Справа № 300/2164/23
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" серпня 2025 р. справа № 300/2164/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання до вчинення дій,
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до змісту якого просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду про включення до загального страхового та пільгового стажу періодів роботи в російській федерації та періоду роботи з 27.01.1993 по 01.12.1994 та здійснити нарахування пенсії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що пенсійним органом протиправно і необґрунтовано прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 з підстав відсутності у позивача необхідного страхового та спеціального (пільгового) стажу роботи. Так, станом на момент звернення позивачем до територіального підрозділу Пенсійного фонду України, останній набув право на пільгову пенсію, оскільки йому вже було виповнилось 55 років та у нього було достатньо як загального страхового, так і спеціального (пільгового) стажу роботи. При цьому, позивач наголошує на хибності висновків пенсійного органу про не зарахування до страхового і до пільгового стажу періодів роботи у російській федерації згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 через те, що з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, оскільки питання пенсійного забезпечення регулюються та регулювалися на момент набуття позивачем страхового стажу міжнародними угодами в цій галузі. Таким чином, у пенсійного органу не було підстав не зараховувати стаж роботи позивача на території російської федерації. Також позивач зазначає, що пенсійним органом неправомірно не зараховано до його пільгового стажу період роботи з 27.01.1993 по 01.12.1994 в ПАТ «Укрнафта Буріння». Як наслідок, позивач просить суд призначити пенсію за віком на пільгових умовах.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано позивачу для усунення недоліків позовної заяви десятиденний строк з дня вручення (отримання) ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання заяви про залучення до участі у справі третьої особи із відповідним обґрунтуванням її залучення, вказанням на яких підставах третю особу належить залучити до участі у справі, на якій стороні та яким чином рішення у справі може вплинути на її права, свободи, інтереси або обов`язки (а.с. 36-37).
Позивач, виконав вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання заяви про залучення до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, із відповідним обґрунтуванням її залучення (а.с. 39-40).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Залучено до участі у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (а.с. 42-43).
Третя особа, направила на адресу суду пояснення в яких проти позову заперечує з підстав правомірності оскаржуваного рішення та просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 (а.с.57-61).
Ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника третьої особи про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у режимі відеоконференції (а.с.63-64).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази і відзив, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про підтвердження стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах згідно Списку №2.
Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішенням № 5 від 20.10.2022 підтвердила стаж роботи позивача на пільгових умовах відповідно до Списку №2, розділу ХІІ, підрозділу 1а, позиції 12.1а, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, з 04.05.2001 по 19.07.2007 на посаді помічника бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ, що дає право на призначення пільгової пенсії (а.с.7).
02.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пільгової пенсії за Списком №2, однак, після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 99 від 11.01.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.8).

17.03.2023 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Списку №2, однак, після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

За результатами розгляду поданих позивачем до заяви документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області згідно рішення № 99 від 24.03.2023 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Так, вказаним рішенням визнається 15 років 2 місяці 17 днів страхового стажу позивача, пільговий стаж відсутній. Також у вказаному рішенні відповідачем зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 02.12.1994 по 31.08.1997, з 01.09.1997 по 15.01.1998, з 10.02.2000 по 03.05.2001, з 04.05.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 03.04.2009, з 05.04.2009 по 19.12.2009, з 06.05.2011 по 07.06.2012, з 14.06.2012 по 16.03.2013, з 18.04.2013 по 18.01.2014, з 21.01.2014 по 08.12.2014, з 19 06.2017 по 10.05.2018, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Також, серед іншого, до пільгового стажу не зараховано період роботи з 27.01.1993 по 15.09.1994 та з 03.10.1994 по 01.12.1994 згідно із довідкою від 10.05.2022 №01/01/10/05/02/02-237, оскільки в документі відсутній підпис керівника організації та інформація про право підпису довідок операційним менеджером з буріння свердловин структурної одиниці (філії) «Укрнафта та Буріння»; період роботи з 30.04.1999 по 16.10.1999, оскільки ВАТ «Капітальний ремонт свердловин» припинило діяльність. Рішення комісії щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутнє; період роботи з 04.05.2001 по 19.07.2007 згідно рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 06.05.2011 по 07.06.2012 згідно з довідкою від 12.11.2021 №402, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.9-10).

Вважаючи таку відмову пенсійного органу у призначенні пенсії протиправною та необґрунтованою, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями статті 4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування є пенсійне страхування. При цьому відносини, що виникають за цим видом соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Водночас, у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Частинами 1 та 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону (частина 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Зокрема, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Згідно пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Так, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19.11.2007 (а.с.11-18) ОСОБА_1 , серед іншого:

- з 30.04.1999 прийнятий на роботу помічником бурильника по 4 розряду в цех капітального ремонту свердловин у ВАТ «Капітальний ремонт свердловин»;

- 16.10.1999 звільнений за власним бажанням;

- з 10.02.2000 прийнятий вахтово-експедиційним методом помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ 4 розряду в експедицію по бурінню у ВАТ «Ноябрськнафтогаз» ВАТ «Сибірська нафтова компанія» перейменованого у ВАТ «Сибнафта-Ноябирськнафтогаз»;

- 03.05.2001 звільнений за згодою сторін;

- з 04.05.2001 прийнятий вахтово-експедиційним методом із Ноябирського НГРП ОАО «Сибнафта-ННГ» помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ 4 розряду в експедицію по бурінню з роботою в Омській області;

- 31.12.2003 звільнений за закінченням строку дії трудового договору;

- з 01.01.2004 прийнятий вахтово-експедиційним методом помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ 4 розряду в експедицію розвідувального і експлуатаційного буріння №2 по договору з роботою в Омській області;

- з 01.11.2005 переведений помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ 5 розряду вахтовим міжрегіональним методом по трудовому договору для роботи в Омській області;

- з 19.07.2007 переведений провідним інженером по бурінню на дільницю телеметрії вахтовим методом по трудовому договору;

- з 19.11.2007 переведений провідним інженером по бурінню в Омській області;

- з 10.02.2008 переведений провідним інженером з буріння;

- 03.04.2009 звільнений за закінченням строку дії трудового договору;

- з 05.04.2009 прийнятий провідним інженером по бурінню на дільницю телеметрії вахтовим методом по трудовому договору;

- 19.12.2009 звільнений за згодою сторін;

- з 06.05.2011 прийнятий помічником бурильника експлуатаційного і розвідувального буріння свердловин на нафту і газ 5 розряду вахтовим методом;

- 07.06.2012 звільнений за власним бажанням;

- 14.06.2012 прийнятий інженером-технологом першої категорії;

- 21.01.2013 переведений інженером-технологом в управління по теметричному супроводженні свердловин;

- 16.03.2013 звільнений за закінченням строку договору;

- з 18.04.2013 прийнятий інженером-технологом 2 категорії у представництво в м. Нижньовартовськ;

- 18.01.2014 звільнений за закінченням строку дії договору;

- з 21.01.2014 прийнятий інженером-технологом 2 категорії;

- 08.12.2014 звільнений за закінченням трудового договору;

- з 19.06.2017 прийнятий інженером-технологом вахтовим методом;

- 10.05.2018 звільнений за власним бажанням.

Суд звертає увагу на те, що зазначені записи в трудовій книжці про роботу позивача засвідчені чітким відтиском печатки вказаних підприємств та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості і достовірності.

У свою чергу, відповідачі не висловлювали жодних застережень, стосовно вчинених записів про їх недостовірність, правдивість чи неповність.

Як слідує із змісту спірного рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області до страхового стажу не зараховано періоди роботи ОСОБА_1 у російській федерації згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , а саме: з 02.12.1994 по 31.08.1997, з 01.09.1997 по 15.01.1998, з 10.02.2000 по 03.05.2001, з 04.05.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 03.04.2009, з 05.04.2009 по 19.12.2009, з 06.05.2011 по 07.06.2012, з 14.06.2012 по 16.03.2013, з 18.04.2013 по 18.01.2014, з 21.01.2014 по 08.12.2014, з 19.06.2017 по 10.05.2018; до пільгового стажу не зараховано періоди роботи, а саме: з 04.05.2001 по 19.07.2007 згідно рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та з 06.05.2011 по 07.06.2012 згідно з довідкою від 12.11.2021 №402, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року; також до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 27.01.1993 по 15.09.1994 та з 03.10.1994 по 01.12.1994 згідно із довідкою від 10.05.2022 №01/01/10/05/02/02-237, оскільки в документі відсутній підпис керівника організації та інформація про право підпису довідок операційним менеджером з буріння свердловин структурної одиниці (філії) «Укрнафта та Буріння»; період роботи з 30.04.1999 по 16.10.1999, оскільки ВАТ «Капітальний ремонт свердловин» припинило діяльність та відсутнє рішення комісії щодо підтвердження права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо не зарахування пенсійним органом до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи у російській федерації згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , а саме: з 02.12.1994 по 31.08.1997, з 01.09.1997 по 15.01.1998, з 10.02.2000 по 03.05.2001, з 04.05.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 03.04.2009, з 05.04.2009 по 19.12.2009, з 06.05.2011 по 07.06.2012, з 14.06.2012 по 16.03.2013, з 18.04.2013 по 18.01.2014, з 21.01.2014 по 08.12.2014, з 19.06.2017 по 10.05.2018 та до пільгового стажу періодів роботи з 04.05.2001 по 19.07.2007 згідно рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і з 06.05.2011 по 07.06.2012 згідно з довідкою від 12.11.2021 №402, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року, суд зазначає таке.

Так, частиною 2 статті 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, укладеної між Україною і росією, для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Відповідно до абз. 2, 3 ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом рф про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації. Згідно зі ст. 12 Угоди вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами (з 14.01.1993).

Частиною 2 статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, Республіки білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, рф, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. москві. Вказана постанова набрала чинності 02.12.2022.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29.12.2022 за №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Разом із тим, відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду №1-рп/99 від 09.02.1999 щодо тлумачення частини першої статті 58 Конституції України зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

За статтею 151-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі №820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.

Отже, до 19.06.2023 Україна, як держава - учасниця Угоди, виконує зобов`язання, взяті відповідно до Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Відтак, суд відхиляє посилання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, покладені в основу спірного рішення від 24.03.2023 №99, оскільки вказані обставини стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить до висновку, що ГУ ПФУ в Тернопільській області протиправно не враховано періоди роботи позивача на території російської федерації з 02.12.1994 по 31.08.1997, з 01.09.1997 по 15.01.1998, з 10.02.2000 по 03.05.2001, з 04.05.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 03.04.2009, з 05.04.2009 по 19.12.2009, з 06.05.2011 по 07.06.2012, з 14.06.2012 по 16.03.2013, з 18.04.2013 по 18.01.2014, з 21.01.2014 по 08.12.2014, з 19.06.2017 по 10.05.2018 до страхового стажу та до пільгового стажу періоди роботи з 04.05.2001 по 19.07.2007 згідно рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і з 06.05.2011 по 07.06.2012 згідно з довідкою від 12.11.2021 №402, отже періоди роботи ОСОБА_1 , на території російської федерації з 02.12.1994 по 31.08.1997, з 01.09.1997 по 15.01.1998, з 10.02.2000 по 03.05.2001, з 04.05.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 03.04.2009, з 05.04.2009 по 19.12.2009, з 06.05.2011 по 07.06.2012, з 14.06.2012 по 16.03.2013, з 18.04.2013 по 18.01.2014, з 21.01.2014 по 08.12.2014, з 19.06.2017 по 10.05.2018 підлягають зарахуванню до його страхового стажу а періоди роботи з 04.05.2001 по 19.07.2007 згідно рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і з 06.05.2011 по 07.06.2012 згідно з довідкою від 12.11.2021 №402 до пільгового стажу роботи за Списком №2.

Щодо не зарахування пенсійним органом до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 27.01.1993 по 15.09.1994 та з 03.10.1994 по 01.12.1994 згідно із довідкою від 10.05.2022 №01/01/10/05/02/02-237, оскільки в документі відсутній підпис керівника організації та інформація про право підпису довідок операційним менеджером з буріння свердловин структурної одиниці (філії) «Укрнафта та Буріння», суд зазначає таке.

Судом встановлено, що 10.05.2022 ПАТ «Укрнафта» Структурна одиниця (філія) «Укрнафта Буріння» видано довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01/01/10/05/02/02-237, якою підтверджено те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював повний робочий день у Івано-Франківському управлінні бурових робіт і за період з 27.01.1993 по 15.09.1994 (1 рік 07 місяців 18 днів) виконував роботи по бурінню нафтових і газових свердловин за посадою помічник бурильника капітального ремонту свердловин, що передбачено списком 2 розділ ХІІ підрозділ 2а-2130200а- 11292 код КП 8113.2 підстава постанова КМУ №162 від 11.03.1994 а також у Івано-Франківському управлінні бурових робіт і за період з 03.10.1994 по 01.12.1994 (00 років 01 місяць 29 днів) виконував роботи по бурінню нафтових і газових свердловин за посадою помічник бурильника експлуатаційного та розвідувального буріння свердловин на нафту й газ, що передбачено списком 2 розділ ХІІ підрозділ 1а-2130100а-11297 код КП 8113.2 підстава постанова КМУ №162 від 11.03.1994. Вказана довідка підписана операційним менеджером з буріння свердловин Структурної одиниці (філії) «Укрнафта Буріння» - ОСОБА_2 , головним бухгалтером ОСОБА_3 , керівником групи кадрових сервісів Долинського регіону Андрій Вовківський (а.с.31).

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на момент складання довідки від 10.05.2022 №01/01/10/05/02/02-237, керівником та підписантом структурної одиниці (Філії) «Укрнафта Буріння» Публічного Акціонерного Товариства «Укрнафта» () був саме ОСОБА_4 - операційний менеджер з буріння свердловин Структурної одиниці (філії) «Укранафта Буріння».

Враховуючи наведене пенсійним органом протиправно не враховано відомості довідки від 10.05.2022 №01/01/10/05/02/02-237 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та протиправно при вирішенні питання призначення пенсії позивачу не зараховано до його пільгового стажу за списком №2 періодів роботи з 27.01.1993 по 15.09.1994 та з 03.10.1994 по 01.12.1994 підтверджених наданою довідкою від 10.05.2022 №01/01/10/05/02/02-237.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для врахування до пільгового стажу за Списком №2 ОСОБА_1 періодів роботи з 27.01.1993 по 15.09.1994 та з 03.10.1994 по 01.12.1994 в Івано-Франківському управлінні бурових робіт.

Щодо не зарахування пенсійним органом до пільгового стажу роботи за Списком №2 ОСОБА_1 періоду роботи з 30.04.1999 по 16.10.1999 помічником бурильника по 4 розряду у ВАТ «Капітальний ремонт свердловин», суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, виключно у випадку не підтвердження записами трудової книжки трудового стажу особи виникає необхідність подання додаткових документів, та/або, у випадку необхідності пошуку свідків чи звернення до даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно записів, вчинених у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 19.11.2007 ОСОБА_1 , серед іншого:

- з 30.04.1999 прийнятий на роботу помічником бурильника по 4 розряду в цех капітального ремонту свердловин у ВАТ «Капітальний ремонт свердловин»;

- 16.10.1999 звільнений за власним бажанням.

21.08.1992 вступив в дію Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 за №442 (надалі по тексту також - Порядок №442).

Даним Порядком встановлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, які можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком №442 та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (надалі по тексту також - Мінпраці України) від 01.09.1992 за №41 (надалі по тексту також - Методичні рекомендації).

Зміст зазначених нормативних актів свідчить, що основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно із пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць за приписами Порядку №442 та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Пунктами 8, 9 Порядку №442 передбачено, що відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці України разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 за №383 (надалі по тексту також - Порядок №383), регламентовано, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, які чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Необхідно зазначити, що у спірний період роботи ОСОБА_1 у ВАТ «Капітальний ремонт свердловин», чинними були Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 за №162 (надалі по тексту також - Постанова №162).

Відповідно до розділу XII «Буріння, добування і переробка нафти і газу, переробка вугілля і сланцю» Постанови №162 посада «помічник бурильника» віднесена до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

У відповідності до частини 3 статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Згідно статті 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Слід враховувати приписи пункту 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за №22-1, за змістом якого право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

В контексті досліджуваного правого регулювання слід відзначити, що право органів, які призначають пенсію, вимагати від фізичних осіб дооформлення прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено у абзаці 7 пункту 4.7 Порядку №22-1.

В даному випадку орган пенсійного забезпечення не здійснив жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності інформації зазначеної у довідці від 12.05.2022 №247/04-017-18 виданої архівним відділом №2 Калуської районної державної адміністрації, що є порушенням вищезазначених норм.

Оскільки матеріали справи містять відомості про пільговий характер роботи ОСОБА_1 помічником бурильника четвертого розряду в цеху капітального ремонту свердловин у ВАТ «Капітальний ремонт свердловин», то суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для врахування до пільгового стажу за Списком №2 позивача періоду роботи з 30.04.1999 по 16.10.1999.

Підсумовуючи все вище викладене, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для врахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи на території російської федерації з 02.12.1994 по 31.08.1997, з 01.09.1997 по 15.01.1998, з 10.02.2000 по 03.05.2001, з 04.05.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 03.04.2009, з 05.04.2009 по 19.12.2009, з 06.05.2011 по 07.06.2012, з 14.06.2012 по 16.03.2013, з 18.04.2013 по 18.01.2014, з 21.01.2014 по 08.12.2014, з 19.06.2017 по 10.05.2018 та до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 04.05.2001 по 19.07.2007 згідно рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області; з 06.05.2011 по 07.06.2012 згідно з довідкою від 12.11.2021 №402; з 27.01.1993 по 15.09.1994 та з 03.10.1994 по 01.12.1994 згідно із довідкою від 10.05.2022 №01/01/10/05/02/02-237 і з 30.04.1999 по 16.10.1999 у ВАТ «Капітальний ремонт свердловин», а рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 24.03.2023 №99 слід визнати протиправним та скасувати.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах, суд зазначає про таке.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Суд зауважує, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної норми у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Відтак, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Разом з тим, суд зауважує таке.

У справі, яка розглядається, суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви від 17.03.2023 за принципом екстериторіальності структурним підрозділом пенсійного органу визначено ГУ ПФУ в Тернопільській області, рішенням якого позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність можливості у ГУ ПФУ в Тернопільській області прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, а також враховуючи те, що призначення, перерахунок та виплата пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, суд дійшов висновку, що з метою захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, як орган, який за принципом екстериторіальності уповноважений на вирішення питання щодо призначення пенсії позивача, повторно розглянути його заяву від 17.03.2023 та прийняти відповідне рішення з врахуванням висновків суду у цій справі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в розмірі 1073,60 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція до платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 20.04.2023 (а.с.5).

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 805,20 гривень, що пропорційно становить 75 відсотків задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №99 від 24.03.2023 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 :

- до страхового стажу періодів роботи на території російської федерації з 02.12.1994 по 31.08.1997, з 01.09.1997 по 15.01.1998, з 10.02.2000 по 03.05.2001, з 04.05.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 03.04.2009, з 05.04.2009 по 19.12.2009, з 06.05.2011 по 07.06.2012, з 14.06.2012 по 16.03.2013, з 18.04.2013 по 18.01.2014, з 21.01.2014 по 08.12.2014, з 19.06.2017 по 10.05.2018;

- до пільгового стажу за Списком №2 періодів роботи з 04.05.2001 по 19.07.2007 згідно рішення Комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області; з 06.05.2011 по 07.06.2012 згідно з довідкою від 12.11.2021 №402; з 27.01.1993 по 15.09.1994 та з 03.10.1994 по 01.12.1994 згідно із довідкою від 10.05.2022 №01/01/10/05/02/02-237 і з 30.04.1999 по 16.10.1999 у ВАТ «Капітальний ремонт свердловин».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.03.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі, 3 м. Тернопіль, 46001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 805 (вісімсот п`ять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), адреса: вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018;

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (ідентифікаційний код юридичної особи 14035769), адреса: Майдан Волі, 3 м. Тернопіль, 46001;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (ідентифікаційний код юридичної особи 21318350), вул. Г.Чекірди, 10, м. Хмельницький, 29000.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.