Справа № 320/23756/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року справа №320/23756/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві

про про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась у Київський окружний адміністративний суд із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить суд:

-Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи: з 25.07.1988 по 30.07.1990; з 03.09.1990 по 04.10.1996; з 07.10.1996 по 01.01.1998.

-Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати вказані періоди до страхового стажу ОСОБА_1 на підставі записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , як такими, що оформлені відповідно до чинного законодавства України.

Позовні вимоги базуються на тому, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою встановленого зразка за призначенням/ перерахунком пенсії, щодо попереднього розрахунку її страхового стажу відповідно до Закону Украіни «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058. За результатами розгляду її звернення позивач отримала письмову відповідь, з якої дізналася, що відповідачем обраховано стаж без урахування інформації з трудової книжки (серія НОМЕР_1 ).

Позивач вважає рішення відповідача протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно порушує право позивача на належне пенсійне забезпечення, а відтак остання звернувся за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Цією ж ухвалою витребувано у відповідача належним чином засвідчену копію пенсійної справи позивача ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ).

На виконання вимог ухвали 03.06.2025 до суду надійшли матеріали пенсійної справи позивача.

12.06.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, в якому останній просить у задоволенні позовних вимог відмовити, вказує що діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, надаючи відмову позивачу. У відзиві відповідач, серед іншого, посилається на те, що титульна сторінка трудової книжки позивача заповнена з порушеннями вимог Інструкції № 58 від 29.07.1993 №58.

У зв`язку із наведеним, відповідач вважає, що відмовляючи у призначенні позивачеві пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону №1058-ІV, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами України та підзаконними нормативно-правовими актами, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що в жовтні 2024 року ОСОБА_1 (позивач) звернулася до ГУ ПФ в м. Києві із заявою щодо попереднього розрахунку страхового стажу відповідно до Закону Украіни «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.

Незабаром позивач отримала лист від відповідача від 13.11.2024 № 2600-0207-8/217453.

У зазначеній відповіді вказано, що стаж позивача прораховано без урахування інформації з трудової книжки (серія НОМЕР_1 ), водночас загальний стаж позивача обраховано як 24 роки, 9 місяців, 22 дні.

Не погоджуючись із такою відповіддю, у січні 2025 року позивач повторно звернулася до відповідача і просила врахувати відповідний стаж (спірні періоди) згідно із записами в її трудовій книжці.

Листом від 21.02.2025 № 8344-5841/Т-02/8-2600/25 відповідач повторно відмовив позивачу, цього разу посилаючись також на зміст Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій (затверджений Постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637).

Позивач вважає дії відповідача протиправними, оскільки вони порушують право позивача на пенсійне забезпечення, що зумовило звернення до суду.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі за текстом Закон №1058).

Частиною 1 статті 9 Закону №1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

У розумінні абз.36 ст.1 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З огляду на ч.4 ст.24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ (далі за текстом Закон №1788) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 р. №637 (далі за текстом Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що трудовий стаж підтверджується записами у трудовій книжці і лише у випадку відсутності трудової книжки, записів у ній або ж, якщо наявні записи неправильні чи неточні щодо періодів роботи, трудовий стаж може встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Підпунктом 2.3 пункту 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. №162 (далі за текстом Інструкція №162), яка застосовувалася до 17.08.1993 р., визначено, що всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, перовою чи кульковою ручкою, чорнилами чорного, синього чи фіолетового кольору.

Згідно з пп.2.4 п.2 Інструкції №162 з кожним записом, що вноситься на підставі наказу (розпорядження) у трудову книжку (вкладиш) про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу та звільнення, адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (вкладиша) під розписку в особистій картці (типова міжвідомча форма №Т-2, затверджена ЦСУ СРСР), в якій має бути повторений точний запис із трудової книжки (вкладиша).

З огляду на підпункти 2.5, 2.6 пункту 2 Інструкції №162, у разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу.

У разі потреби адміністрація підприємства видає робітникам та службовцям на їхнє прохання завірені виписки відомостей про роботу з трудових книжок.

Відповідно до п.п.2.4 п.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58 (далі за текстом Інструкція №58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з підпунктами 2.6-2.10 пункту 2 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності вищестоячою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності обласним архівом, державним архівом м. Києва, державним архівом м. Севастополя і державним архівом при Раді Міністрів Криму.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

У розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , містяться, зокрема записи:

- №1 про призначення з 25.08.1988 на посаду вчителя математики (наказ № 674-к від 25.08.1988) та № 2 про звільнення з даної посади за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП (наказ № 582-к від 13.08.2025).

- № 3 про прийняття у відділ САПР-технологія на посаду інженера-програміста (наказ № 77/л від 10.09.1990) та № 4 про переведення на посаду інженера-програміста 2-ї категорії НТЦ КАМЕТ-САПР (наказ № 118/л від 23.10.1992);

- № 5 про переведення на посаду провідного інженера-програміста в тому ж відділі (наказ № 74/л від 17.09.1996) та № 6 від 04.10.1996 про звільнення за власним бажанням (ст. 38 КЗпП), за наказом № 79/п від 08.10.1996.

Суд зауважує, що в книжці відсутній запис про звільнення, зазначено ж саме про переведення на іншу посаду, відтак до 04.10.1996 позивач безперервно була працевлаштована.

-№ 7 про прийняття на посаду провідного програміста СП МДМ-Україна (наказ №200-ок від 07.10.1996) та № 8 про звільнення за власним бажанням (ст. 38 КЗпП) (наказ №41-к від 05.07.1999).

Суд враховує, що усі записи трудової книжки містять інформацію про посаду, яку займав позивач, періоди та місце роботи, реквізити наказів, на підставі яких вони внесені, підпис уповноважених посадових осіб та печатки відповідних підприємств (установ).

Стосовно неврахування відповідних періодів, суд бере до уваги, що титульна сторінка трудової книжки позивача дійсно заповнена різними пастами (чорнилом).

Наявність зазначених недоліків у записах трудової книжки серії НОМЕР_1 саме по собі не спростовує фактів роботи позивача у відповідні періоди, а не дотримання повноважними особами роботодавців вимог щодо заповнення трудової книжки не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом страхового стажу позивача, щодо якого наявні записи у трудовій книжці, оскільки працівник не несе відповідальності за правильність внесення даних до його трудової книжки.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 р. у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Водночас, суд звертає увагу на те, що позивачем заявлено вимогу щодо зарахування періоду з 25.07.1988 по 30.07.1990 до її страхового стажу, натомість як вже було встановлено судом, відповідний запис (№1) з трудової книжки позивача свідчить, що позивач саме з 25.08.1988 призначена на посаду вчителя математики (наказ № 674-к від 25.08.1988), тобто не з 25 липня, а з 25 серпня, відтак суд не може погодитися з вимогою про зарахування до страхового стажу позивача періоду з 25.07.1988 по 30.07.1990, натомість зарахуванню підлягає період з 25.08.1988 по 30.07.1990.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням в м. Києві безпідставно не враховано до страхового стажу (трудового стажу) позивача періоди роботи з 25.08.1988 по 30.07.1990, з 03.09.1990 по 04.10.1996 та з 07.10.1996 по 01.01.1998.

Що ж стосується вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати вказані періоди до страхового стажу ОСОБА_1 на підставі записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , як такими, що оформлені відповідно до чинного законодавства України, суд погоджується з обгунтованістю даної вимоги, адже з відповідних записів не вбачається порушення приписів відповідного законодавства, водночас суд погоджується із зауваженням пенсійного органу щодо невідповідного заповнення титульної сторінки трудової книжки, адже остання заповнена різними пастами, проте, як уже зазначалося вище, це не може бути підставою для відмови у зарахуванні відповідних записів до трудового стажу позивача.

Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду із цим позовом позивачем сплачено судовий збір на суму 1211,20 грн, а оскільки позов задоволено частково, з урахуванням пропорційності задоволених вимог, на користь позивача підлягають присудженню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2-3, 5-15, 72-77, 90, 122, 132, 139, 242-246, 250-251, 255, 295, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи: з 25.07.1988 по 30.07.1990; з 03.09.1990 по 04.10.1996; з 07.10.1996 по 01.01.1998.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: 04035, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) зарахувати періоди роботи з 25.07.1988 по 30.07.1990; з 03.09.1990 по 04.10.1996; з 07.10.1996 по 01.01.1998 до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на підставі записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: 04035, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір у розмірі 605,60 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, аборозгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.