Справа № 754/4452/25
Суддя: Зотько Т. А.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/240/25
Справа №754/4452/25
РІШЕННЯ

Іменем України

29 липня 2025 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови. Вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із блокуванням коштів на банківських рахунках позивача та із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень ОСОБА_1 , дізнався, що відносно нього є декілька виконавчих проваджень, ініціаторами яких є ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: НОМЕР_3 та НОМЕР_4. Оскільки позивачу жодної інформації з приводу вказаних виконавчих проваджень не надходило, викликів або постанов від ІНФОРМАЦІЯ_1 не надходило, а отже, він не знав про обставини цієї справи, та надіслав листи до державної виконавчої служби та до ІНФОРМАЦІЯ_1 з проханням надіслати йому відповідні матеріали. Від ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшов лист разом із оскаржуваною постановою, яку позивач отримав лише 18.03.2025 року. Як вбачається з постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 від 26.09.2024 №1777/24 ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 34 000 грн. за нібито вчинене порушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Проте у присутності позивача протокол не складався, про місце і час розгляду справи його не повідомляли, оскаржувана постанова за адресою його місця проживання не надходила. У даній постанові некоректно та не зрозуміло вказано дату народження позивача, а також адресу місця проживання та реєстрації. З урахуванням наведеного ОСОБА_1 вимушений звернутись до суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.03.2025 року було відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача - ОСОБА_7 через систему Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечують проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що військовозобов`язаному ОСОБА_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно з п.п.3.1, 3.2 «Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ», затверджену наказом Міністра Оборони України № 402 від 14.08.2008 року були надані документи для проходження ним медогляду та проведена звірка військово-облікових документів, в зв`язку з тим, що він перебуває на обліку військовозобов`язаних та підлягає призову на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з проведенням загальної мобілізації. ОСОБА_1 в присутності свідків відмовився отримувати документи для проходження ним медогляду, щоб визнати ступінь придатності, чим порушив вимоги ст.42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п.1,3,5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п.3.1, 3.2 «Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ», затверджену наказом Міністра Оборони України № 402 від 14.08.2008 року. Факт відмови від проходження медогляду ОСОБА_1 підтверджує акт від 20 вересня 2024 року. Про вчинення адміністративного правопорушення представником ІНФОРМАЦІЯ_5 20.09.2024 було складено протокол уповноваженою на те посадовою особою у двох примірниках. Позивач від пояснення, підписання та отримання вказаного протоколу відмовився у присутності свідків, про що свідчить їхній підпис у протоколі. Разом з цим, у присутності свідків позивачу було озвучено зміст протоколу. Розгляд вказаної адміністративної справи відбувся 26.09.2024, однак без участі позивача, про що ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 у згаданий день відносно позивача було винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Копію вказаної постанови позивачу було скеровано на адресу позивача, що підтверджується відповідним повідомленням. Постанова № 1777/24 від 26.09.2024 винесена правомірно та законно. В матеріалах позовної заяви відсутні будь-які докази того, що позивач ставить під сумнів правомірності винесення постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності. А відтак з метою ухилення від адміністративної відповідальності і сплати відповідного штрафу, позивач по надуманих мотивах і безпідставно звернувся до суду із зазначеним вище адміністративним позовом.

21.04.2025 року через систему Електронний суд надійшла відповідь на відзив відповідно до якої позивач зазначає, що повістку від 17.09.2024 на проходження ВЛК (яка міститься у матеріалах справи) йому не вручали, він її навіть не бачив. Вказані особи ОСОБА_3 , ОСОБА_8, які нібито посвідчили його відмову від підпису, не ідентифіковані, відсутні їх дата народження, номер телефону, місце роботи, тощо. Як убачається із Акту відмови від проходження медогляду складений від 20.09.2024 ці особи є працівниками ТЦК, а тому є такими, що зацікавлені у розгляді справи. Ці ж самі особи посвідчують Протокол від 20.09.204 №1777. 19.09.2024 ОСОБА_1 написав заяву, згідно з якою просив направити його на проходження ВЛК по місцю реєстрації, де від стояв на обліку в ТЦК, з метою мати при собі усі свої медичні документи як це має бути за законом, а також враховуючи ті обставини, що позивач у місті Ковель і будь-де у Волинській області не проживає, рідних чи друзів там не має, для того щоб мати тимчасове житло для відвідування Ковельське ТЦК. Що свідчить про відсутність саме відмови від проходження ВЛК, а бажання пройти по місцю реєстрації, маючи при собі усі свої медичні документи, та відвідувати ТЦК по місцю проживання, оскільки у місті Ковель або будь де у Волинській області позивач має ні житла, ні рідних або знайомих для тимчасового проживання задля відвідувань ІНФОРМАЦІЯ_3 . Причиною складання Акту вказано «відсутністю бажання проходити ВЛК», що не відповідає дійсності, про що свідчить заява позивача від 19.09.2024. Жодного повідомлення від відповідача, листа, дзвінка про розгляд матеріалів про притягнення позивача до адміністративної відповідальності йому не надходило. Повідомлення про розгляд адміністративної справи, що мав відбутися 26.09.2024 в ІНФОРМАЦІЯ_7 позивач не отримував, такого йому не направляли і не давали. Тим більше, працівники ТЦК мали б врахувати, що він не є мешканцем міста Ковель і навіть Волинської області, а тому для приїзду у місто Ковель йому потрібен би був певний час. На підставі наведеного позивач вважає оскаржувану постанову незаконною, такою що винесена з порушенням норм чинного законодавства та має бути скасована.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.09.2024 офіцером ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_4 складено протокол №1777 відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до акту відмови від проходження ВЛК складеного 20.09.2025 року ОСОБА_1 відмовився від отримання направлення на проходження ВЛК та проходження ВЛК для встановлення придатності до проходження військової служби у зв`язку з відсутністю бажання проходити ВЛК, текст направлення для проходження ВЛК було доведено до ОСОБА_5 20.09.2024 о 09 год. 27 хв.

ОСОБА_1 було подано до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковнику ОСОБА_6 заяву відповідно до якої позивач просить відправити його для проходження ВЛК по місцю реєстрації у м. Києві.

26.09.2024 року ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 відносно позивача було винесено постанову про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до якої військовозобов`язаному ОСОБА_1 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно з п.п.3.1, 3.2 «Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ», затверджену наказом Міністра Оборони України № 402 від 14.08.2008 року були надані документи для проходження ним медогляду та проведена звірка військово-облікових документів, в зв`язку з тим, що він перебуває на обліку військовозобов`язаних та підлягає призову на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 " Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з проведенням загальної мобілізації. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 в присутності свідків відмовився отримувати документи для проходження ним медогляду, щоб визнати ступінь придатності, чим порушив вимоги ст.42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п.1,3,5 ст..22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", п.п.3.1, 3.2 «Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ», затверджену наказом Міністра Оборони України № 402 від 14.08.2008 року. Факт відмови від проходження медогляду ОСОБА_1 підтверджує акт від 20 вересня 2024 року.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню, в оскаржуваній постанові зазначені неправдиві дані, а відтак постанова відповідача підлягає скасуванню.

У силу вимог передбачених ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, ч.3 ст. 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідно до частини третьої якої вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У частині 1 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Частиною шостою ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 та № 1487 від 30.12.2022.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, визначає, зокрема, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.

Пунктом 74 вказаного Порядку встановлено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Отже, проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність, однак військовозобов`язаний може пройти ВЛК на збірних пунктах районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я, але за наявності направлення на військово-лікарську комісію.

Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

А відтак притягнення до відповідальності за ст. 210-1 КУпАП відбувається саме територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до вимог ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно зі ч. 3 ст.73 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В оскаржуваній постанові №1777/24 від 26.09.2024 зазначено, що позивач відмовився від проходження військово-лікарської комісії за направленням ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Разом з тим, слід зауважити, що в заяві на ім`я Начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковнику ОСОБА_6 позивач просить відправити його для проходження ВЛК по місцю реєстрації у м. Києві, зазначаючи про те, що у нього були відсутні при собі усі лікарські документи.

Таким чином,відповідно до вимог Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, позивач, як військовозобов`язаний мав право на проходження ВЛК за місцем провадження медичної практики у закладі охорони здоров`я, про що пподав відповідну письмову заяву.

Разом з тим, подаючи відзив на позов уповноваженим представником не долучено копії вищевказаного направлення на військово-лікарську комісію, а додана картка обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного не містить дату та час на які було призначено медичну комісію для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я під час мобілізації та в особливий період.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно зі ч. 3 ст.73 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи викладені вище обставини, суд дійшов висновку, що письмові матеріали не містять належних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зазначеного у постанові №1777/24 від 26.09.2024 року, а відтак діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З урахуванням положень ст.77 КАС України, вважає, що оскаржувана постанова №1777/24 від 26.09.2024 року підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

У тому числі, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень витрати по сплаті позивачем судового збору у розмірі 605,60 грн., відповідно до приписів ст. 139 КАС.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 9, 21, 72-78, 90, 121,123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, ст.210-1, 245, 251, 268, 280 КУпАП, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови - задовольнити.

Постанову №1777/24 від 26.09.2024 року, складену відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КпАП України про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000, 00 гривень - скасувати.

Провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП згідно постанови №1777/24 від 26.09.2024 року - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дані позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Дані відповідачів: ІНФОРМАЦІЯ_9 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду виготовлено 30.07.2025.

Суддя: Т.А.Зотько