Справа № 140/5245/25
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року ЛуцькСправа № 140/5245/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності щодо не врахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168), як обрахункової величини при обрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічних основних відпусток; зобов`язання здійснити перерахунок та доплату грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічних основних відпусток з урахуванням додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, як обрахункові величини; визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік згідно статті 10-1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XII); зобов`язання нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік згідно статті 10-1 Закону № 2011-XII.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при звільненні позивача з військової служби протиправно не враховано щомісячну додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, при обрахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічних основних відпусток, а також не здійснено нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік, передбаченої статтею 10-1 Закону № 2011-XII.

Ухвалою суду від 26.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовних вимог не визнав та просив у їх задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування такої позиції зазначив, що частина друга статті 9 Закону № 2011-XII відносить до складу грошового забезпечення щомісячні додаткові види грошового забезпечення (зокрема, винагороди, які мають постійний характер). Натомість, додаткова винагорода, встановлена Постановою №168, не має постійного характеру, оскільки є додатковою виплатою встановленою на період дії воєнного стану, у зв`язку із чим вона не може бути включена до грошового забезпечення, з якого здійснюється обрахунок компенсації відпусток. При цьому, жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу грошового забезпечення, з якого нараховується компенсація відпусток, додаткової винагороди, встановленої Постановою №168, тому відсутні підстави для її врахування під час обчислення грошових компенсацій відпусток. В той же час зазначив, що грошова допомога на оздоровлення за 2025 рік нарахована до виплати ОСОБА_1 у червні 2025 року.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Ухвалою суду від 07.07.2025 заяву Військової частини НОМЕР_1 про закриття провадження у справі в частині позовних вимог задоволено, провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати грошової допомоги на оздоровлення за 2025 рік згідно статті 10-1 Закону № 2011-XII та зобов`язання нарахувати та виплатити грошову допомогу на оздоровлення за 2025 рік закрито.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 14.03.2025 №254-ОС позивача, звільненого з військової служби в запас Збройних Сил України наказом від 11.03.2025 №243-ОС за підпунктом «г» пункту 3 частини 5 статті 26 та згідно пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення (а.с. 7 зворот-8).

Цим же наказом від 14.03.2025 №254-ОС вирішено відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік за 45 календарних днів, грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік за 20 календарних днів, грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2024 рік за 15 календарних днів.

Відповідно до відомостей особистої картки грошового забезпечення за 2025 рік позивачу в березні 2025 року виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2022-2024 роки у розмірі 72 677,30 грн (а.с. 9). При цьому, з довідки-розрахунку грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки (а.с. 28) слідує, що для розрахунку такої грошової компенсації було включено такі складові грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, надбавка за особливості проходження служби та премія.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, як обрахункової величини при обрахунку грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічних основних відпусток, звернувся із даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їхнього соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є №2011-XII.

Положеннями пункту 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено перелік складових грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За правилами пункту 4 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до пункту 1 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки" (пункт 14 статті 10-1 Закону №2011-XII).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років також затверджено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 3 Постанови №704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується, зокрема, Міністерством внутрішніх справ.

Відповідно до Закону №2011-XII , Закону України «Про Державну прикордонну службу України» та нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, що визначають види та розміри надбавок для виплат військовослужбовцям було розроблено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558 (далі - Інструкція № 558, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Цією Інструкцією № 558, зокрема, визначено порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби.

Відповідно до пункту 2 Інструкції № 558 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Підпунктом 6 пункту 8 розділу V Інструкції № 558 установлено, що у рік звільнення зі служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зазначеним у пунктах 4, 5 цієї глави, у разі невикористання ними щорічної основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Виплата грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється на підставі наказу.

Грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

28.02.2022 Кабінет Міністрів України на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» прийняв Постанову № 168, яка застосовується з 24.02.2022, пунктом 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, , Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Надалі до цієї Постанови №168 неодноразово вносилися зміни та доповнення, у тому числі й до пункту 1.

Вирішуючи питання щодо врахування передбаченою Постановою №168 додаткової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється компенсація за невикористані дні оплачувальних відпусток, суд враховує висновки у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду від 20.08.2024 у справі №420/693/23.

Так, як зазначив Верховний Суд у постанові від 20.08.2024 у справі №420/693/23, приписи пункту 1 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ указують на те, що ці норми встановлюють лише право військовослужбовця на отримання допомоги на оздоровлення.

Положення пункту 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ є відсилочними, оскільки розміри грошового забезпечення визначає Кабінет Міністрів України, а право визначити порядок виплати грошового забезпечення законодавець, зокрема, делегував Міністру оборони України.

Такими нормативно-правовими актами є Постанова № 704, якою, з-поміж іншого, передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, крім посадового окладу; окладу за військовим званням включає і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та Інструкція № 558.

Отже, за правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану.

У підсумку Верховний Суд у постанові від 20.08.2024 у справі №420/693/23 констатував, що, делегуючи Кабінету Міністрів України право визначати розміри грошового забезпечення, а Міністру оборони України установлювати порядок його виплати, законодавець установив певну ієрархію щодо визначення переліку складових грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні окремих видів одноразових виплат для військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Що стосується питання обчислення розміру компенсації за основну та додаткові відпустки, то Верховний Суд у постанові від 20.08.2024 у справі №420/693/23 констатував, що, на відміну від правил обчислення розміру допомоги для оздоровлення, пункт 6 глави 8 розділу V Інструкції № 558 не містять жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації. Навпаки, за приписами вказаної норми, до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. Отже, під час обчислення розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.

Згідно наявних в матеріалах справи особистих карток грошового забезпечення за 2023-2025 роки судом встановлено, що ОСОБА_1 , починаючи з січня 2023 року по березень 2025 року включно щомісячно виплачувалася додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168 (а.с. 24-28).

Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 14.03.2025 №254-ОС вирішено відповідно до частини 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII виплати ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022 рік за 45 календарних днів, грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2023 рік за 20 календарних днів, грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2024 рік за 15 календарних днів (а.с. 7 зворот-8).

Відповідно до відомостей особистої картки грошового забезпечення за 2025 рік позивачу в березні 2025 року виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2022-2024 роки у розмірі 72 677,30 грн (а.с. 9).

Відповідач не заперечує факту виплати позивачу компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки без урахування при її обчисленні сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, що також підтверджено ним у довідці-розрахунку грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки (а.с. 28 зворот).

Однак, суд зазначає, що додаткова винагорода, запроваджена Постановою № 168, є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, що виплачувався позивачу, починаючи з січня 2023 року і до дня його звільнення. Відтак вказана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної відпустки. З огляду на таке, при обчисленні розміру таких виплат (компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки), відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.

Із врахуванням вище викладеного та наведених норм чинного законодавства України, висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, передбаченої Постаново №168, при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічних основних відпусток, та зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічних основних відпусток за 2022-2024 роки, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, з урахуванням раніше виплачених сум.

Керуючись статтями 243-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічних основних відпусток.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічних основних відпусток за 2022-2024 роки, з урахуванням сум додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ).

Суддя О. О. Андрусенко