Справа № 260/695/25
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2025 року м. Ужгород№ 260/695/25
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Микуляк П.П., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Свалявського районного суду Закарпатської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Свалявського районного суду Закарпатської області (відповідач 1), Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області (відповідач 2), яким просить суд:

- визнати протиправним і скасувати наказ Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 січня 2025 року № 1/02-07 «Про встановлення на 2025 рік надбавок за вислугу років на державній службі у відсотковому розмірі, відповідно до абзацу пункту 13 розділу Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» у частині встановлення з 01.01.2025 року надбавки за вислугу років на державній службі головному спеціалісту з інформаційних технологій ОСОБА_1 в розмірі 30% посадового окладу;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату головному спеціалісту з інформаційних технологій Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 надбавки за вислугу років на державній службі з 01 січня 2025 року відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України «Про державну службу», а саме на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області в подальшому нараховувати та виплачувати надбавку за вислугу років головному спеціалісту з інформаційних технологій Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 відповідно до ст. 52 Закону України «Про державну службу», а саме на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області в подальшому нараховувати та виплачувати надбавку за вислугу років головному спеціалісту з інформаційних технологій Свалявського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 відповідно до ст. 52 Закону України «Про державну службу», а саме на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Позовна заява мотивована тим, що позивач є працівником Свалявського районного суду Закарпатської області, а саме головним спеціалістом з інформаційних технологій, та працюю в цьому суді з червня 2021 року.

Поряд з цим, згідно Витягу з наказу «Про встановлення на 2025 рік надбавок за вислугу років на державній службі у відсотковому розмірі, відповідно до абзацу пункту 13 розділу Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» від 01 січня 2025 року №01/02-07 позивачу було встановлено надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 30 відсотків посадового окладу відповідно до стажу державної служби, який станом на 01 січня 2025 року становив 23 років 00 місяців.

При розрахунку надбавки відповідачем 1 були застосовані приписи абзацу 2 пункту 13 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 року № 4059-IX, у якому зазначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Позивач вважає, що внаслідок таких протиправних дій були порушені його права на належний рівень оплати праці державних службовців, гарантовані статтями 50 та 52 Закону України «Про державну службу».

Звертає увагу суду, що Конституційний Суд України неодноразово наголошував на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.

Представником відповідача 2 подано відзив на позовну заяву, в якому представник заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що новими актами законодавства можуть змінюватися умови оплати державних службовців (система та розміри), зокрема зменшуватися розміри надбавки за вислугу років на державній службі, а відповідні відносини публічної служби (трудові правовідносини), які виникли раніше, повинні бути приведені у відповідність із новим юридичним регулюванням. Так, у 2025 році передбачено два різні правові режими оплати праці державних службовців: 1) у разі проведення класифікації посад відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1409 від 29.12.2023 року; 2) у разі не проведення класифікації посад. За умови класифікації посад та застосування посадового окладу, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України №1409, неможливо застосувати положення Закону України «Про державну службу», про що прямо зазначено у п.13 Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік».

Представник відповідача 2 вважає, що Закони України «Про Державний бюджет на 2025 рік» та «Про державну службу» є нормативно-правовими актами рівної юридичної сили, але Закон «Про Державний бюджет на 2025 рік» прийнятий пізніше, тому підлягає застосуванню в спірних правовідносинах.

У зв`язку з наведеним, представник відповідача 2 вважає, що жодними своїми рішеннями, діяннями чи бездіяльністю Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області не здійснювало дій, спрямованих на порушення прав та законних інтересів позивача.

Відповідачем 1, як суб`єктом владних повноважень, відзиву на позовну заяву не подано, що в силу вимог ч.4 ст.159 КАС України, кваліфікується, як визнання позову.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши всі докази, які мають юридичне значення для вирішення справи і розгляду спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки від 08.08.1986 р. серії НОМЕР_1 з 22.06.2021 р. по теперішній час ОСОБА_1 працює на посаді головного спеціаліста з інформаційних технологій Свалявського районного суду Закарпатської області.

Відповідно до наказу Свалявського районного суду Закарпатської області від 15.06.2021 р. «Про призначення ОСОБА_1 » позивача призначено на посаду головного спеціаліста з інформаційних технологій Свалявського районного суду Закарпатської області, з 22 червня 2021 року, як такого що пройшов за конкурсом, з посадовим окладом згідно штатного розпису та присвоєно 6 ранг державного службовця в межах посади державної служби «категорії Б», відповідно до ст. 39 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» наказом управління пенсійного фонду в Свалявському районі (наказ № 23.05.2016 р.).

З 22 червня 2021 року ОСОБА_1 встановлено доплату за вислугу років в розмірі 50% від посадового окладу, як такому стаж державної служби якого станом на 22 червня 2021 року становить 19 років 10 місяців 17 днів.

Відповідно до Витягу з наказу від 01.01.2025 р. Свалявського районного суду Закарпатської області «Про встановлення на 2025 рік надбавок за вислугу років на державній службі у відсотковому розмірі, відповідно до абзацу пункту 13 розділу Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» на виконання вимог абз. 2 пункту 13 розділу Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», статей 17, 46 Закону України «Про державну службу», роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 10 січня 2024 року №176 p/з щодо умов оплати праці державних службовців державних органів, які провели класифікацію посад державної служби, враховуючи наказ від 30.10.2023 №10 «Про проведення класифікації посад державної служби в Свалявському районному суді», листа ДСА України № 8-5896/24 від 26.02.2024 року «Про результати класифікації посад державної служби», листа Національного агентства України з питань державної служби від 25.01.2024 року № 1267/92- 24 в 2025 році (в період з 01.01.2025 по 31.12.2025) державним службовцям Свалявського районного суду Закарпатської області встановлено надбавку за вислугу років на державній службі на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Згідно з вищевказаним Наказом головному спеціалісту з інформаційних технологій ОСОБА_1 встановлено надбавку за вислугу років на державній службі у розмірі 30 % посадового окладу, як такому, стаж державної служби якого станом на 01 січня 2025 року складає 23 роки 00 місяці.

Позивач, вважаючи, що надбавка за вислугу років на державній службі з 01 січня 2025 року відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України «Про державну службу» повинна бути встановлена на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

В ст.130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Ст.4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Згідно ч.4 ст.150 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до найнижчої за умовами оплати праці посади державної служби, установлюється в розмірі, встановленому законодавством про державну службу. Розмір посадових окладів інших працівників апарату суду збільшується на відповідний коефіцієнт пропорційно посадовим окладам працівників, посади яких віднесені до попередньої за умовами оплати праці посади державної служби в такому суді з урахуванням юрисдикцій державних органів.

Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII відповідно до його преамбули, визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях.

Ст.3 Закону України «Про державну службу» визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про державну службу», державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

ч.1 ст.46 Закону України «Про державну службу», визначено, що стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років.

Частинами 1-2, 4-5, 8 статті 50 Закону України «Про державну службу», передбачено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).

Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є державний бюджет.

Фонд оплати праці державних службовців формується за рахунок коштів державного бюджету, а також коштів, які надходять до державного бюджету в рамках програм допомоги Європейського Союзу, урядів іноземних держав, міжнародних організацій, донорських установ. Порядок використання таких коштів, які надходять до державного бюджету, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення посадових окладів та надбавок до них.

Особливості оплати праці державних службовців в апаратах (секретаріатах) судів та інших органах системи правосуддя визначаються Законом України Про судоустрій і статус суддів.

Частиною 1 статті 52 Закону України «Про державну службу», встановлено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

19 .11.2024 року Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про Державний бюджет на 2025 рік» №4059-1Х, який набрав чинності з 01.01.2025.

Частиною 3 розділу «Прикінцеві положення» вказаного закону, зупинено на 2025 рік дію частини першої статті 52 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 4, ст. 43; 2019 р., № 43, ст. 250) в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі державним службовцям державних органів, які здійснюють оплату праці на основі класифікації посад;

Частиною 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що у 2025 році оплата праці державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з: сталої заробітної плати - посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, інших доплат, передбачених законами України; варіативної заробітної плати - премій, компенсацій за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця та за вакантною посадою державної служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Норми Закону України «Про державну службу» щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

В пункті 13 Прикінцевих положень даного Закону, умови оплати праці державних службовців, передбачені цим Законом, не застосовуються для державних службовців у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби. Оплата праці таких державних службовців здійснюється відповідно до умов, встановлених на 2023 рік. При цьому, стимулюючі виплати можуть бути нараховані в граничному розмірі до 50 відсотків посадового окладу на місяць.

Державним службовцям державних органів, які провели класифікацію посад державної служби, надбавка за вислугу років у 2024 році встановлюється на рівні 2 відсотків від посадового окладу за кожний рік стажу державної служби та не може перевищувати 30 відсотків посадового окладу.

Разом з тим, до Закону України «Про державну службу» будь-яких змін щодо зменшення щорічного та граничного відсотку набавки за вислугу років, у тому числі, у зв`язку із проведенням класифікації посад не вносилось.

Таким чином, на теперішній час діють дві норми щодо визначення розміру надбавки за вислугу років державним службовцям, це п.12 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», який поширюється на державних службовців органів, у яких проведено класифікацію посад, та ч.1 ст.52 Закону України «Про державну службу», яка поширюється на усіх без виключення державних службовців, оскільки жодних застережень з цього приводу ця норма не містить.

Водночас, слід урахувати, що п.12 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» зменшує граничний розмір надбавки за вислугу років на державній службі з 50 відсотків до 30 відсотків, а також зменшує розмір самої надбавки з 3 до 2 % посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, тобто запроваджує менший розмір спірної надбавки, ніж це передбачено ч.1 ст.52 Закону України «Про державну службу».

У рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22, яке набрало законної сили 21.09.2023р., суд зазначив, що надаючи тлумачення ст.58 Конституції України у Рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) Конституційний Суд України зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультроактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (абзаци перший і другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а дійшла висновку, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Слід також звернути увагу, що неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами, їхнє протиріччя з одного й того самого предмета регулювання, а також суперечність між двома або більше формально чинними нормами права, прийнятими з одного і того ж питання є колізією норм права.

За загальним правилом вирішення колізій, передбаченим ч.3 ст.7 КАС України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

У п. 2.1 Рішення від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 Конституційний Суд України зазначив, що принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): закон пізніший має перевагу над давнішим (lex posterior derogat priori) закон спеціальний має перевагу над загальним (lex specialis derogat generali) закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

Виходячи із засад теорії права, оскільки Закон України «Про державну службу» та Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» мають однакову юридичну силу, при цьому Закон України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прийнятий пізніше, у спірних правовідносинах має місце змістовна та темпоральна колізії.

У випадку одночасного існування змістовної та темпоральної колізії між більш ранньою cпeціaльнoю нopмoю і пізнішою загальною нopмoю пepeвaгy мaє paнішe пpийнятa cпeціaльнa нopмa, тобто ч.1 ст.52 Закону України «Про державну службу» у спірних правовідносинах.

Поряд із цим, у рішенні від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020 Конституційний Суд України наголосив на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить ст.6, ч.2 ст.19, ст.130 Конституції України.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах застосуванню підлягає норма спеціального нормативно-правового акту, а саме ч.1 ст.52 Закону України «Про державну службу», а не п.12 розділу Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», яким звужується обсяг прав та гарантій державних службовців, визначених чинним законодавством.

Аналогічна правова позиція щодо спірних правовідносин викладена у Рішенні Верховного Суду від 30.05.2025 року у зразковій справі №240/7215/24 .

За результатами розгляду справи №240/7215/24 як зразкової, Верховний Суд резюмував, що спосіб, у який законодавець реалізував реформу оплати праці державних службовців, утворив протиріччя у законодавстві (унаслідок існування двох законів, які по-різному регулюють одні й ті самі відносини) і призвів до фактичного обмеження передбаченого в Законі №889-VIII розміру надбавки за вислугу років державним службовцям, що, виходячи з указаних рішень Конституційного суду України, суперечить Конституції України.

Ураховуючи, що на момент винесення наказів стосовно встановлення розміру надбавки за вислугу років позивачу, норми спеціального Закону №889-VIII не зазнали змін в частині порядку обчислення надбавки за вислугу років, а Закон №4059-ІХ , як резюмовано Верховним Судом, не може зупиняти дію окремих законів України та / або будь-яким чином змінювати визначене іншими законами України правове регулювання суспільних відносин, нарахування позивачці у 2025 році надбавки за вислугу років має відбуватися з урахуванням вимог статті 52 Закону №889-VIII - на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Свалявського районного суду Закарпатської області діяв не у спосіб визначений законами та Конституцією України, чим порушив вимоги належного грошового забезпечення позивача.

Зі змісту частин першої-четвертої статті 148 Закону «Про судоустрій та статус суддів» випливає, що функції розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності місцевих судів, у тому числі щодо виплати заробітної плати працівника апаратів місцевих судів, здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Водночас судом встановлено, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо впровадження єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад» №4282-IX від 11.03.2025 р., який набув чинності 01.04.2025 р., статтю 52 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII викладено в новій редакції, а саме:

« 1. Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотки посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

2. Розмір надбавки за ранг державного службовця визначається Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби.

3. Компенсація у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, встановлюється в розмірі та порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.

4. Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).

5. Розмір місячної або квартальної премії, премії за результатами щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям, які займають посади державної служби категорії «A», встановлюється у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

6. Фонд преміювання державного органу встановлюється у розмірі 20 відсотків загального фонду посадових окладів за рік та економії фонду оплати праці».

Тобто з моменту набуття чинності вищевказаним законом, регулювання оплати праці державних службовців вже не має розбіжностей. Тому суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог за період з 01.01.2025 р. по 31.03.2025 р.

З огляду на вищезазначене суд вважає за можливе зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Закарпатській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років на державній службі за період з 01 січня 2025 року по 31 березня 2025 року відповідно до частини першої статті 52 Закону № 889, а саме: на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Поряд з цим не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині та зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України у Закарпатській області в подальшому нараховувати та виплачувати позивачу надбавку за вислугу років на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо або ймовірно будуть порушені у майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі наведеного та керуючись ст.5, 9, 19, 77, 78, 243, 246, 262 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Свалявського районного суду Закарпатської області, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати наказ Свалявського районного суду Закарпатської області від 01 січня 2025 року № 1/02-07 «Про встановлення на 2025 рік надбавок за вислугу років на державній службі у відсотковому розмірі, відповідно до абзацу 2 пункту 13 розділу Прикінцевих положень Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік»» у частині встановлення з 01.01.2025 року надбавки за вислугу років на державній службі головному спеціалісту з інформаційних технологій Свалявського районного суду ОСОБА_1 в розмірі 30% посадового окладу.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Закарпатській області (код ЄДРПОУ - 26213408) здійснити перерахунок та виплату головному спеціалісту з інформаційних технологій Свалявського районного суду ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) надбавки за вислугу років на державній службі за період з 01 січня 2025 року по 31 березня 2025 року відповідно до частини 1 статті 52 Закону України «Про державну службу», а саме: на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу, з урахуванням раніше проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк