Справа № 755/11042/25
Суддя: Савлук Т. В.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №: 2-а/755/337/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" липня 2025 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі: - головуючий суддя САВЛУК Т.В., розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва клопотання представника відповідача Мельника М.М. про закриття провадження у адміністративній справі за позовом громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправною та скасування рішення про примусове видворення з України,

в с т а н о в и в:

17 червня 2025 року громадянин Турецької Республіки ОСОБА_1 , діючи через представника - адвоката Коваль Я.Ю., звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва, як місцевого адміністративного суду, з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області з вимогами:

«Визнати протиправним та скасувати рішення про примусове видворення з України громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 від 29 січня 2025 року, винесене Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області»

11 липня 2025 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий суддя Савлук Т.В.) постановлено ухвалу про відкриття провадження за адміністративним позовом громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправною та скасування рішення про примусове видворення з України, та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25 липня 2025 року (вх.№43316) представник відповідача Мельник М.М. подав до суду клопотання про закриття провадження в адміністративній справі, оскільки аналогічний позов було розглянуто Дніпровським родинним судом міста Києва в межах розгляду адміністративної справи №755/5044/25 за позовом громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправною та скасування рішення про примусове видворення з України, за результатами розгляду якого 01 травня 2025 року ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову.

22 липня 2025 року (вх.№42104) представник позивача - адвокат Коваль Я.Ю. подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та представника, відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, мотивуючи свою позицію посилалась на наступне , що ухвалюючи рішення 01 травня 2025 року у справі №755/5044/25 про твідову у задоволенні позову громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправною та скасування рішення про примусове видворення з України, суд дійшов висновку: «Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення про примусове повернення громадянина Туреччини ОСОБА_1 від 29 січня 2025 року, оскільки позивач станом на 29.01.2025 року рішення про примусове повернення не виконав, територію України не покину, отже не виконав рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 16.10.2024 року». Разом з тим, повторно звертаючись з аналогічним позовом до суду позивач посилаеться на інші обставини, а саме наявність постанови Восьмого апеяційного адмінінстарвтиного суду від 03 червня 2025 року у справі №461/2500/25, якою скасовано рішення Галицького районного суду міста Львова від 07 квітня 2025 року та задоволено позов громадянина Туреччини ОСОБА_1 та визнано протиправним та скасовано рішення про примусове повернення до країни походження іноземця №016864 від 16 жовтня 2024 року, винесене Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, з урахуванням суб`єктивного складу сторін та предмету спору, суд вважає за можливе розглянути питання про закриття провадження в адміністративній справі виходячи з наступних висновків.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Також, пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій і вирішення якого безпосередньо не віднесено до юрисдикції інших судів.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 238 КАС України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі у разі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначена у пункті 4 частини першої статті 238 КАС України підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом спорів, які вже розглянуті та остаточно вирішені по суті. Перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі рішення або постанови суду, що набрали законної сили, або ухвали про закриття провадження у справі.

Відповідно до наведеної норми тотожними визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

01 травня 2025 року Дніпровським районним судом міста Києва в межах розгляду адміністративної справи №755/5044/25 за позовом громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про визнання протиправною та скасування рішення про примусове видворення з України, ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову.

Прийняте рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили на дату звернення з цим позовом до суду.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що під час розгляду Дніпровським районним судом міста Києва адміністративної справи №755/5044/25 між тими самим сторонами не було ухвалене остаточне рішення в іншій адміністративній справі №461/2500/25, яка перебувала в провадженні Галицького районного суду міста Львова, де предметом спору було оскарження рішення про примусове повернення до країни походження іноземця №016864 від 16 жовтня 2024 року, винесене Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області, яке впливає на вирішення даного спору по суті наведених позивачем підстав для скасування рішення про примусове видворення з України громадянина Турецької Республіки ОСОБА_1 від 29 січня 2025 року, винесене Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області, тому заявлене клопотання про закриття провадження суд вважає необґрунтованим та відмовляє у його задоволенні.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 256, 286, 292-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача Мельник М.М. про закриття провадження в адміністративній справі, зареєстроване в канцелярії суду 25 липня 2025 року (вх.№43316).

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Розгляд адміністративного позову відкласти та призначити наступну дату судового засіданні на 05 серпня 2025 року на 12.30 годину, яке відбудеться в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва за адресою: місто Київ, вулиця Олександра Кошиця, 5, зал судових засідань №7)

В судове засідання викликати позивача, представника позивача, представника відповідача.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

С у д д я