Справа № 320/14636/21
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

01 серпня 2025 рокум. ДніпроСправа № 320/14636/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області (далі - відповідач), в якому позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви від 26 листопада 2021 року б/н (арк. спр. 26-29) та заяви від 14 червня 2025 року б/н про усунення недоліків, просить зміст заявлених нею позовних вимог у сукупності із обґрунтуванням та вимогами, наведеним у раніше поданій позовній заяві, розглядати в такій редакції:

визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області щодо: внесення до поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0095 у Державному земельному кадастрі відомостей (запису) щодо наявності обмежень на використання вказаної земельної ділянки; відмови у виключенні (скасуванні) із поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0095 у Державному земельному кадастрі відомостей (запису) щодо наявності обмежень на використання вказаної земельної ділянки;

зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області виключити (скасувати) із поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0095 у Державному земельному кадастрі відомості (запис) щодо наявності обмежень на використання вказаної земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй на праві власності належить земельна ділянка (кадастровий номер :06:004:0095) площею 0,049 га, яка розташована у Садівницькому товаристві «Стугна-1» за межами населеного пункту в адміністративних межах Української міської ради Обухівського району Київської області.

Зазначена земельна ділянка придбана позивачем 19 червня 2020 року на підставі договору купівлі-продажу у громадянина ОСОБА_2 , який набув право власності на неї в порядку приватизації 24 листопада 2017 року. Йому ця земельна ділянка надана у користування у 1989 році як члену садівницького товариства «Стугна-1» при його створені.

Проєкт землеустрою на приватизацію цієї земельної ділянки знаходиться у структурному підрозділі відповідача, тому обставини, з приводу яких виникли спірні правовідносини, позивачу відомі з отриманих на її звернення відповідей.

Відповідно до інформації, наданої відповідачем, при приватизації належної позивачу земельної ділянки 24 листопада 2017 року до Державного земельного кадастру внесено інформацію про обмеження на використання - зона особливого режиму забудови (код відповідно до Переліку обмежень щодо використання земельних ділянок - 06.01).

За даними відповіді відповідача від 30 квітня 2021 року за № Г-596/0-1040/6-21, яка отримана позивачем на електронну пошту 7 травня 2021 року, внесення цього обмеження відбулось на підставі висновку Відділу містобудування і архітектури Обухівської районної державної адміністрації від 16 березня 2018 року, яким проєкт землеустрою погоджено без права забудови до розробки містобудівної документації. При цьому копії самого висновку позивачу надано не було.

Під час підготовки проєкту землеустрою щодо приватизації вказаної земельної ділянки Відділ містобудування і архітектури Обухівської районної державної адміністрації до розробника землевпорядної документації ДП «Київський науково-дослідний інститут» надавав лист від 28 серпня 2017 року за № 211/21-16, в якому розкрито причини, через які ця установа відмовлялася надати згоду ОСОБА_2 на приватизацію доки він не напише заяву про відсутність намірів забудови земельної ділянки. У цьому листі з посиланням на норму статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статей 35, 186-1 Земельного кодексу України зазначено, що забудова земельної ділянки стане можливою у разі розроблення детального плану цієї території.

Позивач зазначає, що оскільки єдиною підставою для внесення до Державного земельного кадастру у розділ щодо належної їй земельної ділянки, розташованої у садівницькому товаристві «Стугна1» (кадастровий номер :06:004:0095), обмеження щодо її забудови була відсутність розробленого детального плану забудови відповідної території, до якої входить садівницьке товариство, проте ця обставина з 1 квітня 2018 року у зв`язку зі змінами в законодавстві відпала, на теперішній час є підстави для виключення такого обмеження.

З урахуванням викладеного, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 20-22).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 6 грудня 2021 року адміністративну справу № 320/14636/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області про зобов`язання вчинити певні дії передано за підсудністю до Окружного адміністративного суду міста Києва (арк. спр. 33-34).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 6 червня 2022 року позовну заяву залишено без руху (арк. спр. 41).

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2022 року:

- відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (арк. спр. 49);

- визнано подану ОСОБА_1 заяву про відвід судді А.С. Мазур необґрунтованою (арк. спр. 50-51).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 1 грудня 2022 року у задоволенні заяви позивача про відвід судді Мазур А.С. від розгляду адміністративної справи № 320/14636/21 відмовлено (арк. спр. 58-59).

Законом України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до положень абзаців другого-четвертого пункту 2 розділу ІІ Закону № 2825-IX до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно-правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16 вересня 2024 року № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 цю справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалами Луганського окружного адміністративного суду від 9 червня 2025 року:

- прийнято адміністративну справу до провадження; продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) спочатку; встановлено відповідачу строк для подання через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) відзиву на позовну заяву (відзиву) і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду) разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів, - п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про прийняття справи до провадження; встановлено позивачу строк для подання через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) відповіді на відзив разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) відповідачу копії відповіді на відзив та доданих до неї документів, - п`ять днів з дня отримання копії відзиву та доданих до нього документів; встановлено відповідачу строк для подання через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) заперечення разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії заперечення та доданих до них документів, - п`ять днів з дня отримання відповіді на відзив та доданих до неї документів;

- залишено позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області про зобов`язання вчинити певні дії без руху; запропоновано позивачу протягом 5-ти (п`яти) календарних днів з дати отримання цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви та надати суду в електронній формі через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» або у паперовій формі шляхом надіслання поштовим зв`язком на тимчасову адресу для листування (абонементна скринька 4585, м. Дніпро, вул. Будівельників, буд. 28, поштовий індекс 49089) позовну заяву, оформлену з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, зокрема щодо змісту позовних вимог, відповідного їх правового обґрунтування і викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача, та з доказами надсилання до електронного кабінету відповідача.

Ухвалою від 17 червня 2025 року продовжено розгляд справи № 320/14636/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

17 червня 2025 року від відповідача через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» за вхідним реєстраційним № 13426/2025 надійшов відзив на позовну заяву від 16 червня 2025 року б/н.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що відповідно пункту 116 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку здійснюється Державним кадастровим реєстратором, обраним за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру за принципом випадковості, шляхом внесення таких відомостей до відповідної поземельної книги.

Згідно з пунктами 118, 121 Порядку внесення до поземельної книги відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку (крім випадків, зазначених у пункті 119 цього Порядку) здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності відповідно до документації, що є підставою для внесення відповідних відомостей (змін до них) (крім випадків внесення відомостей про зміну виду цільового призначення).

Для внесення до відомостей про земельну ділянку змін щодо складу угідь, меліоративної мережі, складової частини меліоративної мережі, до території обслуговування якої включена земельна ділянка, нормативної грошової оцінки, відомостей про заходи щодо охорони земель і ґрунтів, а також до відомостей про межі земельної ділянки (у разі їх встановлення (відновлення) за фактичним використанням земельної ділянки) Державному кадастровому реєстраторові подаються: 1) заява за формою згідно з додатком 12; 2) оригінал документації із землеустрою або оцінки земель, яка є підставою для внесення таких змін; 3) електронний документ.

Відповідач зауважив, що заява разом з документацією із землеустрою або технічною документацією оцінки земель в електронній формі, електронним документом та іншими документами, зазначеними у пунктах 91-129, 135-137 цього Порядку, а у визначених законодавством випадках виключно заява, надсилається в електронній формі технічними засобами електронних комунікацій з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, чи іншого альтернативного засобу електронної ідентифікації особи з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, у тому числі через веб-сторінку Держгеокадастру.

Подання заяви про внесення відомостей до Державного земельного кадастру разом із документацією із землеустрою чи документацією із оцінки земель здійснюється розробником такої документації, якщо інше не встановлено договором на виконання робіт із землеустрою чи оцінки земель.

Враховуючи викладене, резюмує відповідач, він позбавлений можливості вносити зміни до Державного земельного кадастру без відповідної документації із землеустрою.

Статтею 26 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Розробниками документації із землеустрою є: юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою; фізичні особи - підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України і договором.

Подання документації із землеустрою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, для внесення відомостей до Державного земельного кадастру від імені замовника документації здійснюється її розробником, якщо інше не встановлено договором.

Відповідач відповідно до Положення, затвердженого наказом від 23 грудня 2021 року № 603 (у редакції наказу Держгеокадастру від 23 вересня 2022 року № 276 та наказу Держгеокадастру від 8 березня 2023 року), не являється розробником документації із землеустрою, є територіальний органи Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

В свою чергу Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.

Відтак відповідач є територіальним органом Держгеокадастру, який, в свою чергу, є центральним органом виконавчої влади, відповідач не є розробником документації із землеустрою, не здійснює госпрозрахункової (комерційної) діяльності та ніколи не здійснював.

Законом України «Про землеустрій» визначено вичерпне коло розробників документації із землеустрою, їх права та обов`язки, порядок взаємовідносин між замовником та розробником документації із землеустрою. Відповідач не належить до кола визначених осіб.

Згідно з даними Державного земельного кадастру та наявної технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 земельна ділянка з кадастровим номером :06:004:0095 відводилась з обмеженнями, встановленими висновком Відділу містобудування та архітектури Обухівської РДА від 28 серпня 2027 року № 211/21-16 - (ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень») використання земельної ділянки для колективного садівництва без права забудови.

Під час вчинення правочину щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0095 за заявою від 19 червня 2020 року № НВ-020 громадянина ОСОБА_2 отримано витяг з Державного земельного кадастру, в якому містилась інформація щодо наявних обмежень у використанні земельної ділянки - (ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень») використання земельної ділянки для колективного садівництва без права забудови. Тобто позивач не могла не знати, що купує земельну ділянку з обмеженнями в її використанні в частині її забудови.

Враховуючи викладене, позовна вимога, адресована до відповідача, не підлягає задоволенню. Будь-яких адміністративно-правових відносин між позивачем та відповідачем під час відведення земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0095 не виникало. Внесення змін щодо використання земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0095 повинно вирішуватися в правовому полі шляхом розроблення відповідної документації, а не шляхом зловживання позивача правом звернутися до суду з надуманих підстав. Позивач не був та не є розробником документації із землеустрою, у разі задоволення позову таке рішення суду буде неможливо виконати.

З урахуванням викладеного, відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Користуючись правом на подання заяв по суті справи, позивачем подані відповіді на відзив від 1 липня 2025 року № 7, в яких зазначено таке.

Позовні вимоги у цій справі стосуються порушення при внесенні відомостей за вже розробленою і зареєстрованою ОСОБА_2 документацією із землеустрою і іншого способу усунення порушень ніж зобов`язання відповідача за рішенням суду видалити протиправний запис щодо обмежень у користуванні земельною ділянкою, не існує, тому що не можна повторно розробити документацію із землеустрою на ту саму земельну ділянку в тих самих межах і з тим самим цільовим її використанням. Вказана земельна ділянка на теперішній час належить позивачу на праві власності, а незаконно внесені до Державного земельного кадастру відомості щодо наявності обмежень на забудову перешкоджають позивачу повноцінно реалізовувати права власника землі. Та обставина, що відповідні відомості з`явилися у Державному земельному кадастрі ще за попереднього власника - ОСОБА_2 , не можуть легалізувати та амністувати протиправне їх внесення назавжди.

До звернення до суду позивач зверталася до відповідача особисто вже як власник земельної ділянки із вимогою надати документи щодо підстав внесення таких обмежень, а також щодо виключення запису про ці обмеження, проте відповідач проігнорував такі звернення і не надав жодної відповіді.

У своїх зверненнях до відповідача позивач доводила, що наразі відсутні підстави для збереження у Державному земельному кадастрі записів про обмеження у використанні земельної ділянки як через (1) безпідставне внесення цього запису через примус ОСОБА_2 написати відповідну заяву під час приватизації землі, яка раніше була виділена у користування, так і (2) через зміну правового регулювання правовідносин (законодавець уточнив, що вимоги про необхідність розробки детального плану території під час надання у власність земельних ділянок, не стосуються ділянок, які були раніше надані громадянам у користування на законних підставах).

В аспекті безпідставності внесення запису про обмеження щодо земельної ділянки позивач просить суд звернути увагу на наданий відповідачем проєкт землеустрою, на підставі якого вказана земельна ділянка була передана у власність. На аркуші 5 проєкту міститься завдання на розроблення проекту від 25 січня 2016 року, у розділі Вихідні данні якого вказано на відсутність будь-яких обмежень (підпункт 4). Зазначене завдання та сам проєкт землеустрою були реалізовані на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київський області від 27 лютого 2015 року № 10-8110/36-15-СГ «Про надання дозволу на розробку документації із землеустрою» (аркуш 15 Проєкту). У цьому наказі відсутні посилання на будь-які обмеження у використанні землі, наказ виданий на підставі заяви ОСОБА_2 та доданого до неї пакету документів, які підтверджували перебування цієї земельної ділянки у його користуванні ще з 1987 року. Про це свідчить довідка Садівницького товариства «Стугна-1» про належність ОСОБА_2 земельної ділянки № 1 Товариства, рішення на забудову якої було надано ще Обухівським райвиконкомом Київської області від 30 грудня 1987 року № 293 (аркуш 16 Проєкту). Отже, земельна ділянка виділена у передбаченому законодавством порядку в користування ще у 1987 році, тобто до прийняття Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідач зазначає, що згідно з даними Державного земельного кадастру та наявної технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_3 земельна ділянка з кадастровим номером :06:004:0095 відводилась з обмеженнями, встановленими висновком Відділу містобудування та архітектури Обухівської РДА від 28 серпня 2017 року № 211/21-16. Проте це твердження є надуманим, оскільки зміст зазначеного Висновку (аркуш 53 Проєкту) свідчить про те, що сам орган архітектури жодних обмежень у своєму висновку не встановлював, а вказав на відсутність необхідності будь-якого його висновку, пославшись на відсутність намірів забудови на той час з боку замовника проекту землеустрою. Отже, подібне формулювання і зазначена обставина не вказують на об`єктивне існування обмежень і на те, що органи влади ініціювали внесення запису про існування такого обмеження. Фактично за позицією відповідача запис про існування обмежень був внесений виключно з огляду на заяву ОСОБА_2 про відсутність з його боку намірів будувати на цій земельній ділянці. Разом із тим така заява замовника документації із земелеустрою не передбачена як підстава для внесення до Державного земельного кадастру запису про існування обмежень згідно з Порядком внесення до поземельної книги відомостей.

Отже, резюмує позивач, внесення обмежень відбулось із порушенням порядку, встановленого пунктами 101-106 Порядку ведення Державного земельного кадастру, оскільки заява про державну реєстрацію обмеження згідно з додатком 12 до Порядку для цього ані власником землі, ані третіми особами чи державними органами не подавалась, в той час як це було обов`язковою умовою (разом з землевпорядною документацією). Порушення процедури внесення обмеження (подання документів, що не відповідають законодавству), навіть за наявності формального приводу, було підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації обмеження.

Відповідач правом на поданням заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Дослідивши матеріали справи у змішаній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19 червня 2020 року № 213287342 є власником земельної ділянки (кадастровий номер :06:004:0095), загальною площею 0,0494 га; дата державної реєстрації земельної ділянки 24 листопада 2017 року; орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки відділ в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області; цільове призначення для колективного садівництва; адреса - Київська область, Обухівський район, м. Українка, «Стугна-1» садівницьке товариство» обслуговуючий кооператив управління південно-західної залізниці, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 231.

19 червня 2020 року між ОСОБА_2 (далі - Продавець) та ОСОБА_1 (далі - Покупець) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрований в реєстрі за № 4746, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,0494 га, кадастровий номер: :06:004:0095, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, «Стугна-1 садівницьке товариство», обслуговуючий кооператив управління південно-західної залізниці (садове товариство «Стугна-1 садівницьке товариство управління південно-західної залізниці; садове товариство «Стугна-1» садове товариство), (далі-земельна ділянка). Цільове призначення земельної ділянки: для колективного садівництва.

Відповідно до пунктів 1.2., 1.3., 1.4. Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19 червня 2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4746, земельна ділянка належить Продавцю на праві приватної власності на підставі наказу «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», серія та номер: 10-4575/15-18-сг від 21 травня 2018 року, виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 126479429, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області. Саєнко Е.В., від 6 червня 2018 року. Право власності Продавця на земельну ділянку зареєстровано приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області, Саенко Е.В., 1 червня 2018 року, номер запису про право власності: 26476416, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231. Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданим Погребняком О.А., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 19 червня 2020 року за № НВ-020, земельна ділянка має наступні обмеження у використанні земельної ділянки, встановлені Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, а саме: 1) вид обмеження у використанні земельної ділянки: Зона особливого режиму забудови. Площа земельної ділянки (її частини), на яку поширюється дія обмеження: 0,0494 гектарів. Підстава для виникнення обмеження у використанні земельної ділянки: Закон ДБН 360-92 ** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» 17 квітня 1992 року. Дата державної реєстрації обмеження: 01.01.0001р. Строк дії обмеження безстроково.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19 червня 2020 року № НВ-020 земельна ділянка з кадастровим номером: :06:004:0095, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, «Стугна-1 садівницьке товариство», цільове призначення 01.06 Для колективного садівництва, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки для колективного садівництва, форма власності приватна, площа земельної ділянки 0,0494 га; відомості про державну реєстрацію земельної ділянки: інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки Проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок. 25.01.2016: ДП «Київський інститут землеустрою», ОСОБА_4 , орган, який зареєстрував земельну ділянку відділ в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, дата державної реєстрації земельної ділянки 24 листопада 2017 року; відомості про право власності / право постійного користування: вид права право власності, ПІБ ОСОБА_2 , частка у спільній власності 1; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки: вид обмеження у використанні земельної ділянки - зона особливого режиму забудови, площа земельної ділянки (її частини), на яку поширюється дія обмеження 0,0494 гектарів, підстава для виникнення обмеження у використанні земельної ділянки ДБН 360-92 ** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» 17 квітня 1992 року, дата державної реєстрації обмеження 01.01.0001, строк дії обмеження безстроково.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14 серпня 2020 року № НВ-020 земельна ділянка з кадастровим номером: :06:004:0095, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, «Стугна-1 садівницьке товариство», цільове призначення 01.06 Для колективного садівництва, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки для колективного садівництва, форма власності приватна, площа земельної ділянки 0,0494 га; відомості про державну реєстрацію земельної ділянки: інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки Проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок. 25.01.2016: ДП «Київський інститут землеустрою», ОСОБА_4 , орган, який зареєстрував земельну ділянку відділ в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, дата державної реєстрації земельної ділянки 24 листопада 2017 року; відомості про право власності / право постійного користування: вид права право власності, ПІБ ОСОБА_1 , частка у спільній власності 1; відомості про обмеження у використанні земельної ділянки: вид обмеження у використанні земельної ділянки - зона особливого режиму забудови, площа земельної ділянки (її частини), на яку поширюється дія обмеження 0,0494 гектарів, підстава для виникнення обмеження у використанні земельної ділянки ДБН 360-92 ** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень» 17 квітня 1992 року, дата державної реєстрації обмеження 01.01.0001, строк дії обмеження безстроково.

Заявою від 19 листопада 2020 року позивач серед іншого просила Головне управління Держгеокадастру у Київській області вилучити дані про реєстрацію обмежень використання земельної ділянки або скасувати таку реєстрацію обмежень як помилкову.

Листом від 26 листопада 2020 року № ПІ-2209/0-2245/0/63-20 Головне управління Держгеокадастру у Київській області повідомило позивача про підстави внесення обмеження на використання земельної ділянки та надала позивачу копію листа Відділу містобудування та архітектури Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 28 серпня 2017 року № 211/21-16.

Заявою від 10 квітня 2021 року позивач серед іншого просила Головне управління Держгеокадастру у Київській області виключити із Державного земельного кадастру спірний запис про обмеження у використанні земельної ділянки або повідомити порядок внесення таких змін до кадастру.

Листом від 30 квітня 2021 року № Г-596/0-1040/6-21 Головне управління Держгеокадастру у Київській області повідомило позивача серед іншого про те, що відповідно до наявного у проєкті землеустрою висновку Відділу містобудування і архітектури Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 16 березня 2018 року № 146/21-22, проєкт погоджено без права забудови, до розробки містобудівної документації. В разі надходження документації із землеустрою, яка передбачена пунктом 102 Порядку ведення Державного земельного кадастру, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, Відділом буде розглянуто її відповідно до норм чинного законодавства.

На підставі клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для колективного садівництва загальною площею 0,0494 га, яка розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Українка, «Стугна-1 садівницьке товариство», яка зареєстрована у Головному управлінні Держгеокадастру у Київській області 16 жовтня 2015 року за № 31-7876/0/37-15-КСГ, наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27 листопада 2015 року № 10-8110/36-15-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою», яким ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території СТ «Стутна-1 Української міської ради Обухівського району Київської області, орієнтовний розмір земельної ділянки 0,0494 га, з цільовим призначенням - для колективного садівництва, із земель сільськогосподарського призначення державної власності, Державним підприємством «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» розроблено Проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для колективного садівництва на території СТ «Стугна-1» Української міської ради Обухівського району Київської області.

Згідно з пунктом 4 розділу «Вихідні дані» Завдання на розроблення проєкту землеустрою, затвердженого Мухіним А.А. 25 січня 2016 року, наявні обмеження відсутні.

Відповідно до довідки Садівницького товариства «Стугна-1» від грудня 2015 року № 51 ОСОБА_2 є членом Садівницького товариства «Стугна-1» Управління Південно-Західної залізниці; його земельний наділ № 1 загальною площею 0,045 га; рішення на забудову земельного наділу видано Обухівським райвиконкомом в Київській області 30 грудня 1987 року за № 293.

18 серпня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребняком О.А. посвідчено заяву ОСОБА_2 , якою останній просив врахувати умову обмеження при розробці проєкту землеустрою та проведення державної реєстрації, відсутність наміру забудови ділянки до розробки містобудівної документації.

Листом від 28 серпня 2017 року № 211/21-16 Відділ містобудування і архітектури Обухівської районної державної адміністрації Київської області повідомив Державне підприємство «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про те, що розглянувши повторно звернення щодо надання висновку про погодження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 для колективного садівництва, на території СТ «Стугна-1» Української міської ради Обухівського району Київської області, розробленого на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 27 листопада 2015 року № 10-8110/36-15-СГ, Відділ містобудування і архітектури Обухівської райдержадміністрації повідомляє таке. Відповідно до статті 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» висновки про погодження проєкту землеустрою повинні надаватися обов`язково з урахуванням детального плану території або плану зонування. Підставою для відмови у погодженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих до них нормативно-правових актів, документації землеустрою або містобудівній документації. Відповідно до пункту 3 статті 35 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Відповідно до пункту 2 статті 186-1 Земельного кодексу України проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються відділом містобудування і архітектури у разі, якщо на земельній ділянці розташовано об`єкт будівництва або планується розташування об`єкта будівництва. Виходячи з вищевикладеного та враховуючи обмеження, встановлені розробником відповідно до нотаріальної заяви ОСОБА_2 серії НМІ 763424, зареєстрованої в реєстрі 18 серпня 2017 року за № 4598, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погребняком О.А., щодо відсутності наміру забудови земельної ділянки (розташування об`єкта будівництва), висновки про погодження проєкту землеустрою на використання таких земельних ділянок, а саме для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, відділом архітектури та містобудування Обухівської районної державної адміністрації не надаються. У разі намірів забудови вищезгаданих земельних ділянок, та з метою визначення планувальної організації та функціонального призначення визначеної території, відділ містобудування та архітектури рекомендує звернутися Обухівської районної державної адміністрації щодо питання розроблення детального плану цієї території.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16 червня 2025 року № 431508888 позивач станом на 16 червня 2025 року є власником таких об`єктів:

реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120, об`єкт речових прав - закінчений будівництвом об`єкт, тип об`єкта - Садовий будинок, об`єкт житлової нерухомості так, опис об`єкта: загальна площа (кв. м) - 124, житлова площа (кв. м) 53,6, адреса: Київська область, Обухівський район, тг Українська, «Стугна-1» садівницьке товариство» обслуговуючий кооператив управління південно-західної залізниці, будинок 1, земельні ділянки місця розташування - кадастровий номер: :06:004:0095, додаткові відомості - садовий будинок з терасою; номер відомостей про речове право - 50108375, тип речового права - право власності, дата, час державної реєстрації 28 квітня 2023 року 14:24:39, підстава внесення запису - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67409413 від 1 травня 2023 року 12:53:09;

реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 231, тип об`єкта - земельна ділянка, кадастровий номер: :06:004:0095, опис об`єкта: площа (га) 0,0494, дата державної реєстрації земельної ділянки 24 листопада 2017 року, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки - відділ в Обухівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, цільове призначення - для колективного садівництва, адреса: Київська область, Обухівський район, м. Українка, «Стугна-1» садівницьке товариство» обслуговуючий кооператив управління південно-західної залізниці, номер відомостей про речове право 36969698, тип речового права - право власності, дата, час державної реєстрації 19 червня 2020 року 17:30:26, розмір частки 1.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (часина перша статті 3 Земельного кодексу України) (тут і далі посилання на норми Земельного кодексу України наводяться в редакції, чинній на час державної реєстрації спірної земельної ділянки).

Згідно з частиною другою статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Частинами першою та другою, пунктом «а» частини третьої статті 22 Земельного кодексу України визначено:

землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей;

до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель лісогосподарського призначення, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо);

землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

За приписами статті 35 Земельного кодексу України:

громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва (частина перша);

земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо (частина третя);

до земель загального користування садівницького товариства належать земельні ділянки, зайняті захисними смугами, дорогами, проїздами, будівлями і спорудами загального користування. Землі загального користування садівницького товариства безоплатно передаються йому у власність за заявою вищого органу управління товариства до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування на підставі документації із землеустрою, за якою здійснювалося формування земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (частина четверта);

приватизація земельної ділянки громадянином - членом садівницького товариства здійснюється без згоди на те інших членів цього товариства (частина п`ята).

Згідно з пунктами «а», «б» та «в» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

За приписами статті 110 Земельного кодексу України на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Перехід права власності на земельну ділянку не припиняє встановлених обмежень, обтяжень. Поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки.

Частиною другою статті 111 Земельного кодексу України передбачено, що законом, прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами, договором, рішенням суду можуть бути встановлені такі обмеження у використанні земель: а) умова розпочати і завершити забудову або освоєння земельної ділянки протягом встановлених строків; б) заборона на провадження окремих видів діяльності; в) заборона на зміну цільового призначення земельної ділянки, ландшафту; г) умова здійснити будівництво, ремонт або утримання дороги, ділянки дороги; ґ) умова додержання природоохоронних вимог або виконання визначених робіт; д) умови надавати право полювання, вилову риби, збирання дикорослих рослин на своїй земельній ділянці в установлений час і в установленому порядку.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 111 Земельного кодексу України обмеження у використанні земель (крім обмежень, безпосередньо встановлених законом та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами) підлягають державній реєстрації в Державному земельному кадастрі у порядку, встановленому законом, і є чинними з моменту державної реєстрації. Обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є чинними з моменту набрання чинності нормативно-правовими актами, якими вони були встановлені. Відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічних обґрунтуваннях використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектах землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно з абзацом першим частини першої, частини другої статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Законом України від 28 квітня 2021 року № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» статтю 186-1 Земельного кодексу України виключено.

Статтею 24 Закону України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон № 3038-VI в редакції, чинній на час державної реєстрації спірної земельної ділянки) визначались особливості регулювання земельних відносин при здійсненні містобудівної діяльності:

зміна функціонального призначення територій не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, які були передані (надані) у власність чи користування до встановлення нового функціонального призначення територій. Забудова земельної ділянки здійснюється в межах її цільового призначення, встановленого відповідно до законодавства (частина друга);

у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється (частина третя);

зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється (частина четверта);

уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах. До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов`язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову (частина п`ята).

Отже, на час державної реєстрації спірної земельної ділянки (24 листопада 2017 року) існувала законодавча заборона передачі (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб при відсутності плану зонування або детального плану території.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 розділу «Загальна частина» Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру» (далі Порядок № 1051 в редакції, чинній на час державної реєстрації спірної земельної ділянки) цей Порядок визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру. Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. Документи в паперовій формі, які створюються під час ведення Державного земельного кадастру, витяги з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру, довідки, що містять узагальнену інформацію про землі (території), викопіювання з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану), кадастрові плани земельних ділянок та інші документи створюються шляхом роздрукування їх електронної (цифрової) форми за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру. У разі виявлення розбіжностей між відомостями на електронних та паперових носіях пріоритет мають відомості на паперових носіях. Ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. Функції адміністратора Державного земельного кадастру виконує визначене Держгеокадастром за погодженням з Мінагрополітики державне підприємство, яке належить до сфери управління Держгеокадастру.

Згідно з абзацом п`ятим підпункту 1, підпунктом 3 пункту 6 розділу «Загальна частина» Порядку № 1051 до повноважень державних кадастрових реєстраторів Держгеокадастру та його територіальних органів належать внесення до Державного земельного кадастру: обмеження у використанні земель; здійснення державної реєстрації земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації.

Відповідно до розділу «Внесення відомостей (змін до них) про обмеження у використанні земель» Порядку № 1051:

для державної реєстрації обмеження у використанні земель (змін до нього) Державному кадастровому реєстраторові подаються: 1) заява про державну реєстрацію обмеження у використанні земель за формою згідно з додатком 20; 2) документація із землеустрою, інші документи, які згідно з пунктом 104 цього Порядку є підставою для виникнення, зміни та припинення обмеження у використанні земель; 3) електронний документ (пункт 101 розділу);

до Державного земельного кадастру вносяться відомості (зміни до них) про обмеження у використанні земель, зазначені у пункті 23 цього Порядку, на підставі: 1) схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць; 2) проектів землеустрою щодо створення нових та впорядкування існуючих землеволодінь і землекористувань; 3) проектів землеустрою щодо забезпечення еколого-економічного обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь; 4) проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок; 5) технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); 6) іншої документації із землеустрою відповідно до статті 25 Закону України «Про землеустрій»; 7) договору; 8) рішення суду (пункт 102 розділу);

відмова у здійсненні державної реєстрації обмеження у використанні земель (змін до нього) надається у разі, коли: 1) обмеження згідно із законом не підлягає державній реєстрації; 2) обмеження встановлюється на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; 3) із заявою про державну реєстрацію обмеження у використанні земель звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 пункту 111 цього Порядку; 5) заявлене обмеження вже зареєстроване пункт 103 розділу);

внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, здійснюється: 1) у процесі державної реєстрації земельних ділянок та внесення змін до відомостей про них відповідно до пунктів 107-134 цього Порядку; 2) на підставі заяви органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про внесення відомостей про обмеження у використанні земель, встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, за формою згідно з додатком 21, до якої додаються: документація із землеустрою, яка згідно з пунктом 102 цього Порядку є підставою для внесення до Державного земельного кадастру відомостей про такі обмеження; електронний документ (пункт 104 розділу);

підставою для відмови у внесенні до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про обмеження у використанні земель, безпосередньо встановлені законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, є: 1) подання документів, передбачених підпунктом 2 пункту 104 цього Порядку, не в повному обсязі; 2) невідповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 70 цього Порядку (пункт 105 розділу);

державний кадастровий реєстратор протягом п`яти робочих днів з моменту внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них), зазначених у пункті 23 цього Порядку, за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру узагальнює такі відомості та вносить їх до Державного земельного кадастру (пункт 106 розділу).

За приписами пункту 116 розділу «Внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки» Порядку № 1051 (в редакції, чинній на час розгляду та вирішення справи) внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку, зазначених у пункті 24 цього Порядку, здійснюється Державним кадастровим реєстратором, обраним за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру за принципом випадковості, шляхом внесення таких відомостей до відповідної Поземельної книги. У разі коли до Державного земельного кадастру вносяться відомості (зміни до них) про зареєстровану раніше земельну ділянку, на яку відповідно до цього Порядку Поземельна книга не відкривалася, такі відомості (зміни до них) вносяться до неї після її відкриття відповідно до пунктів 49-54 цього Порядку.

Внесення до Поземельної книги відомостей (змін до них) про зареєстровану земельну ділянку (крім випадків, зазначених у пункті 119 цього Порядку) здійснюється за заявою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності відповідно до документації, що є підставою для внесення відповідних відомостей (змін до них) (крім випадків внесення відомостей про зміну виду цільового призначення) (пункт 118 розділу «Внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки» Порядку № 1051 (в редакції, чинній на час розгляду та вирішення справи).

Відповідно до абзаців першого-четвертого пункту 121 розділу «Внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки» Порядку № 1051 (в редакції, чинній на час розгляду та вирішення справи) для внесення до відомостей про земельну ділянку змін щодо складу угідь, меліоративної мережі, складової частини меліоративної мережі, до території обслуговування якої включена земельна ділянка, нормативної грошової оцінки, відомостей про заходи щодо охорони земель і ґрунтів, а також до відомостей про межі земельної ділянки (у разі їх встановлення (відновлення) за фактичним використанням земельної ділянки) Державному кадастровому реєстраторові подаються: 1) заява за формою згідно з додатком 12; 2) оригінал документації із землеустрою або оцінки земель, яка є підставою для внесення таких змін; 3) електронний документ.

Оскільки на час державної реєстрації спірної земельної ділянки (24 листопада 2017 року) існувала законодавча заборона передачі (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб при відсутності плану зонування або детального плану території, суд дійшов висновку, що до Державного земельного кадастру правомірно внесено інформацію щодо наявних обмежень у використанні земельної ділянки - (ДБН 360-92** «Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень») використання земельної ділянки для колективного садівництва без права забудови.

Законом України від 1 березня 2018 року № 2314-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дерегуляції в нафтогазовій галузі», який набрав чинності 1 квітня 2018 року, частину третю статті 24 Закону № 3038-VI викладено в такій редакції:

«3. У разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків:

1) розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи;

2) приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону;

3) надання земельної ділянки, розташованої на території зони відчуження чи зони безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

4) надання земельної ділянки для розміщення лінійних об`єктів транспортної та енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, ліній електропередачі, зв`язку);

5) буріння, влаштування та підключення нафтових і газових свердловин за межами населених пунктів;

6) будівництва, експлуатації військових та інших оборонних об`єктів.

Передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у випадках, визначених цією частиною, за відсутності плану зонування або детального плану території не допускається, якщо земельна ділянка:

розташована в межах зелених зон населених пунктів, внутрішньоквартальних територій (територій міжрайонного озеленення, елементів благоустрою, спортивних майданчиків, майданчиків відпочинку та соціального обслуговування населення);

віднесена до категорії земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного призначення, рекреаційного призначення (крім земель для дачного будівництва), лісогосподарського призначення».

Суд зазначає, що вищезазначена зміна нормативно-правового регулювання спірних правовідносин не є законодавчо-визначеною підставою для виключення (скасування) із поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0095 у Державному земельному кадастрі відомостей (запису) щодо наявності обмежень на використання вказаної земельної ділянки.

Отже, у межах спірних правовідносин відсутні протиправні оскаржувані дії Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області щодо внесення до поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0095 у Державному земельному кадастрі відомостей (запису) щодо наявності обмежень на використання вказаної земельної ділянки та щодо відмови у виключенні (скасуванні) із поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0095 у Державному земельному кадастрі відомостей (запису) щодо наявності обмежень на використання вказаної земельної ділянки, що обумовлює відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача виключити (скасувати) із поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером :06:004:0095 у Державному земельному кадастрі відомості (запис) щодо наявності обмежень на використання вказаної земельної ділянки.

Що стосується інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 25 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» зазначено, що суд зобов`язаний надавати відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника. Виходячи з позиції цього суду, що висловлена в пункті 42 рішення «Бендерський проти України», судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються.

Вказані вимоги зобов`язують суди при вирішенні справи у кожному конкретному випадку вживати передбачені законом заходи з метою з`ясування всіх обставин у справі, що мають значення для вирішення спору, встановити та надати вичерпну оцінку фактичним обставинам у межах спірних правовідносин з метою з`ясування об`єктивних причин та факторів, що зумовили настання для платника негативних наслідків у вигляді порушеного права, що підлягає захисту, та в достатній мірі висвітлити мотиви прийняття конкретних рішень.

З урахуванням зазначеного суд не надає оцінку іншим доводам сторін, оскільки вищевикладені факти та обставини є безумовною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог, а інші доводи не мають суттєвого впливу на рішення суду за результатами вирішення цього спору.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, внаслідок чого у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, за правилами статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Київській області (ідентифікаційний код 39817550, місцезнаходження: вул. Серпова, буд. 3/14, м. Київ, 03115) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно з пунктом 2 розділу ІІ Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська