Справа № 280/3889/25
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року Справа № 280/3889/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом Акціонерного товариства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка

до Державної податкової служби України

про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка (далі позивач) до Державної податкової служби України (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 02.04.2025 за вих.№1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК, надану Акціонерному товариству Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка.

Крім того, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України на користь Акціонерного товариства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що надана ДПС України податкова консультація №1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК від 16.03.2020 суперечить нормам податкового законодавства є протиправною та підлягає скасуванню, враховуючи наступне. У податковій консультації визначено обов`язок відображення у рядку 42 податкової декларації з податку на прибуток підприємств збільшення податкового зобов`язання на суму вивільнених коштів, які станом на 01.01.2025 залишилися не використаними на цілі, визначені Порядком №476. Крім того, зазначено про належне нарахування у рядках 43 та 44 Декларації штрафних санкцій та пені відповідно до ПК України. Позивач не згодний з такою позицією відповідача, оскільки з урахуванням пункту 41 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України та пункту 7 Порядку №476 останнім звітним періодом, в якому можуть бути використані вивільнені кошти є 1 квартал 2025 року. Позиція позивача узгоджується з позицією ДПС України, викладеною в індивідуальних податкових консультаціях № №4286/ІПК/99-00-21-02-02ІПК від 02.09.2024 та №366/ІПК/99-00-21-02-02ІПК від 24.01.2025. Таким чином, висновок ДПС України в оскаржуваній індивідуальній податковій консультації суперечить вимогам податкового законодавства та фактично змінює його, у зв`язку з чим є протиправною та підлягає скасуванню.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

24.06.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що суб`єкти літакобудування, включені до Переліку № 405, які здійснюють діяльність у галузі літакобудівної промисловості та відповідають критеріям, передбаченим ст. 2 Закону № 2660, звільнялися від сплати податку на прибуток підприємств відповідно до п. 41 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу до 1 січня 2025 року за умови спрямування вивільнених коштів виключно за напрямками, визначеними Порядком № 476. На суму вивільнених від оподаткування коштів, які залишилися невикористаними платником податку, збільшується податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств. З урахуванням зазначеного, оскільки у платника податку залишилися не використаними вивільнені кошти на цілі, визначені пунктом 5 Порядку № 467, йому надано чітку відповідь на запитання та рекомендовано у рядку 42 Податкової декларації з податку на прибуток підприємств, форма якої затверджена наказом Мінфіну від 20.10.2015 № 897 відобразити збільшення податкового зобов`язання на суму вивільнених коштів за підсумками декларування податку на прибуток підприємств за звітний (податковий) період І квартал 2025 року. За таких підстав вважає позовні вимоги безпідставними, тому просить відмовити у задоволенні позову.

30.06.2025 судом отримано відповідь на відзив, відповідно до якої позивач вважає відзив необґрунтованим з огляду на незазначення жодних доводів щодо висновків, відображених в оскаржуваній індивідуальній податковій консультації, та обставин, на які посилається позивач. Наполягає на задоволенні позовних вимог.

29.07.2025 на виконання вимог ухвали суду від 22.07.2025 відповідачем надані пояснення, відповідно до яких при наданні індивідуальної податкової консультації платнику податку ДПС керувалась положеннями п. 41 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення Кодексу щодо строку дії застосування пільги (до 1 січня 2025 року) і неможливості її перенесення на інші податкові періоди, як передбачено п. 30.3 ст. 30 Кодексу, а також п. 7 Порядку № 476 щодо збільшення податкового зобов`язання з цього податку за результатами звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення строку дії пільги, на суму вивільнених коштів, які залишилися невикористаними платником податку станом на 01.01.2025. Також повідомлено про погодження Міністерством фінансів України позиції ДПС з питання порядку використання платниками податку на прибуток, що здійснюють діяльність у сфері літакобудування, залишків коштів, вивільнених у зв`язку з припиненням дії пільги, на підтвердження чого надається лист від 16.07.2025 № 11210-09-62/20008. Водночас у попередніх зверненнях інших платників податків, на які були надані індивідуальні податкові консультації листами ДПС від 02.09.2024 № 4286/ІПК/99-00-21-02-02 ІПК та від 24.01.2025 №366/ІПК/99-00-21-02-02 ІПК, порушувались питання, що не стосувались порядку відображення залишків невикористаної пільги у Декларації.

01.08.2025 судом отримано заяву позивача, у яких він висловлює свою позицію щодо наданих відповідачем пояснень на вимогу ухвали суду від 22.07.2025. Зазначає, що ДПС України відійшла від змісту п. 7 Порядку № 476, зазначивши про збільшення податкового зобов?язання на суму вивільнених коштів, які станом на 01.01.2025 залишилися невикористаними, замість визначеного у вказаному пункті «на суму вивільнених коштів, які залишилися невикористаними платником на цілі, визначені цим Порядком, за результатами звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення строку дії пільги з податку на прибуток підприємства». Оскільки строк дії пільги закінчився 01.01.2025, наступним звітним податковим періодом є 1 квартал 2025. Відтак у податковій декларації має бути відображений залишок вивільнених коштів, які залишились невикористаними станом на 31.03.2025, а не 01.01.2025, що відповідає позиції ДПС України в інших ІПК та листу Міністерства фінансів України від 16.07.2025 № 11210-09-62/20008. Крім того, зазначена відповідачем необхідність нарахування штрафних санкцій та пені не передбачена ні Порядком №476, ні Податковим кодексом України.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 19.05.2025 суд відкрив провадження у даній справі, призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Ухвалою від 30.06.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання представника Державної податкової служби України про розгляд справи №280/3889/25 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін; задовольнив клопотання представника Державної податкової служби України, поновив та прийняв до розгляду відзив на позовну заяву Державної податкової служби України.

Ухвалою від 22.07.2025 суд витребував Державної податкової служби України письмові пояснення щодо застосування неоднакового підходу до тлумачення пункту 7 Порядку здійснення контролю за використанням вивільнених коштів підприємств суб`єктів літакобудування, на які поширюється дія норм статті 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017, що викладено в податкових консультаціях №4286/ІПК/99-00-21-02-02ІПК від 02.09.2024, №366/ІПК/99-00-21-02-02ІПК від 24.01.2025 та №1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК від 02.04.2025.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Акціонерне товариство «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка 31.01.2025 зареєстровано юридичною особою з основним видом діяльності код КВЕД 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук. Серед інших видів діяльності за КВЕД зазначено 30.30 Виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устатковання. З 31.01.2025 перебуває на обліку у Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2010 №405 затверджено Перелік суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки, серед яких Державне підприємство «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка»

АТ «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О. Г. Івченка звернулось до ДПС України зі зверненням від 20.03.2025 (вх. ДПС № 1784/ІПК/6 від 20.03.2025) та від 20.03.2025 № 01.02.02/1777 (вх. ДПС № 1874/ІПК/6 від 25.03.2025) на отримання індивідуальних податкових консультацій з питанням: «Яким чином в податковій звітності відобразити збільшення податкового зобов`язання по податку на прибуток за І квартал 2025 року на суму вивільнених коштів, які залишилися у платника податку невикористаними за результатами звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення строку дії пільги з податку на прибуток підприємств».

У відповідь на звернення позивач отримав індивідуальну податкову консультацію від 02.04.2025 за вих.№1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК, у якій відповідачем з посиланням на положення Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості», Порядку здійснення контролю за використанням вивільнених коштів підприємств - суб`єктів літакобудування, на які поширюється дія норм статті 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №476, Податкового кодексу України зроблено наступні висновки:

«Суб`єкти літакобудування, включені до Переліку №405, які здійснюють діяльність у галузі літакобудівної промисловості та відповідають критеріям, передбаченим ст. 2 Закону №2660, звільнялися від сплати податку на прибуток підприємств відповідно до п. 41 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу до 1 січня 2025 року за умови спрямування вивільнених коштів виключено за напрямками, визначеними Порядком №476. На суму вивільнених від оподаткування коштів, які залишилися невикористаними платником податку, збільшується податкове зобов?язання з податку на прибуток підприємств…

...За підсумками звітного (податкового) 2024 року Товариство мало відобразити у графі 8 Додатку ПП до Декларації суму податкової пільги у вигляді вивільнених коштів, що залишилися не використаними на кінець такого звітного (податкового) періоду. За підсумками декларування податку на прибуток підприємств за звітний (податковий) період І квартал 2025 року, Товариство має відобразити у рядку 42 Декларації збільшення податкового зобов?язання на суму вивільнених коштів, які станом на 1 січня 2025 року залишилися не використаними на цілі, визначені Порядком № 476. При цьому у рядках 43 та 44 Декларації Товариству необхідно також нарахувати штрафні санкції та пеню відповідно до Кодексу.».

Листом ДПС України від 19.06.2025 №1577/4/99-00-21-02-02-04 здійснено запит до Міністерства фінансів України, у якому зазначено, що аналізуючи положення пункту 41 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу, вимоги Порядку №476, а також норми порядку декларування податку на прибуток підприємств, у тому числі пільги з цього податку (суми вивільнених коштів, що мають цільове призначення), ДПС дійшла висновку, що вивільнені кошти, задекларовані платником податку за підсумками IV кварталу 2024 року (для платників, що використовують базовий звітний період квартал) або 2024 рік (для платників, що використовують базовий звітний період рік), слід використати не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення дії пільги, тобто до 31 грудня 2025 року для платників, для яких базовим звітним (податковим) періодом є календарний рік, і до 31 березня 2025 року для платників, для яких базовим звітним (податковим) періодом є календарний квартал. У разі невикористання протягом зазначених періодів 2025 року таких коштів на встановлені Порядком цілі, платник податків має збільшити податкове зобов?язання з податку на прибуток підприємств на суму вивільнених коштів за результатами зазначених періодів. Зважаючи на необхідність роз`яснення цього питання, та з метою недопущення втрат бюджету під час застосування податкового законодавства Державна податкова служба України звертається до Міністерства фінансів України як головного органу в системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної податкової політики, із проханням розглянути та погодити зазначену позицію ДПС з питання порядку використання платниками податку на прибуток, що здійснюють діяльність у сфері літакобудування, залишків коштів, вивільнених у зв?язку з припиненням дії пільги.

Листом Міністерства фінансів України від 16.07.2024 № 11210-09-62/20008 повідомлено про погодження позиції ДПС, викладеної у листі від 19.06.2025 № 1577/4/99-00-21-02-02-04. Позиція ДПС полягає в тому, що вивільнені кошти, задекларовані платником податку за підсумками IV кварталу 2024 року (за 2024 рік в цілому), необхідно використати не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення дії пільги, а саме: до 31.03.2025 для платників податку, для яких базовим звітним (податковим) періодом є календарний квартал; до 31.12.2025 для платників податку, для яких базовим звітним (податковим) періодом є календарний рік. Тож, у разі невикористання протягом цих звітних (податкових) періодів вивільнених від оподаткування коштів на цілі, визначені Порядком, платник податків повинен збільшити податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму таких коштів за результатами зазначених періодів.

Не погоджуючись з індивідуальною податковою консультацією від 02.04.2025 за вих.№1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК, позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За приписами підпункту 14.1.172-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Згідно з пунктом 52.1 статті 52 ПК України за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 ПК України).

Пунктом 52.3 статті 52 ПК України передбачено, що за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній, у паперовій або електронній формі. Індивідуальна податкова консультація, надана у паперовій або електронній формі, обов`язково повинна містити назву - індивідуальна податкова консультація, реєстраційний номер в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Відповідно до пункту 53.1 статті 53 ПК України у разі коли положення індивідуальної податкової консультації суперечать положенням узагальнюючої податкової консультації, застосовуються положення узагальнюючої податкової консультації.

Платник податків та/або податковий агент, які діяли відповідно до податкової консультації, не звільняються від обов`язку сплати податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

За приписами пункту 53.2 статті 53 ПК України платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Усталеною та послідовною є практика Верховного Суду (зокрема у постановах від 17.04.2018 у справі №826/2032/16, від 22.10.2019 у справі №520/10111/18, від 28.01.2020 у справі №804/8131/16, від 27.09.2023 у справі №804/4524/17, від 10.04.2024 у справі №826/6714/17, від 12.06.2024 у справі №200/3060/22, від 22.05.2025 у справі № 420/29295/23) про те, що індивідуальна податкова консультація за своєю правовою природою є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання, яка повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин.

Верховний Суд сформував правовий висновок, що податкова консультація (індивідуальна), як методична й практична допомога платнику податків при виконанні ним податкового обов`язку, фактично, за всіма процедурами (нарахування та сплата платежів, пені, штрафних санкцій, оскарження дій контролюючих органів тощо): 1) надається платнику податків для правильності практичного застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності; 2) має індивідуальний характер і може використовуватися лише платником податків, якому така консультація надана; 3) не може встановлювати (змінювати чи припиняти) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування; 4) має мету - викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту конкретної правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що обов`язковими складовими письмової податкової консультації є: 1) опис питань, що порушуються платником податків; 2) обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків; 3) висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.

Також у постанові від 27.11.2018 у справі №826/14131/16 Верховний Суд зазначив, що ненадання податкової консультації або надання неякісної та/або незаконної податкової консультації, податковий орган тим самим порушує право платника податків на отримання інформації про практичне застосування норм законодавства та відповідного блага, передбаченого пунктом 53.1 статті 53 ПК України, у вигляді отримання консультації, яка могла б дозволити платнику податків застосовувати норму податкового законодавства певним чином без ризику притягнення до відповідальності. Тобто, надана податкова консультація, яка містить цитати нормативно-правових актів, але ніяких висновків або рекомендацій щодо їх застосування не має, або незаконна податкова консультація, підлягає скасуванню, а у разі ненадання податкової консультації - визнання протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Вказана правова позиція підтримана Верховним Судом у подальшому, зокрема, в постановах від 23.02.2021 у справі №816/1696/17, від 08.06.2021 у справі №804/9339/15, від 25.01.2022 у справі №826/10162/16.

При цьому дослідженню в справах про визнання протиправною та скасування податкової консультації підлягають обставини щодо: поставлених у зверненні платника податків про надання податкової консультації питань; викладених у податковій консультації відповідей; відповідності зазначених у податковій консультації висновків нормам або змісту відповідного податку чи збору (постанова Верховного Суду від 12.05.2021 у справі №640/11938/20).

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи із звернення позивача на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі від 20.03.2025, суд встановив, що позивачем поставлено одне питання щодо способу відображення в податковій звітності (декларації) збільшення податкового зобов`язання по податку на прибуток за І квартал 2025 року на суму вивільнених коштів, які залишилися у платника податку невикористаними за результатами звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення строку дії пільги з податку на прибуток підприємств.

За результатами розгляду звернення позивача йому було роз`яснено, що збільшення податкового зобов`язання по податку на прибуток на суму вивільнених коштів, які залишилися у платника податку невикористаними, слід відобразити у рядку 42 податкової декларації з податку на прибуток підприємств.

Разом з тим, крім надання відповіді на поставлене позивачем питання, відповідач також звернув увагу, що вказане збільшення податкове зобов`язання відображається на суму вивільнених коштів, які станом на 1 січня 2025 року залишилися не використаними на цілі, визначені Порядком № 476. Також зазначив, що Товариству необхідно також нарахувати штрафні санкції та пеню відповідно до Кодексу.

Дослідивши зазначені роз`яснення податкового органу, викладені в оскаржуваній індивідуальній податковій консультації, суд не може з ними погодитися з огляду на наступне.

Суд зазначає, що позивач є платником податку суб`єктом літакобудування, якого включено до Переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2010 №405 (далі Перелік №405).

Статтею 2 Закону України від 12.07.2001 № 2660-III «Про розвиток літакобудівної промисловості» (далі Закон № 2660-III) передбачено, що цей Закон застосовується до юридичних осіб - резидентів України, які здійснюють діяльність у галузі літакобудівної промисловості та згідно із законом мають відповідні ліцензії, а також відповідні сертифікати на право розробки або виробництва, або ремонту, або переобладнання, або модифікації, або технічного обслуговування авіаційної техніки та авіаційних двигунів (далі - суб`єкти літакобудування) та відповідають хоча б двом з таких критеріїв:

а) здійснюють розробку авіаційної техніки та авіаційних двигунів, виробництво авіаційної техніки та авіаційних двигунів, ремонт авіаційної техніки та авіаційних двигунів;

б) виконують державне або оборонне замовлення на розробку авіаційної техніки та авіаційних двигунів, виробництво авіаційної техніки та авіаційних двигунів, ремонт авіаційної техніки та авіаційних двигунів;

в) забезпечують виконання Україною міжнародних зобов`язань з реалізації міжнародних контрактів з розробки авіаційної техніки та авіаційних двигунів, постачання авіаційної техніки та авіаційних двигунів, виробництва авіаційної техніки та авіаційних двигунів, ремонту авіаційної техніки та авіаційних двигунів.

Перелік суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджено тимчасові заходи державної підтримки, формує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної промислової політики, та затверджує Кабінет Міністрів України.

Згідно з пунктом 41 підрозділу 4 розділу XX ПК України тимчасово, до 1 січня 2025 року, звільняється від оподаткування прибуток підприємств - суб`єктів літакобудування, що визначені відповідно до норм статті 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості».

Вивільнені кошти (суми податку, що не сплачуються до бюджету та залишаються в розпорядженні платника податку) використовуються на науково-дослідні та дослідницько-конструкторські роботи з літакобудування, створення чи переоснащення матеріально-технічної бази, збільшення обсягу виробництва, запровадження новітніх технологій. Використання таких коштів має бути пов`язане з діяльністю платника податку, прибуток від якої звільняється від оподаткування. Порядок контролю за використанням вивільнених коштів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суми вивільнених коштів визнаються як отримане цільове фінансування відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

У разі порушення напрямів цільового використання, порядку використання вивільнених коштів платник податку зобов`язаний збільшити податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств, починаючи з першого числа місяця, в якому вчинено таке порушення. Штрафні санкції та пеня визначаються відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 Порядку здійснення контролю за використанням вивільнених коштів підприємств - суб`єктів літакобудування, на які поширюється дія норм статті 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 №476 (по тексту Порядок №476), вивільнені кошти використовуються на науково-дослідні та дослідницько-конструкторські роботи з літакобудування, створення чи переоснащення матеріально-технічної бази, збільшення обсягу виробництва, запровадження новітніх технологій. Використання таких коштів має бути пов`язане з діяльністю платника податку, прибуток від якої звільняється від оподаткування.

Вивільнені кошти, не використані платником податків, не можуть бути перенесені на інші податкові періоди, зараховані в рахунок майбутніх платежів з податків та зборів або відшкодовані з бюджету.

За положеннями пункту 6 Порядку №476 вивільнені кошти використовуються на: науково-дослідні та дослідно-конструкторські роботи з літакобудування (у тому числі вартості робіт і послуг, отриманих від інших виконавців); створення чи переоснащення матеріально-технічної бази; збільшення обсягу виробництва; запровадження новітніх технологій.

Пункт 7 Порядку №476 визначає, що платник податку зобов`язаний збільшити податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму вивільнених коштів, які залишилися невикористаними платником на цілі, визначені цим Порядком, за результатами звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення строку дії пільги з податку на прибуток підприємства.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що суб`єкти літакобудування, які включені до Переліку №405, здійснюють діяльність у галузі літакобудівної промисловості та відповідають критеріям, передбаченим статтею 2 Закону № 2660-III, звільнялися від сплати податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 41 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу до 01 січня 2025 року, а вивільнені кошти мають бути спрямовані виключно за напрямами, що визначені згідно з пунктом 6 Порядку №476.

З наданих відповідачем доказів судом встановлено, що ДПС України з метою отримання роз`яснення щодо порядку використання платниками податку на прибуток, що здійснюють діяльність у сфері літакобудування, залишків коштів, вивільнених у зв`язку з припиненням дії пільги, листом від 19.06.2025 №1577/4/99-00-21-02-02-04 звернулось до Міністерства фінансів України як головного органу в системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної податкової політики. При цьому ДПС України в цьому ж листі висловило позицію, що вивільнені кошти, задекларовані платником податку за підсумками IV кварталу 2024 року (для платників, що використовують базовий звітний період квартал) або 2024 рік (для платників, що використовують базовий звітний період рік), слід використати не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення дії пільги, тобто до 31 грудня 2025 року для платників, для яких базовим звітним (податковим) періодом є календарний рік, і до 31 березня 2025 року для платників, для яких базовим звітним (податковим) періодом є календарний квартал.

Листом Міністерства фінансів України від 16.07.2024 № 11210-09-62/20008 було погоджено позицію ДПС України та виснувано, що у разі невикористання протягом цих звітних (податкових) періодів вивільнених від оподаткування коштів на цілі, визначені Порядком, платник податків повинен збільшити податкове зобов`язання з податку на прибуток підприємств на суму таких коштів за результатами зазначених періодів.

При цьому ДПС України у листі від 19.06.2025 №1577/4/99-00-21-02-02-04 зазначило, що відповідно до вимог підпункту 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 ПК України річна податкова декларація з податку на прибуток подається до контролюючого органу протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року. Відтак сума пільги (суми податку на прибуток, що не сплачується платником податку, а підлягає використанню для визначених цілей) може бути визначена платником не раніше дня подання податкової декларації до контролюючого органу.

Таким чином, у податковій звітності з податку на прибуток за 1 квартал 2025 року платник податків збільшує податкове зобов`язання на суму вивільнених коштів, які залишилися невикористаними станом на 31.03.2025, а у річній податковій звітності за 2025 рік платник збільшує податкове зобов`язання на суму вивільнених коштів, які залишилися невикористаними станом на 31.12.2025.

Разом з тим, відповідач жодним чином не пояснив ні суду, ні в оскаржуваній індивідуальній податковій консультації підстави відображення суми вивільнених коштів, що залишилися не використаними, на які платник податків збільшує податкове зобов`язання та відображає у рядку 42 Декларації, саме станом на 01.01.2025. Відтак, надана позивачу консультація від 02.04.2025 за вих.№1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК суперечить висновкам ДПС України, викладеним у листі від 19.06.2025 №1577/4/99-00-21-02-02-04, та висновкам Міністерства фінансів України, яке погодило позицію ДПС України.

При цьому суд не бере до уваги долучені позивачем індивідуальні податкові консультації до позовної заяви, оскільки такі мають індивідуальний характер і можуть використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

Також відповідач жодним чином не навів доводи щодо обов`язку позивача як платника податків нарахувати штрафні санкції та пеню відповідно до Кодексу та відобразити це у рядках 43 та 44 Декларації.

Так, суд зазначає, що відповідно до затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 №897 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 20.02.2023 № 101) форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємств у рядку 43 платник відображає штрафні санкції за порушення положень пунктів 41, 56, 57 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України, у рядку 44 пеню, нараховану на виконання вимог статті 1231 глави 11 розділу ІІ, пунктів 142.1142.3 статті 142 розділу ІІІ, пунктів 41, 56, 57 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України.

При цьому, як встановлено судом, питання позивача, висвітлене у зверненні від 20.03.2025, стосувалось відображення збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму вивільнених коштів, які залишилися у платника податку невикористаними за результатами звітного (податкового) періоду, що настає після закінчення строку дії пільги з податку на прибуток підприємств, що врегульоване пунктом 7 Порядку №476.

Водночас обов`язок з нарахування штрафних санкцій та пені відповідно до Кодексу передбачено у разі порушення платником напрямів цільового використання, порядку використання вивільнених коштів, що врегульовано пунктом 8 Порядку №476 та положеннями пункту 41 підрозділу 4 розділу XX ПК України.

Таким чином, процедура збільшення податкового зобов`язання з податку на прибуток на суму вивільнених коштів, які залишилися у платника податку невикористаними за результатами відповідного звітного (податкового) періоду, не передбачає обов`язку платника податків нараховувати штрафні санкції та пеню.

З огляду на встановлені обставини контролюючим органом, окрім відповіді на безпосереднє питання позивача щодо способу відображення збільшення податкового зобов`язання, також були наведені положення, які суперечать нормам податкового законодавства, що є підставою для визнання індивідуальної податкової консультації від 02.04.2025 за вих.№1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК протиправною та її скасування.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас відповідач не виконав покладений на нього частиною другою статті 77 КАС України обов`язок та не довів правомірність і обґрунтованість прийнятої ІПК від 02.04.2025 за вих.№1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК. Отже наявні підстави для визнання спірної податової консультації протиправною та її скасування.

За змістом позовних вимог позивач просить лише визнати протиправною та скасувати спірну ІПК та не заявив похідних позовних вимог.

Разом з тим, відповідно до положень пункту 53.2 статті 53 ПК України скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення позивача від 20.03.2025 щодо отримання індивідуальної податкової консультації з питань практичного застосування податкового законодавства шляхом надання письмової відповідні на поставлене питання, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню.

VII. Розподіл судових витрат.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Платіжною інструкцією від 08.05.2025 № 3078 підтверджується сплата позивачем судового збору. За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 3028,00 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України від 02.04.2025 за вих.№1786/ІПК/99-00-21-02-01 ІПК.

Зобов`язати Державну податкову службу України повторно розглянути звернення Акціонерного товариства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка від 20.03.2025 щодо отримання індивідуальної податкової консультації з питань практичного застосування податкового законодавства шляхом надання письмової відповідні на поставлене питання, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач Акціонерне товариство «Запорізьке машинобудівне конструкторське бюро «Прогрес» імені академіка О.Г.Івченка, місцезнаходження: вул. Іванова, буд.2, м.Запоріжжя, 69068; .

Відповідач Державна податкова служба України, місцезнаходження: Львівська площа, буд.8, м.Київ, 04053; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 01.08.2025.

Суддя К.В. Мінаєва