Справа № 140/5287/25
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року ЛуцькСправа № 140/5287/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави до Ковельської міської ради про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся з позовом до Ковельської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо вчинення дій, спрямованих на визнання споруди цивільного захисту сховище №04124, за адресою: Волинська область, Ковельський район, місто Ковель, вулиця Луцька, 19, безхазяйним майном; зобов`язання відповідача вчинити дії, спрямовані на визнання споруди цивільного захисту сховище №04124, за адресою: Волинська область, Ковельський район, місто Ковель, вулиця Луцька, 19, безхазяйним майном, в тому числі шляхом звернення із заявою про взяття споруди цивільного захисту на облік до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, та розміщення оголошення про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік у друкованих засобах масової інформації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Ковельською окружною прокуратурою вивчено стан додержання вимог законодавства у сфері використання державної та комунальної власності, в ході якого встановлені порушення в частині виявлення та визнання комунальною власністю безхазяйного нерухомого майна - споруди цивільного захисту населення сховища №04124, за адресою: Волинська область, Ковельський район, місто Ковель, вулиця Луцька, 19. Власником вищевказаної споруди цивільного захисту фактично зазначено ВАТ «Волинська маслосирбаза», яке з 2013року ліквідоване як юридична особа. Таким чином, вказана захисна споруда не є об`єктом державної або комунальної форми власності, відомості щодо обліку майна, зокрема, захисної споруди №04124, як об`єктів державної або комунальної власності в уповноважених органів відсутні, а тому вказане майно фактично містить ознаки безхазяйного. З урахуванням наведеного зазначає, що саме Ковельська міська рада у даному випадку є уповноваженим органом місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо взяття на баланс безхазяйного майна, в тому числі споруд цивільного захисту, розташованих на території громади, та подальшого оформлення права комунальної власності на них. В той же час, за наявності підстав та відповідних повноважень, Ковельська міська рада, як суб`єкт права комунальної власності, що здійснює від імені та в інтересах територіальної громади міста Ковель відповідні права щодо володіння та розпорядження комунальним майном, упродовж тривалого часу не здійснила жодних юридично значимих обов`язкових дій щодо визнання споруди цивільного захисту № 04124 безхазяйним майном, в тому числі шляхом звернення із заявою про взяття вказаної захисної споруди на облік до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, та розміщення оголошення про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік у друкованих засобах масової інформації

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач, отримавши ухвалу про відкриття провадження 26.05.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 43), відзив на позов не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що Ковельською окружною прокуратурою вивчено стан додержання вимог законодавства у сфері використання державної та комунальної власності, в частині виявлення та визнання комунальною власністю безхазяйного нерухомого майна на території Ковельського району Волинської області.

Так, згідно інформації Ковельського районного управління ГУ ДСНС України у Волинській області від 26.11.2024 №48 01-5349/48 08 та від 27.03.2025 №48 03 02-963/48 03.01 встановлено, що на території Ковельського району знаходиться 10 захисних споруд з невизначеною формою власності, зокрема, сховище №04124 за адресою: Волинська область, Ковельський район, місто Ковель, вулиця Луцька, 19, яке згідно обліку належить ВАТ «Волинська маслосирбаза».

Постановою Господарського суду Волинської області від 12.09.2012 у справі №5004/529/12 ВАТ «Волинська маслосирбаза» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою Господарського суду Волинської області від 14.01.2013 у справі №5004/529/12 ВАТ «Волинська маслосирбаза» (м. Ковель, Ковельський район, вул. Луцька, 19, ) ліквідовано.

З листа Ковельської міської ради від 25.04.2025 №2913/3.34/2-25 встановлено, що на баланс Ковельської міської ради захисна споруда №04124 не передавалась, цільове призначення не змінювалось.

Також листом від 06.05.2025 №3199/3.34/2-25 Ковельська міська рада повідомила, що під час ліквідації ВАТ «Волинська маслосирбаза» уповноважені особи (ліквідатори) не звертались до міської ради з приводу передачі вказаної захисної споруди в комунальну власність міста; інформація щодо оформлення права власності на вказану захисну споруду цивільного захисту іншими юридичними чи фізичними особами відсутня.

З листа КП «Волиньпроект» від 16.04.2025 №3423-25 також встановлено, що право власності на нерухоме майно захисна споруда №04124, за адресою: Волинська область, Ковельський район, місто Ковель, вулиця Луцька, 19 не зареєстровано.

Крім того, листом від 11.04.2025 №10-03-355 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях повідомило, що у сфері управління останнього відсутній об`єкт нерухомого майна, а саме захисна споруда цивільного захисту №04124, яка розташована за адресою: Волинська область, місто Ковель, вулиця Луцька, 19.

З листа ГУ ДСНС України у Волинській області від 26.11.2024 №48 01-5349/48 08 також вбачається, що 22.10.2024 проведено захід державного нагляду щодо вищевказаної захисної споруди, за результатами якого встановлено, що захисна споруда №04124 є неготовою до використання за призначенням. При цьому, в акті огляду оцінки стану готовності споруди цивільного захисту від 22.10.2024 зазначено, що згідно книги обліку захисна споруда №04124 належить ВАТ «Волинська маслосирбаза», балансоутримувач відсутній.

З урахуванням наведеного встановлено, що на території Ковельської міської ради знаходиться споруда цивільного захисту сховище №04124, за адресою: Волинська область, Ковельський район, місто Ковель, вулиця Луцька, 19; після ліквідації ВАТ «Волинська маслосирбаза» вказане нерухоме майно не передавалося до комунальної власності Ковельської міської ради або державної власності, відомості щодо обліку захисної споруди №04124, як об`єкту державної або комунальної власності в уповноважених органів відсутні.

Виявлені порушення, а саме бездіяльність відповідача, яка полягає у невжитті дій, спрямованих на визнання вказаної споруди цивільного захисту сховища №04124 безхазяйним майном, зумовили звернення прокурора до суду з цим позовом.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 23 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII) представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Пунктом 1 частини шостої статті 23 Закону №1697-VII передбачено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

За приписами частин третьої - п`ятої статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

На думку суду, звертаючись до суду в інтересах держави, у позовній заяві прокурор обґрунтував, в чому полягає порушення інтересів держави та необхідність їх захисту.

Так прокурор в адміністративному позові, обґрунтовуючи необхідність захисту інтересів держави шляхом звернення із цим позовом зазначив, що наявність на території міста Ковель Ковельського району Волинської області не переданого територіальній громаді безхазяйного майна позбавляє орган місцевого самоврядування, Ковельську міську раду, можливості здійснювати належне управління та розпорядження цим майном, використання його за призначенням для укриття населення під час ракетних атак; у даному випадку має місце не лише невиконання Ковельською міською радою вимог законодавства у сфері комунального майна, а й порушення законодавства з питань цивільного захисту населення, що безумовно є порушенням державних інтересів та призводить до порушення встановлених державою гарантій по забезпеченню конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності, насамперед в умовах збройної агресії рф проти України.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі також №280/97-ВР).

Частиною другою статті 2 зазначеного Закону визначено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною 1 статті 10 Закону № 280/97-ВР встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно приписів статті 25 Закону № 280/97-ВР сільські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

За змістом статті 60 Закону № 280/97-ВР територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме та нерухоме майно.

Підставою набуття права комунальної власності є передача майна комунальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом (частина друга).

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування, та розпорядження об`єктами права комунальної власності (частина п`ята).

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад, передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (частина восьма).

З огляду на системний зміст вищенаведених норм, орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями щодо вирішення питань у сфері управління майном, яке перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до частини 1 статті 32 Кодексу цивільного захисту України, сховище - це герметична споруда, в якій створені умови для перебування людей та їх захисту протягом певного часу (не менше 48 годин) шляхом виключення або зменшення прогнозованого впливу небезпечних чинників, що можуть виникнути внаслідок надзвичайної ситуації, застосування зброї масового ураження та звичайних засобів ураження під час воєнних (бойових) дій та/або терористичних актів.

Згідно з частиною 8 статті 32 Кодексу цивільного захисту України утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням та експлуатація таких об`єктів здійснюються їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі утримання та експлуатація споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів та інших не заборонених законодавством джерел.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 №138 затверджено Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку (далі Порядок №138), згідно якого облік фонду захисних споруд ведеться у паперовому та електронному вигляді. Облік фонду захисних споруд здійснюють їх балансоутримувачі. Паперовий облік фонду захисних споруд здійснюється шляхом складення, у тому числі, паспорта захисної споруди. Державна служба з надзвичайних ситуацій веде загальнодержавний електронний облік захисних споруд. Електронний облік захисних споруд є спеціальним програмним забезпеченням, яке призначене для збирання, обробки та зберігання інформації про захисні споруди незалежно від форми власності і формується на підставі даних документального обліку захисних споруд (п. п. 16, 17, 18, 23 Порядку).

Так, з листів ГУ ДСНС України у Волинській області від 26.11.2024 №48 01-5349/48 08 та від 27.03.2025 №48 03 02-963/48 03.01 встановлено, що за адресою: місто Ковель, вулиця Луцька, 19, обліковується сховище №04124, балансоутримувач відсутній. Згідно акту оцінки стану готовності від 22.10.2024 захисна споруда не готова до використання за призначенням.

Відповідно до технічної характеристики споруда цивільного захисту №04124 прийнята до експлуатації у 1987 році, власником вказаного сховища зазначено ВАТ «Волинська маслосирбаза»; призначення сховища у мирний час: «учбове місце ЦО»; відповідно до технічних характеристик місткість становить 50 осіб; загальна площа становить 70,5 м кв, кількість входів 1, кількість запасних входів 1.

У свою чергу за змістом статті 2 Кодексу цивільного захисту України захисні споруди цивільного захисту інженерні споруди, призначені для захисту населення від впливу небезпечних факторів, що виникають внаслідок надзвичайних ситуацій, воєнних дій або терористичних актів

Захисна споруда цивільного захисту - сховище №04124 до цього часу свого функціонального призначення не змінювала, до комунальної власності за відповідним рішенням не передавалась, на користь ВАТ «Волинська маслосирбаза» не відчужувалось.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сховище №04124 є спорудою цивільного захисту, та належало ВАТ «Волинська маслосирбаза», яке ліквідовано як юридична, а отже вказане майно фактично містить ознаки безхазяйного.

Згідно із статтею 335 ЦК України безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих медіа.

Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Відповідно до статті 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно із частиною першою статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Закон України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

За визначеннями, наведеними у статті 2 Законі № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження; заявник, зокрема, орган місцевого самоврядування - у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна; реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.

Таким чином, орган місцевого самоврядування є заявником реєстрації речових прав у разі взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно частини 2 статті 3 вказаного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Частиною чотирнадцятою статті 18 Закону № 1952-IV передбачено, що взяття на облік безхазяйного нерухомого майна проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 82, 84, 85 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі- Порядок № 1127), взяття на облік безхазяйного нерухомого майна здійснюється за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса в установленому для державної реєстрації прав порядку з урахуванням особливостей, визначених пунктами 83-88 цього Порядку.

За результатом розгляду заяви, а також за наявності відомостей про технічні характеристики відповідного безхазяйного нерухомого майна, отриманих з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, чи відомостей про земельну ділянку, сформовану за рахунок невитребуваної земельної частки (паю), отриманих з Державного земельного кадастру, державний реєстратор приймає рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна або рішення щодо відмови у взятті на такий облік.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна вносить до спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості.

Таким чином, процедура, передбачена статтею 335 ЦК України складається з декількох послідовних етапів, у зв`язку з чим для визнання судом безхазяйної нерухомої речі комунальною власністю орган місцевого самоврядування, на території якого розміщено відповідне майно, зобов`язаний:

1)у порядку, визначеному ч.14 ст.18 Закону та Порядком №1127, подати до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, заяву про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік;

2) після взяття нерухомої безхазяйної речі на облік та внесення відповідних даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно забезпечити публікування в друкованих засобах масової інформації оголошення про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік;

3) після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі звернутися до суду з належно оформленою заявою про визнання безхазяйної нерухомої речі комунальною власністю.

Зазначені етапи реалізації цих повноважень органом місцевого самоврядування вказують на те, що заява про визнання безхазяйної нерухомої речі комунальною власністю подається в порядку окремого провадження за правилами статті 333 ЦК України тільки в разі, якщо цей об`єкт вже перебуває на обліку як безхазяйне майно й оголошення про зазначені обставини опубліковано в друкованому засобі масової інформації не менше року тому.

Окрім того, у відповідної до частини 2 статті 19 Кодексу цивільного захисту України та пункту 14 Порядку №138, до повноважень органів місцевого самоврядування належить прийняття рішень про подальше використання захисних споруд цивільного захисту державної та комунальної власності у разі банкрутства (ліквідації) суб`єкта господарювання, на балансі якого вона перебуває, та безхазяйних захисних споруд.

У постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі №904/9685/13 судом зроблено правовий висновок про те, що на орган місцевого самоврядування у випадку ліквідації суб`єкта господарювання, на балансі якого перебували захисні споруд цивільного захисту населення, а також за наявності безхазяйних захисних споруд, покладено прямий обов`язок щодо прийняття рішення про подальше використання таких захисних споруд цивільного захисту, в тому числі взяття їх на баланс та передачу у комунальну власність.

У постанові від 21.06.2024 у справі №420/19870/21 Верховний Суд дійшов таких висновків про застосування статті 355 ЦК України у питанні взяття на облік безхазяйних нерухомих речей:

«(1) безхазяйною нерухомою річчю є нерухоме майно, яке відповідає двом умовам:

- відомості про це майно відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- власник цього майна невідомий органу місцевого самоврядування, на території якого воно розміщене;

(2) орган місцевого самоврядування, на території якого розміщено безхазяйну нерухому річ, зобов`язаний звернутися із заявою до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, для взяття безхазяйної нерухомої речі на облік.

Оскільки ч. 2 ст. 355 ЦК України сформульовано імперативно, звернення з відповідною заявою є обов`язком, а не правом органу місцевого самоврядування.».

Отже, саме Ковельська міська рада є уповноваженим органом для вжиття заходів щодо взяття на баланс безхазяйної споруди цивільного захисту на території громади та подальшого оформлення права комунальної власності на неї.

Суд зазначає, що за наявності підстав та відповідних повноважень, Ковельська міська рада, як суб`єкт права комунальної власності, що здійснює від імені та в інтересах територіальних громад відповідні права щодо володіння та розпорядження комунальним майном, упродовж тривалого часу фактично не здійснила жодних юридично значимих обов`язкових дій щодо визнання споруди цивільного захисту сховище №04124, за адресою: Волинська область, Ковельський район, місто Ковель, вулиця Луцька, 19, безхазяйним майном, в тому числі шляхом звернення із заявою про взяття споруди цивільного захисту на облік до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, та розміщення оголошення про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік у друкованих засобах масової інформації.

Таким чином, за сукупністю наведених обставин та враховуючи наявність письмових доказів, що підтверджують наведені прокурором доводи у позовній заяві та виходячи з системного аналізу вищезазначених норм чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Ковельської міської ради щодо вчинення дій, спрямованих на визнання споруди цивільного захисту сховище №04124, за адресою: Волинська область, Ковельський район, місто Ковель, вулиця Луцька, 19, безхазяйним майном.

Зобов`язати Ковельську міську раду (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Незалежності, 73, ) вчинити дії, спрямовані на визнання споруди цивільного захисту сховище №04124, за адресою: Волинська область, Ковельський район, місто Ковель, вулиця Луцька, 19, безхазяйним майном, в тому числі шляхом звернення із заявою про взяття споруди цивільного захисту на облік до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, та розміщення оголошення про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік у друкованих засобах масової інформації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: керівник Ковельської окружної прокуратури (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Шевченка, будинок, 7).

Відповідач: Ковельська міська рада (45000, Волинська область, місто Ковель, вулиця Незалежності, 73, ).

Суддя О. О. Андрусенко