Справа № 757/7099/24-а
Суддя: Остапчук Т. В.
Дата ухвалення: 2025-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Справа № 757/7099/24-а
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року

суддя Печерського районного суду м. Києва Остапчук Т.В., при секретарі Косточка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до відповідача та просив визнати протиправною постанову серії ЕНА №1313856 від 26.01.2024 року, винесену інспектором 2 взводу 6 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Ніколаєнко Іриною Скргіївною відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП, скасувати постанову серії ЕНА №1313856 від 26.01.2024 року, винесену інспектором 2 взводу 6 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Ніколаєнко Іриною Скргіївною відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Вимоги позову мотивовані тим, що 26 січня 2024 року об 11 год. 46 хв. у м. Києві по бульв Чоколівському біля №41 посадовою особою відповідача, інспектором 2 взводу 6 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Ніколаєнко Іриною Скргіївною було винесено постанову серії ЕНА №1313856, якою притягнуто до адміністративної відповідальності позивача, ОСОБА_1 за порушення вимог п. 17.1 ПДР України за здійснення зупинки (руху) на смузі для маршрутних транспортних засобів, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 122 КУпАП. Накладено штраф у розмірі 680 грн. Позивач ОСОБА_1 . З ухваленою постановою позивач категорично не погоджується, оскільки вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є незаконною, при ухваленні постанови жодним чином не доведено, що позивач порушував правила дорожнього руху, а відтак на підставі викладеного позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність та просила задовольнити в повному обсязі.Представник відповідача в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений, відзиву до суду не надано, причини неявки суду не відомі. Ухвалою суду від 16 лютого 2024 року було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 11.04.2025 року, судом отриманої 12.04.2024 року представник позивача усунула недоліки відповідно до ухвали суду від 16.02.2024 року. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2024 року було відкрито провадження в порядку позовного спрощеного провадження з викликом сторін. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши надані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Статтею 7 КУпАП гарантовано, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Судом встановлено, що 26 січня 2024 року об 11 год. 46 хв. у м. Києві по бульвару Чоколівському біля №41 посадовою особою відповідача, інспектором 2 взводу 6 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Ніколаєнко Іриною Скргіївною було винесено постанову серії ЕНА №1313856, якою притягнуто до адміністративної відповідальності позивача, ОСОБА_1 за порушення вимог п. 17.1 ПДР України за здійснення зупинки (руху) на смузі для маршрутних транспортних засобів, за що передбачена відповідальність ч. 3 ст. 122 КУпАП. Накладено штраф у розмірі 680 грн. Позивач ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України не порушувала, із винесеною постановою не згодна.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст. 7 КУпАП особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову уповноваженого органу державної влади чи його посадової особи (як і постанову адміністративної комісії чи рішення виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради (пункти 1, 2 цієї частини статті)) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Норми ст. 288 КУпАП кореспондують з положеннями підпункту 2 ч. 1 ст. 20 КАС України щодо предметної підсудності адміністративних справ, а також ст. 286 КАС України, що встановлюють особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. З цих положень убачається, що оскарження рішень дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється шляхом подання до суду позовної заяви.

Для встановлення ознак наявності чи відсутності порушень Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 необхідно дослідження встановлення усіх обставин та дослідження усіх доказів. Адже їх, згідно п. 10 Розділу ІІІ Інструкції поліцейський має оцінити за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Об`єктивною стороною складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП є порушення вимог ПДР України. Ознаки такого порушення встановлюються посадовою особою на підставі об'єктивного розгляду усіх обставин справи, на підставі доказів. Як вбачається з постанови серії ЕНА №1313856, правопорушення було виявлено 26 січня 2024 року об 11 год 44 хв. А вже через дві (!) хвилини, об 11 год. 46 хв. посадовою особою відповідача було прийнято рішення про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності із винесенням відповідної постанови. 26.01.2024 року водій ОСОБА_1 перебувала за кермом автомобіля "Ніссан", д.н.з. НОМЕР_1 . Але транспортний засіб не знаходився на смузі руху громадського транспорту, а був розташований на виїзді з прилеглої території, а отже, не перебував у межах смуги, позначеної дорожньою розміткою 34.1.27 ПДР України. Намагання ОСОБА_1 пояснити це на місці посадовим особам відповідача із посиланням на відсутність інкримінованого порушення водієм ПДР України були проігноровані, наслідком чого стало винесення постанови серії ЕНА №1313856 відносно ОСОБА_2 .

Позивач, з огляду на розташування транспортного засобу у місці виїзду з прилеглої території, у межах заокруглення проїзної частини, жодних порушень вимог п. 17.1 ПДР України не вчиняла. Відтак, зазначене у постанові серії ЕНА №1313856 не відповідає фактичним обставинам справи, отже, посилання відповідача на те, що транспортний засіб позивача був переобладнаний - не мають жодних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, інспектором при винесені постанови не було наведено доказів, на яких ґрунтується його висновок про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Таким чином, суд вважає, що винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП. П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КпАП України, відповідачем не надано, матеріалів відеофіксації, відсутні. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та вини особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 року в справі №463/1352/1-а. Доказів того, що позивачем скоєно адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, відповідачами суду надано не було та такі докази в матеріалах справи відсутні. Частиною 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок органу (посадової особи) щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото-або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, всупереч вимогам ст.77 КАС України суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення. Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові від 26.01.2024 та не підтверджується жодними іншими доказами. У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Твердження позивача про те, що вона не порушував правил дорожнього руху, про що ним було зазначено на момент складання постанови про адміністративне правопорушення, відповідачем не спростовані, оскільки відсутні будь-які докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення. Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. За таких обставин, суд вважає, що достовірність змісту оскаржуваної постанови, а відповідно питання наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.3 КпАП України є недоведеними. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 26.01.2024 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю. Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, 256, 261, 268, 276, 288, 289, 293 КпАП України, Правил дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, суд ,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА №1313856 від 26.01.2024 року, винесену інспектором 2 взводу 6 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України старшим лейтенантом поліції Ніколаєнко Іриною Скргіївною відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, , адреса розташування: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, б. 3

Суддя Т.В.Остапчук