Справа № 520/26380/24
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2025 р. №520/26380/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

за участю секретаря судового засідання - Домніч О.В,

представника позивача - Шелушина Д.І., представника відповідача - Жадана А.С.,

розглянувши у порядку загального провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду адміністративний позов до відповідача, у якому, разом із заявою про зміну підстав позову, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № 0 від 01.12.2022, № 0 від 01.12.2022, № 0 від 01.12.2022 року, № 0 від 01.12.2022, № 0 від 01.12.2022 року, № 0 від 01.12.2022, № 0 від 01.12.2022, податкову вимогу № 0-2040 від 29.05.2023.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача вказав, що ГУ ДПС у Харківській області не дотримано вимоги щодо самого змісту запиту податкового органу, оскільки: у запиті взагалі відсутня суть та перелік податкової інформації, яка була отримана та попередньо опрацьована податковим органом; у запиті не зазначено, ким саме (назва органу ДПС, ПІБ посадової особи), коли та в рамках яких саме заходів (зустрічна звірка, камеральна перевірка, документальна перевірка) було здійснено попередній аналіз господарської діяльності позивача; у запиті відсутні посилання на конкретний підпункт ст. 73 ПКУ як на підставу для надіслання та складення такого запиту (які до речі є обов`язковими); про конкретні порушення позивачем вимог законодавства у запиті мова не йде; запит надісланий не в рамках проведення перевірки, оскільки наказ на проведення перевірки складений набагато пізніше, а саме 21.12.2021 року, відповідно вказаний запит не має взагалі будь-якого відношення до проведеної перевірки податковим органом позивача; у запиті зазначено, що він направлений з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки; також, позивач звертає увагу шановного суду, що у наказі № 9722- п від 21.12.2021 року відсутні будь-які посилання на вказаний запит ГУ ДПС у Харківській області. Щодо суті виявлених порушень, представник позивача вказує, що ФОП ОСОБА_1 у перевіряємий період не здійснював оптової торгівлі, будь-які докази на встановлення реалізацією позивача на адресу Золочівської селищної ради ТМЦ (новорічий набір) у значній кількості; будь-який розрахунок для встановлення факту, що така кількість реалізованого ТМЦ є значною; відсутні і посилання на будь-які нормативно-правові акти, які б регулювання питання що означає «значна кількість», як це обраховується і т.д; відсутній будь-які докази щодо подальшої реалізації Золочівської селищною радою ТМЦ, який був придбаний у позивача; перевіряючими для встановлення факту оптової торгівлі або роздрібної торгівлі не порівнювались (та взагалі не перевірялись) ціни на ТМЦ, а при роздрібній торгівлі ціна на ТМЦ є більшою ніж при оптовій торгівлі. З огляду на вищенаведене, позивач не здійснював видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, зокрема діяльність, передбаченою секцією G коду 46 (Оптова торгівля, крім торгівлі автотранспортними засобами та мотоциклами), не порушував правила перебування на спрощеній системі оподаткування, тому у позивача відсутній обов`язок перейти на сплату інших податків і зборів, визначених ПК, та оподаткувати доходи, отримані від провадження господарської діяльності, податком з доходів фізичних осіб та податком на додану вартість, військовим збором тощо.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог вказавши, що враховуючи фактичні обставини, зокрема: факт укладення договорів поставки, постачання товарів виключно партіями (Розділи 1,2,3 Договору №3), та обов`язок за договорами поставки ОСОБА_1 здійснювати поставку товарів власним транспортним засобом (розділ 4 Договору №3), проваджена господарська діяльність підпадає під визначення виду економічної діяльності не зазначеному ОСОБА_1 у реєстраційних даних платника єдиного податку, а саме діяльності яка належить до секції G коду 46 (Оптова торгівля, крім торгівлі автотранспортними засобами та мотоциклами) Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010. У зв`язку з порушенням ПП-ФО ОСОБА_1 у IV кварталі 2017 року правил перебування на спрощеній системі оподаткування, в частині отримання доходу від виду економічної діяльності не зазначеному у реєстрі платників єдиного податку, платник зобов`язаний був відобразити суму доходу за договором від 20.12.2017 №3-Н, у сумі 39 600,00 грн, у податковій декларації платника єдиного податку від 02.02.2018 №1477, як обсяг доходу, що оподаткований за ставкою 15 відсотків (згідно з пунктом 293.4 статті 293 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), у звітному (податковому) періоді, та визначити податкове зобов`язання з такого доходу з подальшою сплатою його до бюджету у строки, передбачені п. 57.1 ст. 57 Кодексу. Таким чином, ПП-ФО ОСОБА_1 занижено суму податкового зобов`язання з єдиного податку за 2017 рік, у сумі - 5 940,00 гривень (39 600,00*15%). Також дохід у сумі - 1 391 326,74 грн., визначений ПП-ФО ОСОБА_1 відповідно пп. 1 п. 292.1 Кодексу у податковій декларації платника єдиного податку від 04.02.2019 № (2018 рік), та дохід у сумі 323 604,76 грн., зазначений у податковій декларації платника єдиного податку від 22.04.2019 № (І квартал 2019 року), підлягає оподаткуванню за правилами загальної системи оподаткування з 01 січня 2018 року, та виникає обов`язок відповідно до п. 177.5 ст. 177 Кодексу, щодо подання до контролюючого органу податкових декларацій за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені для платників на загальній системі оподаткування Кодексом, для річного звітного податкового періоду. За результатами проведеної документальної позапланової перевірки встановлено порушення ПП-ФО ОСОБА_1 п.177.1, п.177.2, п.177.5 ст.177, пп.16.1.4 п. 16.1 ст.16 Кодексу, в частині заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2018-2020 роки на суму - 307 591,83 гривень. У зв`язку з відсутністю книги обліку (доходів та витрат) та банківських виписок по розрахунковим рахункам фізичної особи-підприємця, контролюючим органом датою перевищення граничного доходу у розмірі 1 000 000,00 гривень (в розумінні статті 181 Кодексу), визначено останній місяць звітного 2018 року, на підставі задекларованого ПП-ФО ОСОБА_1 доходу у розмірі - 1 391 326,74 гривень, у податковій декларації платника єдиного податку від 22.04.2019 № (за 2018 рік). ПП-ФО ОСОБА_1 згідно з п.181.1 ст. 181 та п.183.4 ст.183 Кодексу мав обов`язок з реєстрації платником ПДВ з 11 січня 2019 року. У період з 11.01.2019 по 07.12.2020, отриманий дохід, підлягає оподаткуванню ПДВ на загальних підставах за ставкою 20%. Також, шляхом співставлення показників податкових декларацій платника єдиного податку, у яких ПП-ФО ОСОБА_1 відображено суми отриманих доходів від здійснення підприємницької діяльності, з урахуванням первинних документів, отриманих від податкових агентів, якими відображено у податкових розрахунках про суми виплачених доходів доходи, у період з 11.01.2019 по 07.12.2020, визначено суму доходу у розмірі 491 325,76 гривень. Всупереч наведеній нормі податкового законодавства платником податків ПП-ФО ОСОБА_1 не було надано заяву на реєстрацію платником ПДВ. Перевіркою правильності розрахунку ПДВ, у період з 11.01.2018 по 07.12.2020, встановлено порушення ПП-ФО ОСОБА_1 п.181.1 ст.181, п.183.4 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 п.188.1 ст.188, п.200.1 ст.200 Кодексу, що призвело до заниження ПДВ, у розмірі - 98 265,15 грн. (491 325,76* ставка податку 20% = 98 265,15 гривень). Оскільки, відповідно до п. 216.9 ст. 216 Кодексу, ПП-ФО ОСОБА_1 мав обов`язок віднести до податкової декларації акцизного податку від 15.01.2020 № , суми виторгу за 28.12.2019 та 30.12.2019, у загальній сумі - 338,40 гривень (338,40 * 5% = 16,92 гривень). Також перевіркою правильності визначення суми податкового зобов`язання з військового збору встановлено заниження ПП-ФО ОСОБА_1 оподатковуваного доходу, отриманого від провадження підприємницької діяльності за 2018-2020 роки, на суму - 1 708 843,46 гривень, який є об`єктом оподаткування військовим збором, чим порушено п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу та занижено військовий збір, на загальну суму - 25 354,47 гривень (1 708 843,46 *1,5%). Перевіркою дотримання вимог законодавства щодо забезпечення зберігання первинних документів, звітності, інших документів, пов`язаних із обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, встановлено порушення п. 121.1 ст. 121 Кодексу, у частині незабезпечення ПП-ФО ОСОБА_1 зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених Кодексом. Таким чином, враховуючи вищезазначене, а також те, що ГУ ДПС не порушувалися передбачені податковим законодавством України порядок та процедури проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне.

Головним управлінням ДПС у Харківській області з метою інформування про ймовірне порушення податкового законодавства, та отримання пояснень (їх документальних підтверджень) направлено на податкову адресу ПП-ФО ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , лист від 05.10.2021 № 42717/6/20-40-07-17-17 «про надання інформації (пояснення) та її документальне підтвердження» щодо здійснення господарської діяльності за період з 18.08.2017 по 07.12.2020, рекомендованим листом з повідомленням про вручення (трек-номер поштового відправлення 341). Зазначене поштове відправлення повернуто за зворотною адресою до Головного управління ДПС у Харківській області, згідно відміток оператора поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79, пункту 82.2 статті 82, абзацу третього пункту 52-2, підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, статті 13, частини шістнадцятої статті 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», відповідно до наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 21.12.2021 № 9722-п, повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 10.01.2022 № 33 виданого Головним управлінням ДПС у Харківській області, контролюючим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фінансово господарської діяльності платника податків фізичної особи ОСОБА_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 18.08.2017 по 07.12.2020, повноти та своєчасності нарахування та сплати єдиного соціального внеску за період з 18.08.2017 по 07.12.2020.

Завірену копію наказу від 21.12.2021 року № 9722-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 направлено платнику засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (трек-номер поштового відправлення 610). Повідомлення про дату та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 10.01.2022 № 33 направлено 12 січня 2022 року, засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (трек-номер 610).

Поштове відправлення (трек-номер поштового відправлення 610), з копією наказу 21.12.2021 року № 9722-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 , повідомлення про дату та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 10.01.2022 № 33, а також запрошення на підписання матеріалів, складених за результатами позапланової невиїзної перевірки від 10.01.2022 №648/6/20-40-07-17-16, направлено на податкову адресу зареєстрованого місця проживання ПП-ФО ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 .

Поштове відправлення (трек-номер 030) повернуто 12 лютого 2022 року, за зворотною адресою до Головного управління ДПС у Харківській області, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (т. 2 а.с. 131-132).

Наказом ГУ ДПС у Харківській області від 01.08.2022 № 1176-п «Про внесення змін до наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2022 року № 9722-п» внесено зміни до наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 21.12.2021 року № 9722-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 )», а саме: констатуючу частину викладено у новій редакції: «На підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82, підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового Кодексу України, частини другої статті 13, частини шістнадцятої статті 25 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» абзац перший розпорядчої частини наказу викладено у такій редакції: «Провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_2 з 26 вересня 2022 року, тривалістю 05 робочих днів.

На підставі зазначеного наказу Головним управлінням ДПС у Харківській області видано повідомлення про проведення перевірки від 01.08.2022 № 190 із зазначенням дати проведення перевірки ПП-ФО ОСОБА_1 .

Вказані документи направлено позивачу 03 серпня 2022 року, засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення (трек-номер 765 - т.2 а.с. 126).

Станом на 26.09.2022 конверт з додатками або рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (поштове відправлення 765) до контролюючого органу не повертався.

У зв`язку з вищезазначеним, ГУ ДПС на адресу АТ «Укрпошта» направлено запит від 26.09.2022 №12712/6/20-40-07-17-16 щодо надання інформації про вручення або невручення повідомлення. 25.10.2022 АТ «Укрпошта» листом від 18.10.2022 №001015-418-22 (вх. від 25.10.2022 №37208/6) повідомлено, що поштове відправлення вважається врученим.

Враховуючи те, що ПП-ФО ОСОБА_1 на запит податкового органу від 05.10.2021 № 42717/6/20-40-07-17-17 не надано документів, пов`язаних з предметом перевірки та з нарахуванням податків і зборів за перевіряємий період, у зв`язку з чим, відповідно до приписів ст.71, ст.72, ст.74, ст.83 Кодексу перевірка проведена на підставі інформації, що міститься в наявних базах даних Головного управління ДПС у Харківській області, інформації/документів, отриманих від контрагентів-юридичних осіб.

Результати проведеної контролюючим органом перевірки оформлені актом від 07.10.2022 №4352/20-40-07-17-08/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 за період з 18.08.2017 по 07.12.2020 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства, за період з 18.08.2017 по 07.12.2020 з питань повноти, повноти, своєчасності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», згідно якого встановлені наступні порушення:

1) пп.213.1.9, п.213.1, ст.213, пп.214.1.4, п.214.1 ст.214, п.216.9 ст.216 Кодексу, у зв`язку із заниженням податкового зобов`язання з акцизного податку, у сумі - 16,92 гривень;

2) п. 177.1, п. 177.2, п. 177.5 ст. 177, п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Кодексу, в частині заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2019-2020 роки на суму 307 591,83 гривень.

3)п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу, в частині заниження військового збору, на загальну суму - 25 354,47 гривень;

4)пп. 295.3, пп. 295.4 ст.295 Кодексу, в частині заниження податкового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб за 2019 рік у сумі 5 940,00 гривень;

5)п.181.1 ст.181, п.183.4 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 п.188.1 ст.188, п.200.1 ст.200 Кодексу, в частині заниження грошового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 98 265,15 гривень;

6) п. 44.1 та 44.3 ст. 44 Кодексу, у частині незабезпечення ПП-ФО ОСОБА_1 зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів;

7) пп.49.18.5 п.49.18 ст.49 Кодексу, в частині неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік.

Вказаний акт направлено позивачу рекомендованим поштовим відправленням № 775 та повернувся на адресу податкового органу з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т.2 а.с. 124-125).

На підставі висновків вказаного акту перевірки, ГУ ДПС у Харківській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № 0 від 01.12.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акциз з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 16,92 грн., штрафна санкція 4,23 грн.;

- № 0 від 01.12.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 25 354,47 грн., штрафна санкція 6 338,62 грн.;

- № 0 від 01.12.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, яким було застосовна штрафну санкцію у розмірі 340,00 грн.;

- № 0 від 01.12.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 307 591,83 грн., штрафна санкція 76 897,96 грн.;

- № 0 від 01.12.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 98 265,15 грн., штрафна санкція 24 566,29 грн.;

- № 0 від 01.12.2022 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 5 940,00 грн., штрафна санкція 1 485,00 грн.;

- № 0 від 01.12.2022 року, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 1 020,00 грн. за платежем адміністративні штрафи та інші санкцій;

У подальшому ГУ ДПС у Харківській області була винесена податкова вимога № 0-2040 від 29.05.2023 року на суму 618 323,63 грн.

Позивач, не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями - рішеннями та податковою вимогою, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку вищезазначеному, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно зі ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.

Відповідно до п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема коли розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

За наявності підстав та з урахуванням строків давності, передбачених ПК України, контролюючий орган може призначити та провести документальну перевірку такої фізичної особи платника податків. Обмеження у підставах проведення перевірок платників податків, визначені ПКУ, зокрема не поширюються на перевірки, що проводяться на звернення такого платника податків (абзац перший п. 78.2 ст. 78 ПК України).

Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом (абзац перший п. 78.4 ст. 78 ПКУ).

Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 затверджено Порядок обліку платників податків і зборів (далі Порядок № 1588).

Відповідно до пп. 1 п. 11.18 розділу ХІ Порядку № 1588 підставою для зняття фізичної особи - підприємця з обліку у відповідному контролюючому органі є відомості з Єдиного державного реєстру про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням, або за судовим рішенням, або у разі її смерті, або оголошення її померлою, або визнання її безвісно відсутньою.

Дата зняття з обліку фізичної особи - підприємця відповідає даті отримання відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Згідно з пп. 4 п. 11.18 розділу ХІ Порядку № 1588 державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування штрафних санкцій і нарахування пені за їх невиконання.

Згідно з пп. 6 п. 11.18 розділу ХІ Порядку № 1588 після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності.

Така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності, в установлені строки подати відповідному контролюючому органу декларацію за останній базовий податковий (звітний) період, в якій відображаються виключно доходи від проведення підприємницької діяльності.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що розпочата процедура припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є підставою для проведення документальної позапланової перевірки такої особи, а нормами ПК України не передбачено обмежень щодо призначення такої перевірки після проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Більш того, положення Порядку обліку платників податків і зборів вказують на те, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності, адже після державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізична особа продовжує обліковуватись у контролюючих органах як фізична особа - платник податків, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності і така фізична особа має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності та подати декларацію за останній базовий податковий (звітний) період.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.04.2021 у справі № 480/2004/19, від 04.11.2021 у справі № 320/1375/19.

Враховуючи вищевикладене, контролюючий орган може призначити та провести документальну перевірку фізичної особи платника податків (зокрема, у зв`язку з припиненням підприємницької діяльності) на підставі відомостей отриманих від органу державної реєстрації про припинення підприємницької діяльності, поданої до контролюючого органу за основним місцем обліку фізичною особою, яка здійснювала незалежну професійну діяльність заяви за формою № 8-ОПП або на підставі поданої заяви платника податків про проведення перевірки.

При цьому, термін протягом якого керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення про призначення документальної позапланової перевірки при припиненні діяльності фізичною особою підприємцем (фізичною особою, яка здійснювала незалежну професійну діяльність) або за заявою платника податків, ПКУ не визначено.

Отже, зважаючи на факт внесення щодо позивача запису про припинення підприємницької діяльності такий і надалі обліковується у Головному управлінні ДПС у Харківській області як фізична особа, яка отримувала доходи від провадження підприємницької діяльності і яка має забезпечити остаточні розрахунки з податків від провадження підприємницької діяльності та подати декларацію за останній базовий податковий (звітний) період.

Аналогічний підхід викладено у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2021 року у справі № 480/2004/19, яка підлягає врахуванню відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Враховуючи те, що розпочата процедура припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є підставою для проведення документальної позапланової перевірки такої особи, суд зазначає про наявність підстав для проведення відповідачем невиїзної документальної перевірки позивача.

Стосовно адреси для надсилання відповідачем позивачу наказу про проведення перевірки, повідомлення про надання документів для перевірки, акту перевірки та податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті (п. 42.1. ст. 42 ПК України).

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2. ст. 42 ПК України).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п. 42.3. ст. 42 ПК України).

Платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Для осіб, які є фінансовими агентами, листування з контролюючим органом в електронній формі є обов`язковим у випадках, визначених цим Кодексом.

У разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

На вимогу платника податків, який отримав документ в електронній формі, контролюючий орган надає такому платнику податків відповідний документ у паперовій формі протягом трьох робочих днів з дня надходження відповідної вимоги (у паперовій або електронній формі) платника податків (п. 42.5. ст. 42 ПК України).

Наказ про проведення перевірки, повідомлення про надання документів для перевірки, акт перевірки та спірні податкові повідомлення-рішення надіслані відповідачем на адресу позивача відповідно до даних облікової картки платника: : АДРЕСА_2 .

Позивач не подавав відповідачу відомостей про зміну даних адреси місцезнаходження, що сторонами не заперечується.

Посилання позивача на відсутність інформації по поштовим відправленням на сайті "Укрпошта" відповідно до трекінгів поштових відправлень суд не приймає до уваги, оскільки факт направлення позивачу та повернення неотриманих позивачем поштових відправлень підтверджується матеріалами справи.

Тому, суд доходить висновку, що відповідач здійснював надсилання документів на відому йому податкову адресу позивача відповідно до вимог ст. 42 ПК України, що, відповідно, вказує на дотримання суб`єктом владних повноважень процедури повідомлення позивача про проведення перевірки за наслідком припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності.

Щодо позиції представника позивача, що відповідачем порушено вимоги щодо місця проведення невиїзної перевірки, суд зазначає наступне.

Згідно з абц. 7 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Отже, відсутні вимоги проведення документальної невиїзної перевірки приміщенні контролюючого органу саме за місцем реєстрації платника податків.

Судом встановлено, що перевірка проведена за адресою: вул. Петра Болбачана, буд. 25, м. Харків, приміщення Головного управління ДПС у Харківській області.

З урахуванням того, що перевірка проведена в приміщенні контролюючого органу, вказана позиція представника позивача є помилковою та не відповідає фактичним обставинам справи.

При цьому, оскільки податкове законодавство не розмежовує підстави призначення документальної позапланової перевірки в залежності від її виду (виїзна чи невиїзна), суд вважає, що в спірній ситуації контролюючим органом не було допущено порушень при призначенні документальної позапланової перевірки позивача. Проведення такої перевірки в приміщенні контролюючого органу, за умови фактичного припинення підприємницької діяльності та відсутності місця здійснення такої діяльності, не може слугувати підставою для висновку про порушення процедури призначення та проведення перевірки та не має наслідком протиправність рішень контролюючого органу, прийнятих за результатами проведеної з відома платника податків перевірки.

Щодо строків проведення перевірки, суд зазначає, що у відповідності до п. 102.1. ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39і39-2цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39і39-2цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

У відповідності до пункту 52-2 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабміном, зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПКУ. Відповідно до пп. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ, тимчасово, до 01 серпня 2023 року, для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім випадків, передбачених пп. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39 2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17 березня 2020 р. Nє 533-1X, який набрав чинності 18 березня 2020 (далі -Закон України Nє 533-1X від 18 березня 2020), підрозділ 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України було доповнено п.522, відповідно до якого установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня по 31 травня 2020 року, крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України шодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців`від 14 липня 2020 р. Nє786-IX, що набрав чинності 08 серпня 2020 р. (далі - Закон України № 786-1X від 14 липня 2020 р.), п.522 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК в пункт 52-2 внесено зміни, зокрема, установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім: документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Законом України Закон України від 03.03.2022 № 2118-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану" ПК України було доповнено положеннями, згідно з якими тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюються з урахуванням особливостей, визначених у п.69. Так, пунктом п.522 передбачено, що дія пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану. Установити мораторій на проведення документальних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, судом встановлено відсутність процедурних порушень Головним управлінням ДПС у Харківській області під час призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 .

Інші зауваження представника позивача не мають вирішального значення під час вирішення питання про обґрунтованість рішень, прийнятих за результатом проведеної перевірки позивача.

Повертаючись до оцінки порушень, які виявлені ГУ ДПС у Харківській області під час проведення перевірки діяльності ОСОБА_1 як фізичної особи підприємця, суд зазначає наступне.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлені главою 1 розділу XIV Податкового кодексу України.

За правилами пункту 291.2. статті 291 цієї глави, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

З урахуванням вимог пунктом 297.1 статті 297 Податкового кодексу України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів:

1) податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених абзацами другим і третім підпункту 133.1.1 та підпунктом 133.1.4 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу;

2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - четвертої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою;

3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи;

4) податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва;

5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, відповідно до пункту 291.4. статті 291 Податкового кодексу України, поділяються на чотири групи платників єдиного податку.

За вимогами, які діяли у відповідний спірний період (2017-2020 роки) платники єдиного податку поділялися на групи за такими правилами :

1) перша група - це фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 гривень;

2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень (не поширюється на ФОП, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (група 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, що відносяться виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи);

3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень;

4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники.

Відповідно до підпункту 298.1.1.пункту 298.1 статті 298 Податкового кодексу України, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

За вимогами підпункту 5 пункту 298.3. цієї статті, у заяві зазначаються такі обов`язкові відомості, як обрані суб`єктом господарювання види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010.

За правилами пунктів 293.1, 293.2, 293.3 статті 293 Податкового кодексу України (у відповідній редакції), ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки). Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами або радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - у межах до 10 відсотків розміру прожиткового мінімуму; 2) для другої групи платників єдиного податку - у межах до 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати. Відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

В силу вимог підпункту 2 підпункту п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України, до доходу платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці), отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи, встановлюється ставка єдиного податку у розмірі 15 відсотків.

А в силу вимог підпункту 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Як вбачається зі змісту акту перевірки (т1. а.с.95), ФОП ОСОБА_1 у період з 18.08.2017 по 01.09.2017 перебував на загальній системі оподаткування, у період з 01.09.2017 по 01.04.2019 перебував на ІІ групі спрощеної системи оподаткування, з обраним видом діяльності «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах», у період з 01.04.2019 по 07.12.2020 перебував на загальній системі оподаткування, а саме «Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах».

Вказані обставини не є спірними у даних правовідносинах.

Водночас, спірним питанням у цій справі, є, зокрема, те, чи були порушені позивачем у 2017 році умови перебування на спрощеній системі оподаткування і чи виник у нього обов`язок перейти на загальну систему оподаткування.

Зокрема, як вбачається зі змісту акту перевірки, підставою для переходу позивачем на загальну систему оподаткування, на думку податкового органу, слугувало те, що позивачем здійснювалася діяльність не зазначена у реєстрі платників єдиного податку саме за кодом КВЕД 47.19 (інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах).

Національний класифікатор України «Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010» затверджений наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики №457 від 11 жовтня 2010 року та набрав чинності з 01 січня 2012 року.

Методологічні основи та пояснення до позицій Класифікації видів економічної діяльності затверджені наказом Державної служби статистики України №396 від 23 грудня 2011 року.

Відповідно до таких пояснень секція G включає оптову та роздрібну торгівлю (тобто продаж без перероблення) будь-якими видами товарів і надання допоміжних послуг, пов`язаних із торгівлею товарами. Оптова та роздрібна торгівля є кінцевим етапом у реалізації (розподіленні, дистрибуції) товарів. Відмінність між розділами 46 (оптова торгівля) та 47 (роздрібна торгівля) базується на типі споживача, що переважає. Оптова торгівля - це перепродаж (продаж без перероблення) нових або уживаних товарів роздрібним торговцям, підприємствам й організаціям або іншим оптовикам, діяльність агентів чи посередників з купівлі товарів від імені подібних осіб або продажу товарів подібним особам і компаніям. Основними типами підприємств у сфері оптової торгівлі є оптові торговельні підприємства, тобто оптовики, які отримують право власності на товари, які вони продають, а саме: оптові торговці або біржовики, промислові дистриб`ютори (підприємства оптової торгівлі, що спеціалізуються на продажу промислових товарів), експортери, імпортери, закупівельні організації, філії та офіси з продажу (крім магазинів роздрібної торгівлі), які утримуються підприємствами добувної промисловості (окремо від заводів і шахт) для збуту власної продукції і функції яких не обмежені прийманням замовлень, що виконуються шляхом прямого відвантаження товарів із заводів або шахт.

Роздрібна торгівля - це перепродаж (продаж без перероблення) нових або уживаних товарів для особистого споживання або домашнього користування переважно населенню в магазинах, торгових центрах, наметах, кіосках, компаніями поштового замовлення, вуличними торговцями, споживчими кооперативами, компаніями, що спеціалізуються на організації аукціонів тощо. Більшість підприємств роздрібної торгівлі отримують право власності на товари, які вони продають, однак деякі з них виступають як агенти та від імені замовника здійснюють продаж товарів на умовах консигнації або комісії.

Відтак, розділ 46 КВЕД включає оптову торгівлю за власний рахунок або на основі контракту (комісійна торгівля) як на внутрішньому оптовому ринку, так і на зовнішньому ринку (імпорт/експорт).

Разом із тим, розділ 47 КВЕД включає роздрібну торгівлю, крім торгівлі автотранспортними засобами та мотоциклами, а саме, перепродаж (продаж без перероблення) нових або уживаних товарів для особистого споживання або домашнього користування переважно населенню, який здійснюють магазини, торгові центри, кіоски, намети, компанії поштового замовлення (у т. ч. у мережі Інтернет), рознощики і вуличні торговці, споживчі кооперативи тощо.

Згідно із Методичними поясненнями, роздрібну торгівлю класифікують, насамперед, за типом місця торгівлі (роздрібну торгівлю в магазинах - у групах 47.1-47.7; роздрібну торгівлю поза магазинами - у групах 47.8-47.9). Роздрібна торгівля в магазинах включає роздрібну торгівлю уживаними товарами (клас 47.79). Роздрібна торгівля в магазинах у подальшому розподіляється на спеціалізовану (групи 47.2-47.7) та неспеціалізовану роздрібну торгівлю (група 47.1). Спеціалізовану роздрібну торгівлю новими товарами класифікують за асортиментом товару, який підлягає продажу. Торгівля поза магазинами деталізована за формами торгівлі, такими як роздрібна торгівля з лотків і на ринках (група 47.8) та інші форми роздрібної торгівлі, що їх здійснюють поза магазинами, зокрема, за поштовим замовленням або через мережу Інтернет, шляхом доставки "від порога до порога", за допомогою торгових автоматів тощо (група 47.9).

Одночасно роз`яснено, що описані у цьому розділі товари обмежуються товарами, зазвичай іменованими як споживчі товари.

Згідно із визначенням, наведеним у наказах Держкомстату №519 від 14 листопада 2006 року, №480 від 29 грудня 2007 року, споживчі товари (послуги) - це товари (послуги), що використовуються населенням для особистого або загальносімейного споживання, або товари роздрібної торгівлі.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що ФОП Набока з 01.09.2017 по 01.04.2019 перебував на ІІ групі спрощеної системи оподаткування по КВЕД 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі у неспеціалізованих магазинах».

Так, згідно з поясненнями до КВЕД 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі у неспеціалізованих магазинах», цей клас включає роздрібну торгівлю широким асортиментом товарів без переваги продуктів харчування, напоїв або тютюнових виробів; діяльність універсальних магазинів, які здійснюють торгівлю довільним асортиментом товарів, у т.ч. одягом, меблями, побутовими приладами, залізними виробами, косметичними засобами, ювелірними виробами, іграшками, спортивними товарами тощо.

Для роздрібної торгівлі характерним є обслуговування численного контингенту покупців, які у свою чергу, характеризуються різноманітними потребами, інтересами, запитами.

До стаціонарної торговельної мережі відносяться торговельні об`єкти, що розміщені в спеціально обладнаних і призначених для ведення торгівлі будівлях. Такими підприємствами можуть бути магазини, магазини-склади, спеціально організовані ринки.

Основним видом роздрібної мережі є магазин.

Магазин це підприємство роздрібної торгівлі, яке реалізує товари і надає послуги безпосередньо споживачам. На відміну від дрібно роздрібної мережі для магазину характерна наявність торгового залу, підсобних і допоміжних приміщень для здійснення торгово-технологічних операцій.

Магазин це узагальнене поняття. Воно поширюється на більшість типів роздрібних підприємств торгові центри, універмаги, універсами, спеціалізовані підприємства, дрібнооптові підприємства.

Відповідно до наказу Державного комітету статистики України «Про затвердження Інструкції щодо заповнення форм державних статистичних спостережень стосовно торгової мережі та мережі ресторанного господарства» 24.10.2005 N 327, (Інструкція, розд.3) за спеціалізацією магазини поділяють на:

- спеціалізований - різновид магазину, у якому здійснюється торгівля широким асортиментом товарів однієї або декількох (не більше чотирьох) товарних груп. Можуть продаватись товари інших товарних груп, але кожна з них не повинна перевищувати 5% обсягу роздрібного товарообороту магазину. Вид спеціалізації визначається за найбільшою за обсягом продажу товарною групою;

- неспеціалізований (універсальний) - різновид магазину, асортимент якого включає широку (5 і більше) номенклатуру товарних груп.

Неспеціалізовані магазини реалізують товари різних груп, не пов`язаних між собою спільністю попиту. На відміну від універсальних магазинів вони пропонують обмежений асортимент товарів і мають невеликі торгові площі.

Відтак, підсумовуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що роздрібна торгівля через неспеціалізовані магазини (у розрізі КВЕД 47.19) характеризується продажем (продажем без переробки) товарів населенню та іншим споживачам для власних потреб/ споживання або домашнього користування, та які, водночас, не позиціонуються як прибуткові організації, оптовики, які отримують право власності на такі товари з метою подальшої реалізації таких придбаних товарів в силу специфіки своєї господарської діяльності з метою отримання прибутку (як то, оптові торговці або біржовики, промислові дистриб`ютори (підприємства оптової торгівлі, що спеціалізуються на продажу промислових товарів), експортери, імпортери, закупівельні організації, філії та офіси з продажу (крім магазинів роздрібної торгівлі).

Так, в ході проведення перевірки встановлено здійснення ФОП ОСОБА_1 у 2017 році господарських операцій та отримання доходу за видом діяльності, не зазначеному у реєстрі платників єдиного податку, а саме: оптова торгівля, що згідно з класифікацією видів економічної діяльності може відноситися до секції G коду 46 (Оптова торгівля). У зв`язку з цим, відповідачем зроблено висновок про необхідність переходу позивача з 01 січня 2018 року на загальну систему оподаткування.

Висновок про здійснення діяльності не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, податковим органом зроблено на підставі того, що між ОСОБА_1 (постачальник) та Золочівською селищною радою (покупець) укладено договір № 3-Н від 20.12.2017 (т. 3 а.с. 47), відповідно до якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця подарунки та винагороди. Найменування, ціна, кількість і вартість відображена в накладних на поставлений товар, які є невід`ємною частиною цього договору (п. 1 договору).

Доставка товару здійснюється транспортом постачальника (п. 4 договору).

Факт підтвердження виконання вказаного договору підтверджується платіжними дорученнями № 1460 від 21.12.2017 на суму 39600,00грн., № 696 від 03.04.2018 на суму 1353,60 грн.; накладними № 2880 від 20.12.2017, № 495 від 02.04.2018.

Листом Золочівської селищної ради від 06.01.2022 № 42/02-22 (сформованим на запит ГУ ДПС у Харківській області - т.3 а.с. 30) ГУ ДПС у Харківській області повідомлено, що селищна рада є неприбутковою організацією, тому податкові накладні по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_1 по придбанню товару (IV квартал 2017 року, I, II, IV квартали 2018 року, II квартал 2019 року) не оформлювались.

Таким чином, суд зазначає, що оскільки податковим органом не надано до суду доказів того, що Золочівська селищна рада відноситься до прибуткових/оптових організацій, метою діяльності якої є перепродаж товарів задля отримання прибутку, а ФОП ОСОБА_1 одноразово у грудні 2017 року реалізував Золочівській селищній раді (як кінцевому споживачу) споживчий товар (новорічні подарунки) на суму 39600,00грн., інших доказів на підтвердження того, що позивач у 2017 році проводив саме оптову торгівлю як під час проведення перевірки (як то укладені договори про зобов`язання ФОП ОСОБА_1 постачати товар на користь Золочівської селищної ради протягом певного періоду часу), так і під час розгляду справи, відповідачем також не надано, а чинним законодавством не заборонено ФОП укладати правочини, суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_1 у IV кварталі 2017 року здійснював господарську діяльність, яка відповідає видам економічної діяльності КВЕД 47.19 «Інші види роздрібної торгівлі у неспеціалізованих магазинах», що відповідає видам діяльності, зазначеним у реєстрі платників єдиного податку, що, відповідно, вказує на помилковість висновків ГУ ДПС у Харківській області про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог ч.2 пп.293.4 ст.293 Податкового кодексу України.

Як вже зазначалося вище, за вимогами підпункту 2 підпункту п.293.4 ст.293 Податкового кодексу України, до доходу платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці), отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи, встановлюється ставка єдиного податку у розмірі 15 відсотків.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що під час розгляду справи не знайшов підтвердження висновок ГУ ДПС у Харківській області про порушення ФОП ОСОБА_1 у IV кварталі 2017 року правил перебування на спрощеній системі оподаткування, в частині отримання доходу від виду економічної діяльності не зазначеному у реєстрі платників єдиного податку, то, відповідно, позивач не обтяжений обов`язком відображення суми доходу за договором від 20.12.2017 №3-Н, у сумі 39 600,00 грн, у податковій декларації платника єдиного податку від 02.02.2018 №1477, як обсяг доходу, що оподаткований за ставкою 15 відсотків (згідно з пунктом 293.4 статті 293 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України), у звітному (податковому) періоді, та визначати податкове зобов`язання з такого доходу з подальшою сплатою його до бюджету у строки, передбачені п. 57.1 ст. 57 Кодексу, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування податкового повідомлення рішення ГУ ДПС у Харківській області від 01.12.2022 № 0 (яким позивачу встановлено порушення щодо заниження суми податкового зобов`язання з єдиного податку за 2017 рік, у сумі - 5 940,00 гривень (39 600,00*15%).

Стосовно підстав для прийняття податкового повідомлення рішення № 01.12.2022 № (яким ФОП ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 384489,79 грн.), правова позиція податкового органу зводиться до того, що дохід у сумі - 1 391 326,74 грн., визначений ПП-ФО ОСОБА_1 відповідно пп. 1 п. 292.1 Кодексу у податковій декларації платника єдиного податку від 04.02.2019 № (2018 рік), та дохід у сумі 323 604,76 грн., зазначений у податковій декларації платника єдиного податку від 22.04.2019 № (І квартал 2019 року), підлягає оподаткуванню за правилами загальної системи оподаткування з 01 січня 2018 року, та виникає обов`язок відповідно до п. 177.5 ст. 177 Кодексу, щодо подання до контролюючого органу податкових декларацій за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені для платників на загальній системі оподаткування Кодексом, для річного звітного податкового періоду.

Тобто, як вважає податковий орган, оскільки позивачем (під час перебування на спрощеній системі оподаткування) отримано дохід від діяльності, яка не відповідає коду КВЕД 47.19 та позивачем порушено строки переходу на сплату інших податків з 01.01.2018, то подальший отриманий у 2018-2019 років дохід підлягає оподаткуванню за правилами загальної системи оподаткування.

Так, за приписами п. 177.1 ст. 177 ПК України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 167.1. п. 167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця (п. 177.2 ст. 177 ПК України).

Згідно п. 177.5 ст. 177 ПК України, фізичні особи - підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, в якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.

Водночас, враховуючи встановлені судом вище обставини дотримання ФОП ОСОБА_1 приписів абз. 7 п. 298.2.3 п. 298.3 ст. 298 КАС та отримання у 2017 році доходу від проведення господарської діяльності, зазначеній у реєстрі платників єдиного податку, що, відповідно, невілює обов`язок позивача на ініціювання переходу на загальну систему оподаткування з 01.01.2018 та оподаткування доходу, отриманого позивачем у наступним звітних періодах (2018, 2019 роки) за правилами загальної системи оподаткування.

Відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для донарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб та застосування штрафних санкцій, за наслідком чого податкове повідомлення-рішення №0 від 01.12.2022 також підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Оскільки судом вище підтверджено правомірність перебування позивача на спрощеній системі оподаткування та не допущення ФОП ОСОБА_1 реалізації товарів поза межах діяльності за кодом КВЕД 47.19, то підстави для переходу позивача з 01.01.2018 року на загальну систему оподаткування також відсутні, з огляду на що ФОП ОСОБА_1 не зобов`язаний в силу приписів п. 177.5 ПК України подавати до контролюючого органу податкові декларації за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені для платників на загальній системі оподаткування Кодексом, для річного звітного податкового періоду.

Отже, наявні підстави також для скасування податкового повідомлення рішення № 0 від 01.12.2022.

Надаючи правову оцінку податковому повідомленню-рішенню від 01.12.2022 № 0 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем «Військовий збір, що сплачує фізична особа за результатами річного декларування», суд зазначає наступне.

З 1 січня 2015 року набрали чинності зміни, внесені Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" № 71-VІІІ від 28.12.2014, в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб-підприємців.

Так, відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України, а саме: фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

При цьому, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст.163 Податкового кодексу України: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходу, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка проводить незалежну професійну діяльність згідно зі статтею 178 цього Кодексу.

Згідно п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Отже, військовий збір нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу. Ставка збору встановлена на рівні 1,5 відсотка.

Зважаючи на те, що в ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку про безпідставність висновків податкового органу про заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу, судом підтверджено дотримання позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування (друга група), то, відповідно, відсутні підстави для нарахування позивачу військового збору у загальній сумі 31693,09 грн.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 01.12.2022 № 0 підлягає скасуванню.

Стосовно правомірності прийняття податкового повідомлення рішення № 0 від 01.12.2022, суд зазначає наступне.

Так, правова позиція податкового органу грунтується на тому, що у зв`язку з відсутністю книги обліку (доходів та витрат) та банківських виписок по розрахунковим рахункам фізичної особи-підприємця, контролюючим органом датою перевищення граничного доходу у розмірі 1 000 000,00 гривень (в розумінні статті 181 Кодексу), визначено останній місяць звітного 2018 року, на підставі задекларованого ОСОБА_1 доходу у розмірі - 1 391 326,74 гривень, у податковій декларації платника єдиного податку від 22.04.2019 № (за 2018 рік). У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 згідно з п.181.1 ст. 181 та п.183.4 ст.183 Кодексу мав обов`язок з реєстрації платником ПДВ з 11 січня 2019 року. У період з 11.01.2019 по 07.12.2020, отриманий дохід, підлягає оподаткуванню ПДВ на загальних підставах за ставкою 20%.

Шляхом співставлення показників податкових декларацій платника єдиного податку, у яких ОСОБА_1 відображено суми отриманих доходів від здійснення підприємницької діяльності, з урахуванням первинних документів, отриманих від податкових агентів, якими відображено у податкових розрахунках про суми виплачених доходів доходи, у період з 11.01.2019 по 07.12.2020, визначено суму доходу у розмірі 491 325,76 гривень.

Всупереч наведеній нормі податкового законодавства платником податків ПП-ФО ОСОБА_1 не було надано заяву на реєстрацію платником ПДВ.

Відтак, перевіркою правильності розрахунку ПДВ, у період з 11.01.2018 по 07.12.2020, встановлено порушення ПП-ФО ОСОБА_1 п.181.1 ст.181, п.183.4 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 п.188.1 ст.188, п.200.1 ст.200 Кодексу, що призвело до заниження ПДВ, у розмірі - 98 265,15 грн. (491 325,76* ставка податку 20% = 98 265,15 гривень).

За приписами п. 181.1 ст. 181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі операцій з постачання товарів/послуг з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі (зокрема, але не виключно шляхом встановлення спеціального застосунку або додатку на смартфонах, планшетах чи інших цифрових пристроях), нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Відповідно до п. 183.2 ст. 183 ПК України, у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу

Згідно п.183.4 ст. 183 ПК України, у разі переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця, в якому здійснено перехід на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом. Якщо такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 182.1 статті 182 цього Кодексу, реєстраційна заява подається у строк, визначений пунктом 183.3 цієї статті.

У разі зміни ставки єдиного податку відповідно до підпункту "б" підпункту 4 пункту 293.8 статті 293 цього Кодексу реєстраційна заява подається не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку календарного місяця, в якому буде застосовуватися ставка єдиного податку, що передбачає сплату податку на додану вартість.

Отже, законодавцем передбачено обов`язок платника податків (крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи) у разі отримання доходу, що перевищує 1 000 000 грн. протягом останніх 12 календарних місяців зареєструватись як платник податку, а у випадку переходу осіб із спрощеної системи оподаткування, що не передбачає сплати податку, на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом, у випадках, визначених главою 1 розділу XIV цього Кодексу, за умови, що такі особи відповідають вимогам, визначеним пунктом 181.1 статті 181 цього Кодексу, реєстраційна заява подається не пізніше 10 числа першого календарного місяця

У силу приписів п. 183.10 ст. 183 ПК України, будь-яка особа, яка підлягає обов`язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за ненарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування.

Таким чином, суб`єкти господарювання, які підлягають обов`язковій реєстрації платниками ПДВ вважаються платниками цього податку, незалежно від того, чи подавали вони заяву на таку реєстрацію, чи ні.

Згідно з пп.«б» п. 184.1 ст. 184 ПК України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом, виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо: будь-яка особа, зареєстрована як платник податку, прийняла рішення про припинення та затвердила ліквідаційний або передавальний баланс щодо своєї діяльності відповідно до законодавства за умови сплати суми податкових зобов`язань із податку у випадках, визначених цим розділом.

Таким чином, приватний підприємець має нести відповідальність на рівні зареєстрованого платника податку на додану вартість з дня, наступного за граничним днем, який встановлений для подання заяви про реєстрацію платником такого податку, тобто з 11 числа календарного місяця до дня прийняття рішення про припинення господарської діяльності.

Водночас, правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку регламентовано главою 1 Розділу XIV ПК України.

Так, п. 291.2. ст. 292 ПК України (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин останній місяць звітного 2018 року), спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно абз. п. 292.4 ст. 294 ПК України (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин останній місяць звітного 2018 року), суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Згідно абз.7 пп. 298.2.3. п. 298.2 статті 298 ПК України (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин останній місяць звітного 2018 року) платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Таким чином, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що отриманий платником єдиного податку, який перебуває на спрощеній системі, дохід (більше 1000 000 грн.) підлягає оподаткуванню ПДВ на загальних підставах, у разі, якщо такий платник єдиного податку здійснює господарську діяльність, не зазначену у реєстраційних даних платника єдиного податку та, в подальшому, порушує строки здійснення переходу на сплату інших податків і зборів.

Натомість, у спірних правовідносинам, як констатовано судом вище, ФОП ОСОБА_2 як платник єдиного податку (ІІ група) на спрощеній системі оподаткування, у перевіряємий період вчинював господарську діяльність у відповідності до свого КВЕД 47.19, тобто з дотриманням умови перебування на спрощеній системі оподаткування, у 2018 році у позивача не відбулося перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платника єдиного податку ІІ групи, визначеного підпунктом 2 пункту291.4 статті 291ПК України (1500000,00 грн), а відтак у контролюючого органу були відсутні підстави з 11.01.2019 застосовувати до позивача загальну систему оподаткування.

Отже, отриманий позивачем дохід за період з 11.01.2019 по 07.12.2020 не підлягає оподаткуванню ПДВ 20 %.

Відтак, суд приходить до висновку про недоведеність висновків податкового органу про порушення ФОП ОСОБА_1 п.181.1 ст.181, п.183.4 ст.183, п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 п.188.1 ст.188, п.200.1 ст.200 Кодексу, що призвело до заниження ПДВ, у розмірі - 98 265,15 грн. (491 325,76* ставка податку 20% = 98265,15 гривень), за наслідком чого податкове повідомлення - рішення № 0 від 01.12.2022 також підлягає скасуванню.

Додатково суд також зауважує, що Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку врегульований статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Відповідно до положень пункту 299.2 статті 299 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Відповідно до пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: 1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву; 2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення; 3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, шляхом подання заяви до контролюючого органу: у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Згідно з пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України, у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Системний аналіз вищенаведених положень податкового законодавства дає підстави для висновку про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу лише у встановлених законом випадках.

Таким чином, способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постановах від 19 червня 2020 року у справі №2040/6313/18, від 21 січня 2021 у справі №808/402/17.

Згідно ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено та не заперечується відповідачем, що ФОП ОСОБА_1 у період з 01.09.2017 по 01.04.2019 перебував на другій групі спрощеної системи оподаткування

Всупереч наведеним вище нормам Податкового кодексу України, під час розгляду справи по суті відповідачем не було надано відповідного рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платника єдиного податку 2 групи ФОП ОСОБА_1 з підстав здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку.

Аналіз матеріалів справи та встановлених судом обставин справи та застосованих до спірних правовідносин норм матеріального права дає підстави вважати, що оскільки під час розгляду справи не було встановлено факту анулювання реєстрації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 , то відсутні підстави для виникнення у позивача в охоплений перевіркою період обов`язку нараховувати та сплачувати податок на додану вартість у відповідності до норм Податкового кодексу України.

Підсумовуючи вищезазначене, суд констатує, що оскільки зафіксовані в акті перевірки порушення є похідними від порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування (друга група), що не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи, відповідачем не надано до суду рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платника єдиного податку 2 групи ФОП ОСОБА_1 з підстав здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, а відтак в межах спірних відносин у позивача відсутній обов`язок подання податкових декларацій про майновий стан і доходи, нарахування, утримання та перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб, обов`язок переходу зі спрощеної системи оподаткування на загальну, коректного відображення суми чистого доходу для правильного обрахунку податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності та військового збору від здійснення підприємницької діяльності, нарахування, утримання та перерахування до бюджету військового збору у відповідності до норм Податкового кодексу України.

На підставі висновків суду про скасування спірних податкових повідомлень рішень № 0 від 01.12.2022, № 0 від 01.12.2022 року, № 0 від 01.12.2022, № 0 від 01.12.2022 року, № 0 від 01.12.2022, суд вважає за можливе також скасувати податкову вимогу № 0-2040 від 29.05.2023 на суму 546779,32 грн. (тобто на суму згідно вказаних податкових повідомлень - рішень), враховуючи похідний характер формування відповідачем податкового боргу на підставі вказаних вище податкових повідомлень рішень.

Стосовно строків давності для зберігання документів платником податків, судзазначає, що відповідно до абз. 1 п. 44.1 ст. 44 ПКУ для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 44.3 ст. 44 ПКУ встановлено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених п. 44.1 ст. 44 ПКУ, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше: 2555 днів для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю відповідно до ст. 39 і 39-2 ПКУ (п.п. 44.3.1 п. 44.3 ст. 44 ПКУ); 1825 днів для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються, зокрема, фізичними особами підприємцями, у тому числі такими, що обрали спрощену систему оподаткування, щодо виплачених нерезиденту доходів (прибутків) із джерелом їх походження з України, що оподатковуються в порядку, визначеному п. 141.4 ст. 141 ПКУ, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з п.п. 44.3.1 п. 44.3 ст. 44 ПКУ (п.п. 44.3.2 п. 44.3 ст. 44 ПКУ); 1095 днів для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 п. 44.3 ст. 44 ПКУ (п.п. 44.3.3 п. 44.3 ст. 44 ПКУ); 1095 днів для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи (п.п. 44.3.4 п. 44.3 ст. 44 ПКУ).

Строки зберігання документів та інформації, визначені цим пунктом, розраховуються з дня подання податкової звітності чи іншої звітності, передбаченої цим Кодексом, для складення якої використовуються зазначені документи та/або інформація, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного строку подання такої звітності, а для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - з дня завершення строку їх дії).

У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1825 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю відповідно до статей 39 і39-2,пункту 141.4статті 141 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, у встановленому законодавством порядку передаються до архіву.

Передбачені цим пунктом строки зберігання документів та інформації продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках, передбаченихпунктом 102.3статті 102 цього Кодексу.

З огляду на наведене, враховуючи зупинення перебігу строків, визначених Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Пунктом 44.7 статті 44 ПК України передбачено, що у разі якщо посадова особа контролюючого органу, яка здійснює перевірку, відмовляється з будь-яких причин від врахування документів, наданих платником податків під час проведення перевірки, платник податків має право до закінчення перевірки надіслати листом з повідомленням про вручення та з описом вкладеного або надати безпосередньо до контролюючого органу, який призначив проведення перевірки, копії таких документів (засвідчені печаткою платника податків (за наявності печатки) та підписом платника податків-фізичної особи або посадової особи платника податків-юридичної особи).

Протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта перевірки платник податків має право надати до контролюючого органу, що призначив перевірку, документи, які підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності.

У разі якщо під час проведення перевірки платник податків надає документи менше ніж за три дні до дня її завершення або коли надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу менше ніж за три дні до дня завершення перевірки, проведення перевірки продовжується на строк, визначений статтею 82 цього Кодексу.

У разі якщо надіслані у передбаченому абзацом першим цього пункту порядку документи надійшли до контролюючого органу після завершення перевірки або у разі надання таких документів відповідно до абзацу другого цього пункту, контролюючий орган має право не приймати рішення за результатами проведеної перевірки та призначити позапланову документальну перевірку такого платника податків.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Цьому обов`язку кореспондує право посадових осіб контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таке право закріплене нормою пункту 85.4 статті 85 ПК України.

Отже, ст. 44 ПКУ встановлено мінімальні строки зберігання документів та інформації, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів із збільшенням цього строку при проведенні процедури оскарження у разі визначення сум зобов`язань контролюючими органами.

Крім того, обов`язок зберігати первинні документи, на підставі яких формується звітність, протягом 1095 днів, встановлений пунктом 44.3 статті 44 ПК України, не зникає після припинення статусу ФОП. Цей обов`язок забезпечує можливість контролюючих органів перевірити правильність нарахування податків за минулі періоди.

Відтак, надання платником фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих ним показників податкового обліку. Обов`язок платника зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Відповідальність за вищезазначене порушення передбачена п. 121.1 ст. 121 ПК України, а саме: незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, -тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020,0 гривень.

Суд вказує, що аналогічні висновки у постановах Великої Палати Верховного суду від 13.03.2019 у справі № 199/6713/14-ц, від 14,03.2019 у справі № 9901/34/19, від 07.11.2019 у справі №9901/324/19

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у Харківській області на адресу платника податків ОСОБА_1 сформовано запит № 42717/6/20-40-07-17-17 від 05.10.2021 (т. 4 а.с. 61-62), в якому ОСОБА_1 повідомлено, що Головне управління ДПС. у Харківській області повідомляє, що відповідно до відомостей, наявних в інформаційних базах даних державним реєстратором 07.12.2020 до Єдиного державного реєстру (далі за текстом - ЄДР) внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за власним бажанням. ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах ДПС як фізична особа, що отримувала доходи від підприємницької діяльності, має не закриті інтегровані картки. Враховуючи вищевикладене, з метою організації проведення документальної позапланової перевірки, захисту економічних інтересів держави, недопущення ухилення від сплати податків та неухильного дотримання вимог чинного законодавства України, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20. п. 41.1 ст. 41, я. 61.1, 61.2 ст. 61, п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62, ст. 73 Кодексу, ГУ ДПС у Харківській області повідомила ОСОБА_1 про необхідність підготовки до початку перевірки первинних документів, на підставі яких формувались показники у податкових декларацій у період з 18.08.2017 по 07.12.2020 згідно переліку.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, вказаний запит податкового органу направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення (трек-номер поштового відправлення 341). Зазначене поштове відправлення повернуто за зворотною адресою до Головного управління ДПС у Харківській області, згідно відміток оператора поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Позивачем вказані обставини не спростовано та не надано заперечень щодо дотримання податковим органом процедури направлення запиту на адресу позивача.

Водночас, правова позиція позивача ґрунтується виключно на тому, що ГУ ДПС у Харківській області не дотримано вимоги щодо самого змісту такого запиту податкового органу, оскільки: у запиті взагалі відсутня суть та перелік податкової інформації, яка була отримана та попередньо опрацьована податковим органом; у запиті не зазначено, ким саме (назва органу ДПС, ПІБ посадової особи), коли та в рамках яких саме заходів (зустрічна звірка, камеральна перевірка, документальна перевірка) було здійснено попередній аналіз господарської діяльності позивача; у запиті відсутні посилання на конкретний підпункт ст. 73 ПКУ як на підставу для надіслання та складення такого запиту (які до речі є обов`язковими); про конкретні порушення позивачем вимог законодавства у запиті мова не йде; запит надісланий не в рамках проведення перевірки, оскільки наказ на проведення перевірки складений набагато пізніше, а саме 21.12.2021 року, відповідно вказаний запит не має взагалі будь-якого відношення до проведеної перевірки податковим органом позивача; у запиті зазначено, що він направлений з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки; також, позивач звертає увагу шановного суду, що у наказі № 9722- п від 21.12.2021 року відсутні будь-які посилання на вказаний запит ГУ ДПС у Харківській області.

На спростування вказаної аргументації позивача, суд зазначає, що зі змісту запиту ГУ ДПС у Харківській області № 42717/6/20-40-07-17-17 від 05.10.2021 вбачається, що останній сформовано у зв`язку з припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ; вказаний запит містить посилання на Порядок зняття з обліку у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів та фізичних осіб-підприємців, визначений розділом XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 та пп.78.1.7 п.78.1. ст. 78 ПК України щодо проведення документальної позапланової перевірки у випадку, зокрема, припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця.

Відтак, запит ГУ ДПС у Харківській області № 42717/6/20-40-07-17-17 від 05.10.2021 сформований у відповідності та згідно приписів податкового законодавства, за наявності такої підстави для проведення перевірки господарської діяльності ОСОБА_1 як припинення його підприємницької діяльності, за наслідком чого, позивач повинен був надати до податкового органу запитувану контролюючим органом інформацію.

Водночас, позивачем, всупереч ст. 44, 85 Податкового кодексу України не надано до податкового органу документів, пов`язаних із предметом перевірки, пов`язаних із нарахуванням податків і зборів за період, що перевіряється, з огляду на що ГУ ДПС у Харківській області у відповідності до приписів ст. 121 Податкового кодексу України правомірно застосовано до ОСОБА_1 штрафні санкції згідно податкового повідомлення рішення № 0 від 01.12.2022, тому підстави для його скасування відсутні.

Суд також не вбачає підстав для скасування податкового повідомлення рішення від 01.12.2022 № 0, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем акциз з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 21,15 грн., оскільки позивачем не висловлено своїх заперечень щодо встановлених податковим органом порушень по факту не включення платником податків до податкової декларації акцизного податку від 15.01.2020 № суми виторгу за 28.12.2019 та 30.12.2019 на загальну суму 338,40 грн., а тому з урахуванням розбіжностей між сумою задекларованих та встановлених у ході перевірки податкових зобов`язань, визначено акцизний податок, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету за підсумками перевірки.

В силу частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Стосовно розподілу судових витрат зі сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 вказаної статті Кодексу при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

В даному випадку позовні вимоги задоволено частково, а саме на суму 546779,32 грн.

Сума судових витрат, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача розраховується за формулою: грошова оцінка задоволених позовних вимог х понесені позивачем судові витрати/ціна позову (546779,32 х 12388,09 / 1238808,71 = 5467,80 грн.).

Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, в даному випадку складає 5467,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень- рішень - задовольнити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0 від 01.12.2022 року, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 31693 (тридцять одна тисяча шістсот дев`яносто три)грн. 09 коп.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0 від 01.12.2022 року, яким до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) застосовано штрафні сакції у розмірі 340 (триста сорок) грн.00 грн.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0 від 01.12.2022 року, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 384489 (триста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 79 коп.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0 від 01.12.2022 року, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 122831 (сто двадцять дві тисячі вісімсот тридцять одна) грн. 44 коп.

Скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 0 від 01.12.2022 року, яким ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з фізичних осіб на суму 7425 (сім тисяч чотириста двадцять п`ять)грн. 00 коп.

Скасувати вимогу Головного управління ДПС у Харківській області № 0-2040 від 29.05.2023 року на суму 546779 (п`ятсот сорок шість тисяч сімсот сімдесят дев`ять)грн. 32 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 5467 (п`ять тисяч чотириста шістдесят сім)грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 01 серпня 2025 року.

Суддя А.С.Мороко