Справа № 539/2996/25
Суддя: Коваленко О. А.
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/2996/25
Провадження № 2-а/539/66/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді - Коваленко О.А.,

при секретарі судового засідання Ануфрієвій Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в м. Лубни адміністративну справу за позовомОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Лубенський міськрайонний суд Полтавської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження.

В позові вказав, що 13.06.2025р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_2 , винесено стосовно нього постанову №1370 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У постанові стверджується, що 09.06.2025 року, після його прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено, що він не уточнив протягом 60 днів такі військово- облікові дані:

адресу проживання;

номери засобів зв`язку;

стан здоров`я.

В постанові зазначено, що цим він порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 року за № 1487; ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням його прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню, оскільки при прийнятті оскаржуваної постанови, відповідачем не враховано положення примітки до ст.210 КУпАП, де зазначається, що положення ст.ст.210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема, територіальний центр комплектування), персональних даних громадянина через електронну взаємодію з іншими державними реєстрами та інформаційними системами.

Законом прямо передбачено, що ТЦК як орган ведення Реєстру:

має право і технічну можливість отримувати всі необхідні облікові дані без участі громадянина;

зобов`язаний оновлювати дані шляхом доступу до відповідних реєстрів;

не має підстав покладати обов`язок щодо дублювання цих даних на громадянина.

Отже, постанова винесена без встановлення обставин і базується на припущенні, а не на установлених фактах, передбачених ст. 9 КУпАП. Порушено принцип юридичної визначеності та презумпцію невинуватості.

Його персональні дані доступні в реєстрах:

Реєстр Державної міграційної служби України витяг з реєстру територіальної громади (П.І.Б., РНОКПП, адреса проживання);

Електронний кабінет платника ДПС України адреса та РНОКПП;

Реєстр застрахованих осіб місце роботи, адреса;

ЄДР юридичних осіб та ФОП адреса проживання, номери телефонів.

Доступ до вищезазначених реєстрів передбачений ч. 3 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників...», яка зобов`язує органи ведення Реєстру отримувати дані шляхом електронної взаємодії з держреєстрами. Вказані дані є персональними (ст. 7 вказаного Закону) і входять до бази даних Реєстру (ст. 6). Тому обов`язок їх витребування та актуалізації покладено на ТЦК, а не на громадянина.

Крім того, з ІНФОРМАЦІЯ_3 він постійно здійснює комунікацію, де кожного разу уточнюються його військово-облікові дані, з моменту постановки на облік призовників:

Прийняттям на облік призовників 01.12.2014 р. Посвідчення № НОМЕР_1 ;

Прийняттям на облік запасу 21.11.2016 р. і проходженням медоглядів у 2016 та 2022 рр. Тимчасове посвідчення № НОМЕР_2 ;

Його самостійним формуванням запиту на направлення на ВЛК через додаток «Резерв плюс» 02.06.2025 р.;

Проходженням ВЛК 03.06.2025 р. Довідка № 2025-0604-1623-4283-3 від 04.06.2025 р., чим власне і підтвердив актуальні дані про стан здоров`я.

Також, упродовж 9 років, щорічно, його роботодавець надсилав до ІНФОРМАЦІЯ_2 актуальні облікові відомості, які включали адресу проживання, освіту, придатність до служби, сімейний стан тощо. На кожному примірнику стояла відмітка відповідача «Звірено», що свідчить про підтвердження актуальності .

Суттєво, що з 2016 року до винесення постанови 13.06.2025 р. його персональні дані (адреса, засоби зв`язку, сімейний стан) не змінювались, а він не перебував у розшуку і самостійно звернувся до ТЦК для проходження ВЛК.

Таким чином:

Облікові дані, які вказані у постанові як "неуточнені", вже перебували у розпорядженні відповідача.

Він не мав обов`язку дублювати ці відомості, адже відповідач був зобов`язаний отримати їх самостійно згідно з нормами закону.

Постанова, що базується на ігноруванні вже наявної інформації, є юридично безпідставною.

Прохав суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1370 від 13 червня 2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. і закрити провадження по справі, а також тягнути з відповідача на його користь 605 грн. 60 коп. сплаченого ним при зверненні до суду судового збору.

Ухвалою судді від 01.07.2025 було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

В судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду з заявою в якій прохав справу розглядати без його участі. Позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання свого представника не направив, відзив на позов суду не надав.

Разом з тим у визначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк відповідачі відзиву щодо позову до суду не направили.

Дослідивши матеріали та докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

13.06.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст.210-1 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 1700 грн. (а.с.7).

Згідно вищевказаної постанови, 09.06.2025 року о 12 год. 00 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянин ОСОБА_1 , 1993 року народження, де було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 протягом 60 днів не уточнив свої військово-облікові дані (адресу проживання, номери засобів зв`язку, стан здоров`я), чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року №1487, ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до абз.5 ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діє і до тепер.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України а загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992. Виконання військового обов`язку громадянами забезпечують відповідно до абзацу 7 ст.1 вищевказаного Закону державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом та районні (міські) ТЦК та СП.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до п.1 Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.20223 №1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 1) перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані Служби зовнішньої розвідки - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 суду не надано жодних доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за обставин, вказаних в оскаржуваній постанові. З урахуванням цього, в ситуації, коли позивач категорично заперечує факт не уточнення ним своїх військово-облікових даних, у суду немає підстав дійти іншого висновку.

Відтак, доводи позивача про незаконність дій відповідача є обґрунтованими.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, позивачу підлягає відшкодуванню сплачений судовий збір в розмірі 605 грн.60 коп.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 243-246, 250, 286 КАС України,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (юридична адреса АДРЕСА_2 , код НОМЕР_4 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1370 від 13 червня 2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. і закрити провадження по справі.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повне судове рішення складено 28 липня 2025 року.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Коваленко О.А.