/22, зокрема, п.4.1.3.3, оплата здійснюється Клієнтом протягом 3 банківських днів з моменту виставлення рахунку. Рахунок на оплату виставлений 10.10.2024. Таким чином, з урахуванням вищевказаного, оплата за надані послуги здійснена. В той же час, банківських платіжних документів щодо оплати вартості транспортування до митного органу не надано. Також не надано документів, передбачених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, зокрема, які видані суб`єктами господарювання, що залучалися безпосередньо до виконання договору транспортного експедирування», суд зазначає наступне.

Згідно абз. 6 ч.1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до ч.2 ст. 53 МК України якщо витрати на транспортування, навантаження та страхування не включено до ціни товарів, декларантом подаються транспортні перевізні документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до абз.5, 6 ч.10 ст. 58 МК України до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема:

- витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

- витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

Встановлено, що продавець відповідно до інвойсу постачав товар на митну територію України наземним транспортом на умовах EXW Kutahya (Туреччина), як це передбачено п. 4.1 Контракту.

Між позивачем та ТОВ«ЛАМАН-ШИПІНГ» було укладено договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 20.07.2022 №2007/22.

Відповідно до заявки на організацію транспортування та експедирування вантажу від 14.10.2024 №14/10 до договору позивачем було замовлено в ТОВ «ЛАМАН-ШИПІНГ» транспортно-експедиційне обслуговування вантажу вагою/кількість місць - 5576,6 кг / 721 Cartons по маршруту Kutahya (Туреччина) м. Біла Церква (Україна).

Також відповідно до п. 2.1 Контракту ціна на товар містить в собі, зокрема, вартість завантаження товару. Тому, до ціни товару не включаються витрати на транспортування товару по маршруту Kutahya (Туреччина) м. Біла Церква (Україна).

Так, як за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, позивач подав митному органу 16.10.2024 разом з документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, та з додатковими документами, які були на вимогу митного органу були надані листом від 17.10.2024 за вих.№1, відповідно до абз. 6 ч.1 ст. 53 МК України наступні транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів:

- договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 20.07.2022 №2007/22,

- протокол узгодження розбіжностей від 20.07.2022 до договору №2007/22,

- заявку на організацію транспортування та експедирування вантажу від 14.10.2024 №14/10 до договору,

- автотранспортну накладну CMR від 05.10.2024 №001883,

- рахунок-фактура від 10.10.2024 №LS-4595315 за перевезення,

- довідку про транспортні витрати від 10.10.2024 №448002.

Відповідно до рахунку-фактури від 10.10.2024 №LS-4595315 та довідки про транспортні витрати від 10.10.2024 №448002, які надані ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ», вартість перевезення товару включала такі складові, як транспортно-експедиторське обслуговування та міжнародне автоперевезення, як на території України так і за кордоном, та в загальному склала 81327,53 грн. Вартість послуг за межами митної території України становить 9531,43 грн. та вартість міжнародного автоперевезення вантажу становить 55860,00 грн.

Відповідач заперечив розмір витрат позивача на транспортування товарів з підстав не надання декларантом до митного органу всіх відповідних документів, зокрема, банківських та платіжних, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

Натомість, відповідач посилається на положення наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року за №599, яким затверджено форму декларації митної вартості та Правила її заповнення (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296) де, зокрема, в розділі III графа 20 зазначено, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (до зазначених документів можуть належати):

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту).

Згідно з правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 05 грудня 2024 року у справі №380/19286/23 колегія суддів зазначила: «Щодо витрат на транспортування, Суд звертає увагу, що суд апеляційної інстанції погодився з висновком відповідача в частині виникнення у митного органу сумніву щодо суми витрат на транспортування товарів, з підстав ненадання декларантом до митного органу всіх відповідних документів, однак не вказав в чому саме полягає обґрунтованість такого висновку та не навів законних підстав для неврахування наданих транспортних документів, з урахуванням того, що в оскаржуваному рішенні суд апеляційної інстанції зазначає, що позивачем до кожної митної декларації було надано митному органу

- договір (контракт) про перевезення,

- довідки про транспортні витрати,

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги,

- автотранспортні накладні та ін. щодо підтвердження вартості перевезення товару, про що вже було зазначено вище.

Вказаний в розділі III графа 20 наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року за № 599, яким затверджено форму декларації митної вартості та Правила її заповнення, перелік документів не є вичерпним, на що, зокрема, вказує мовний зворот «можуть належати».

Отже, суд зазначає, що законом не визначено доказ (докази), виключно якими імпортер повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому рахунок на оплату транспортних послуг, довідка про транспортні витрати, договір про надання транспортних послуг, автотранспортна накладна є допустимими доказами для підтвердження витрат на перевезення.

Також, і у цій справі суд відповідно до цієї правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду не погоджується із запереченнями відповідача щодо розміру витрат позивача на транспортування товарів з підстав ненадання декларантом до митного органу всіх відповідних документів, зокрема, банківських та платіжних, відповідач не вказав в чому саме полягає обґрунтованість такого висновку та не навів законних підстав для неврахування наданих транспортних документів з урахуванням того, що позивачем для митної контролю було надано митному органу вказані вище документи, які відповідно до частини другої статті 53 КАСУ та положень наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року за №599 підтверджують витрати на транспортування товару.

Суд враховує також правову позицію Верховного Суду в постановах від 08.10. 2019 в справі №803/776/17, від 11.06.2020 в справі №815/5597/17, що декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами (складовими), які входять до митної вартості товару відповідно до умов поставки. Натомість, у тому випадку, коли відповідач стверджує, що декларантом понесені додаткові витрати, що впливають на митну вартість товару, він повинен довести наявність цих фактів. В даному випадку відповідачем наявність цих фактів не підтверджена.

Вказані транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товар були видані перевізником, вони не містили розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не мали ознак підробки, ідентифікуються зі спірною товарною партією та між собою.

Доводи відповідача з посиланням на те, що відомості стосовно вартості транспортних послуг документально не підтверджено, спростовуються тим, що на момент декларування товару, позивачем до митного органу надані вказані документи, які містять усі необхідні дані та складові такої митної вартості оцінюваного товару як витрати на транспортування, з їх деталізацією, надання яких відображено в картці відмови. Таким чином, надані позивачем документи повністю підтверджують розмір витрат на транспортування оцінюваних товарів.

Відтак, загальна вартість перевезення товару за межами території України становить 65391,43 грн. та саме ця сума зазначена позивачем, як витрати на транспортування товару, і підтверджена належними документами.

Відповідачем вказано, що відповідно до транспортної накладної CMR від 05.10.2024 №001883 безпосереднім перевізником товарів є компанія ФОП «Baran Illia». Разом із тим, декларантом для підтвердження витрат на транспортування надано рахунок від 10.10.2023 №LS-4595315 (далі РАХУНОК) та договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 20.07.2022 №2007/22 від компанії ТОВ «ЛАМАН-ШИПІНГ». Тобто, відбулось залучення третіх осіб до перевезення товару. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат, повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Разом з тим, документів, передбачених умовами наказу №599, зокрема, договорів транспортного перевезення разом із заявками, документів (рахунків, накладних тощо), виданих суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, до митного оформлення не надано.

Між позивачем і його контрагентом, експедитором ТОВ«ЛАМАН-ШИПІНГ», укладено договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 20.07.2022 №2007/22, який надавався разом із митною декларацією від 16.10.2024 №24UА42U7, відповідно до умов якого Експедитор бере на себе зобов`язання виконати або організувати виконання комплексу послуг з транспортно-експедиційного обслуговування і організації перевезень імпортних вантажів Клієнта; для виконання своїх обов`язків за договором Експедитор має право укладати від свого імені договори і угоди з перевізниками, портами, складами, судноплавними компаніями/її агентами, експедиторськими та іншими організаціями, які є резидентами або нерезидентами України. Документом, що підтверджує наявність та зміст таких договорів з транспортними організаціями, є транспортні документи коносамент, автомобільна-авіа-залізнична накладна. Експедитор зобов`язаний представляти інтереси Клієнта у взаєминах з перевізниками, портами, державними органами у зв`язку з перевезенням вантажу (п.п. 2.1.1. та 2.1.2. договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 20.07.2022 №2007/22).

Судом встановлено, що позивачем до митної декларації надавалася автотранспортна накладна CMR від 05.10.2024 №001883, що підтверджує відповідно до п.п. 2.1.1. Договору від 20.07.2022 №2007/22 наявність та зміст договору перевезення з ФОП ОСОБА_1 , якого було залучено Експедитором як Виконавця послуг, який здійснював автомобільне перевезення вантажу по маршруту Kutahya (Туреччина) м. Біла Церква (Україна). Вказане спростовує, що позивачем не подано відповідачу для митного контролю документи для підтвердження транспортних витрат та які однозначно ідентифікують експедитора з суб`єктом господарювання, що залучався до виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність» транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність» та договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 20.07.2022 №2007/22 експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України.

Тобто, відповідно до договору транспортного експедирування Експедитор повністю бере на себе зобов`язання перед клієнтом по організації перевезення, для цього він може укладати договори з перевізниками, портами, судноплавними компаніями тощо, які є резидентами або нерезидентами України, тому за таких умов клієнт ніяк не взаємодіє із залученими третіми особами експедитора, так, як це суперечить самому принципу експедирування.

Також, чинним законодавством не вимагається та не передбачено подання декларантом документів, якими б підтверджувалися взаємовідносини позивача як замовника послуг та третіх осіб, яких було залучено Експедитором як Виконавцем, для цього є достатнім надання договору транспортного експедирування, що підтверджує взаємозв`язок позивача і експедитора.

Щодо доводів відповідача, наведених ним у графі 33 рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 17.10.2024 №UA100160/2024/000008/2, як однієї з підстав коригування митної вартості, що «передбачена п.1.3 договору від 20.07.2022 № 2007/22 заявка, яка містить дані про маршрут перевезення та перелік послуг, не надана. Отже, документи, що підтверджують вартість транспортування, надані не в повному обсязі. У рахунку-фактурі за перевезення від 10.10.2024 №LS-4595315 не наведено маршрут перевезення товару, вагу товару та відсутнє посилання на транспортний документ, згідно якого перевозився товар. Також, даний рахунок не містить витрат по завантаженню товару у транспортний засіб, отже відсутні числові значення складових митної вартості, необхідних при її обчисленні, та які не включені до митної вартості, що суперечить ч.ч. 2, 10 ст. 58 Кодексу. Отже, вбачається декларування складових митної вартості не в повному обсязі», судом встановлено наступне.

Як було раніше зазначено, за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, тому позивач подав митному органу 16.10.2024 разом з документами, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, та з додатковими документами, які були на вимогу цього митного органу надані листом від 17.10.2024 за вих. №1, відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 53 МК України наступні транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів:

- договір про транспортно експедиторське обслуговування від 20.07.2022 № 2007/22,

- протокол узгодження розбіжностей від 20.07.2022 до договору №2007/22,

- заявку на організацію транспортування та експедирування вантажу від 14.10.2024 №14/10 до договору від 20.07.2022 № 2007/22,

- автотранспортну накладну CMR від 05.10.2024 №001883,

- рахунок-фактуру за перевезення від 10.10.2024 № LS-4595315,

- довідку про транспортні витрати від 10.10.2024 вих. №448002.

Заявка на організацію транспортування та експедирування вантажу від 14.10.2024 №14/10 до договору не була надана експедитору ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» у строки, які відповідають умовам п.1.3 договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 20.07.2022 № 2007/22, саме за два тижні до початку перевезення.

Але позивачем надані транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, за якими можливо, як це передбачено п.1.3 договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 20.07.2022 №2007/22, протоколом узгодження розбіжностей до зазначеного договору від 20.07.2022, навіть за відсутності заявки визначити умови перевезення, послуги, вартість перевезення товару. Вказані документи не містять розбіжностей і є достатніми доказами, що підтверджують вартість транспортування товару.

Крім того, ч. 2 ст. 53 МК України визначено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед яких відсутній такий документ як заявка. Заявка на перевезення вантажу не є первинним чи розрахунковим документом та відповідно не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.09.2019 в справі №813/4202/16.

Суд зауважує, при цьому, вказана заявка від 14.10.2024 №14/10 була надана відповідачу листом від 17.10.2024 за вих. №1 для митного контролю та митного оформлення товару. Також відомості, зазначені в заявці від 14.10.2024 №14/10, щодо умов перевезення, послуг, вартості перевезення, даних про вантаж тощо, відповідають інформації, вказаній в інших транспортних документах, та вказане не спростовано відповідачем.

Отже, відповідачем не обґрунтовано, як надання позивачем вказаної заявки експедитору ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» у строки, які не відповідають умовам п. 1.3 договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 20.07.2022 №2007/22, впливає на визначення декларантом митної вартості, зокрема, витрат на перевезення товару та є підставою для відхилення митної декларації.

Також, доводи відповідача, що в рахунку-фактурі за перевезення від 10.10.2024 №LS-4595315 не наведено маршрут перевезення товару, вагу товару, та даний рахунок не містить витрат на завантаження товару в транспортний засіб, отже, відсутні числові значення складових митної вартості, необхідних при її обчисленні, є необґрунтованими.

Судом, як раніше зазначено, встановлено, що товар продавцем завантажувався в місті Kutahya-TURKEY, в місці знаходження продавця. З цього слідує, що відповідно до умов п.2.1 Контракту витрати на навантаження товару включаються до ціни товару. Тому, зазначення в рахунку-фактурі за перевезення від 10.10.2024 №LS-4595315 витрат на завантаження товару та включення їх до митної вартості як складової при її обчислені не є необхідним.

Стосовно зазначення митним органом про відсутність у рахунку-фактурі за перевезення від 10.10.2024 №LS-4595315 відомостей про маршрут перевезення ватажу, товару, суд зауважує, що в заявці від 14.10.2024 №14/10, яка надана митому органу листом від 17.10.2024 за вих. №1, вказані відомості про маршрут перевезення від місця завантаження, EXW Kutahya (Туреччина), до місця доставки, м. Біла Церква (Україна), відомості про товар, найменування товару GLASSWARE, вага/кількість місць 5576,6 кг, 721 CARTONS. Також, рахунок-фактура за перевезення від 10.10.2024 №LS-4595315 ідентифікується із маршрутом перевезення ватажу, товаром та транспортним документом, згідно якого перевозився цей товар, за вказаним у цьому рахунку державним номером транспортного засобу CE 4687 EA- НОМЕР_1 , яким здійснювалося перевезення товару, та який зазначено у гр.17 автотранспортної накладної CMR від 05.10.2024 №001883 та довідці про транспортні витрати від 10.10.2024 №448002. При цьому, в автотранспортній накладній CMR від 05.10.2024 №001883 вказано відомості про вантаж, вага/кількість місць 5576,6 кг, 721 КАР (пунти 6, 11 цієї накладної) та посилання на рахунок-фактуру (інвойс) від 04.10.2024 №IHA159.

Отже, відповідач не обґрунтував, як наведені ним доводи впливають на визначення декларантом митної вартості, саме однієї із її складових, витрат на перевезення, не спростував вищезазначене з врахуванням надання митому органу ще, крім цього рахунку, довідки про транспортні витрати, автотранспортної накладної CMR, договору про транспортно-експедиторське обслуговування, заявки на організацію транспортування та експедирування вантажу, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару. Тому, вказане відповідачем не є підставою для відхилення наданої позивачем митної декларації.

Щодо доводів відповідача, наведених ним у графі 33 рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 17.10.2024 №UA100160/2024/000008/2, як однієї з підстав коригування митної вартості, що в наданому прайс - листі від продавця відсутня інформація про конкретний термін «початку та кінця» його дії, отже, неможливо перевірити його дійсність на момент замовлення оцінюваної партії товарів, суд зазначає наступне.

Такі твердження відповідача є необґрунтованими та не можуть бути підставою для прийняття оскаржуваного Рішення про коригування, оскільки в наданому митному органу прайс - листі зазначено дату початку та дату закінчення строку його дії, а саме, з 01.09.2024 до 01.12.2024.

З урахуванням наведеного, дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною договору щодо товару, який імпортується позивачем. Оцінюючи подані декларантом документи в сукупності, відповідач мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України.

Отже, висновки Київської митниці про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом - за ціною контракту є помилковими.

Суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53), заборонено.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 05.03.2019 в справі № 815/5791/17, від 25.05.2021 в справі № 520/10386/2020.

Так, суд звертає увагу, що відповідач, реалізовуючи своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого частиною 5 статті 54 МК України, не довів суду наявність жодних застережень щодо застосування в спірних відносинах першого методу, визначених у частинах 1 і 2 статті 58 МК України, в тому числі в частині не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості.

До того ж, відповідач не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати невірне визначення позивачем митної вартості товару.

Крім того, відповідачем ні під час декларування спірного товару, ні під час судового розгляду справи не надано документів, вказаних у частині 2 статті 53 МК України, і які подані позивачем як декларантом при митному оформленні товару, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за товар.

Суд звертає увагу, що ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 11.09.2012 (реєстраційний №26347525 в Єдиному державному реєстрі судових рішень), у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 в справі №1140/3242/18.

Із встановлених при розгляді справи обставин суд констатує, що декларантом (позивачем) подано усі документи згідно з переліком (частина 2 статті 53 МК України) та у поданих документах наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складової митної вартості товару та відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена готівкою за такий товар.

Поряд з цим судом відхиляються посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Отже, зазначені відповідачем у спірних рішеннях обставини не можуть бути підставою для витребування додаткових документів, оскільки виключно на підставі частини третьої статті 53 МК України митний орган може витребувати додаткові документи.

Поряд з цим суд враховує, що згідно з правовою позицією, наведеною Верховним Судом у постанові від 23.10.2020 в справі № 820/3231/16, провадження № К/9901/45484/18 у рішенні про коригування заявленої митної вартості митний орган повинен навести обґрунтований математичний розрахунок ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею в оскаржуваному рішенні.

З оскаржуваного рішення судом вбачається, що відповідач не навів обґрунтування визначеної митної вартості товарів та фактів, які вплинули на таке коригування, чим не виконав вимоги ст. 55 МК України. Крім цього, не вказав у спірному рішенні пояснення щодо зроблених коригувань на умови поставки, комерційні умови, чим не виконав вимоги Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів.

Матеріалами справи підтверджено подання позивачем разом з митною декларацією від 16.10.2024 №24UА42U7 необхідних та додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Суд зазначає, що документи подані декларантом (позивачем) за переліком, передбаченим частиною другою статті 53 МК України, а наведена в них інформація щодо митної вартості та її складових (кількісні та якісні характеристики товару, його ціни) не містила розбіжностей, піддавалась обчисленню і підтверджувала ціну товару.

Таким чином, беручи до уваги викладене в сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 17.10.2024 №UA100160/2024/000008/2 та картки відмови Київської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.10.2024 №UA100160/2024/000383.

Суд вважає, що контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав для застосування резервного методу.

Зважаючи на викладене, в даній справі митний орган не спростував дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, а також не довів об`єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання даного адміністративного позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 6056,00 грн., який в силу положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2-3, 5-15, 72-77, 90, 122, 132, 139, 242-246, 250-251, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСУД - ТЕКСТИЛЬ БЦ» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 17.10.2024 №UA100160/2024/000008/2.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови Київської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 22.10.2024 №UA100160/2024/000383.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОСУД-ТЕКСТИЛЬ БЦ» за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці витрати зі сплати судового збору у розмірі 6056,00 грн. (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 копійок).

Відомості про сторін та інших учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОСУД-ТЕКСТИЛЬ БЦ» (ідентифікаційний код 43552674, місцезнаходження: 09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 4);

відповідач: Київська митниця (ідентифікаційний код 43997555, місцезнаходження: 03124, місто Київ, бульвар Гавела Вацлава, будинок 8А).

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Білоус А.Ю.