Справа № 320/53843/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року справа №320/53843/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 р. у справі № 320/53843/24 (головуючий І інстанції Т.І. Чернявська) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначенні пенсії від 3 липня 2024 року №92 щодо не призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію у зв`язку із настанням пенсійного віку в 60 років з 3 червня 2024 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 3 липня 2024 року №92 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 за її заявою від 26 червня 2024 року, зареєстрованою за № 3888, пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 3 червня 2024 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 24 квітня 1989 року по 12 лютого 1991 року санітаркою приймального відділення у Кіровській дитячій міській лікарні, з 13 лютого 1991 року по 1 січня 1995 року медичним реєстратором з виконанням машинописних робіт у Кіровській центральній міській лікарні, з 2 січня 1995 року по 31 грудня 1998 року медичним реєстратором з виконанням машинописних робіт на 0,5 ставки та на 0,5 ставки медичним реєстратором медичного архіву у Кіровській центральній міській лікарні.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів зазначає, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 05.01.1989 по 31.12.1998 (загальний період в трудовій книжки з 05.05.1989р. по 01.01.2013р.), оскільки відсутній запис про звільнення та не читається печатка, що є порушенням вимог Інструкції. До страхового стажу позивача зараховано період з 01.01.1999 року за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5).

Отже, відсутні законні підстави для зарахування зазначеного періоду роботи до страхового стажу позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , звернулась до відділу обслуговування громадян № 3 (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з заявою від 26 червня 2024 року, зареєстрованою за № 3888, про призначення пенсії за віком, додавши до неї зазначені в розписці-повідомленні документи.

В розписці-повідомленні до заяви від 26 червня 2024 року про призначення пенсії за віком відсутній запис про те, що до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи.

Рукописною заявою від 26 червня 2024 року, складеною на ім`я начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, позивач просила призначити їй пенсію за віком, оскільки має страховий стаж понад 35 років. У період з 1989 року по 2014 рік позивач працювала у Кіровській міській дитячій лікарні, назву якої змінено на територіальне медичне об`єднання, але у зв`язку з початком воєнних дій позивач вимушена переїхати до м. Біла Церква. Трудову книжку начальник кадрів видав на руки всім працівникам, не зробивши запис про звільнення, оскільки працівники мали повернутися на свої робочі місця. На цей час у зв`язку з бойовими діями позивач не може надати довідку про роботу та звільнення, тому просить зарахувати період з 1989 року по 2014 рік до загального стажу.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 3 липня 2024 року № 92 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Страховий стаж позивача складає 26 років 6 місяців 9 днів, стаж для визначення права складає не менше 31 року. До страхового стажу не зараховано період роботи позивача на підставі трудової книжки серії НОМЕР_1 від 19 вересня 1981 року, а саме період роботи з 5 січня 1989 року по 31 грудня 1998 року, оскільки відсутній запис про звільнення та не читається печатка.

Згідно з розрахунком стажу позивача за формою РС-право відповідачем зараховано до страхового стажу позивача такі періоди:

з 17 вересня 1981 року по 31 серпня 1982 року (0 років 11 місяців 15 днів);

з 13 вересня 1982 року по 21 грудня 1988 року (6 років 3 місяці 9 днів);

з 22 грудня 1988 року по 23 квітня 1989 року (0 років 4 місяці 2 дні) догляд за дитиною до 3 років;

з 1 січня 1999 року по 31 грудня 2003 року (5 років 0 місяців 0 днів);

з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2014 року (10 років 5 місяців 29 днів);

з 2 січня 2015 року по 29 лютого 2016 року (1 рік 2 місяці 0 днів);

з 21 грудня 2021 року по 31 березня 2024 року (2 роки 3 місяці 14 днів);

всього зарахований відповідачем страховий стаж позивача складає 26 років 6 місяців 9 днів.

Відповідно до записів у трудовій книжці від 19 вересня 1981 року (дата заповнення) серії НОМЕР_1 у межах спірних правовідносин ОСОБА_1 :

5 січня 1989 року прийнята у Кіровську дитячу міську лікарню на посаду санітарки приймального відділення;

13 лютого 1991 року переведена на посаду медичного реєстратора з виконанням машинописних робіт у Кіровську центральну міську лікарню;

2 січня 1995 року переведена на посаду медичного реєстратора з виконанням машинописних робіт на 0,5 ставки та на 0,5 ставки медичного реєстратора медичного архіву;

1 червня 1999 року переведена на посаду архіваріуса медичного архіву центральної міської лікарні на 1 ставку;

4 січня 2000 року переведена на посаду медичного реєстратора медичного архіву;

1 січня 2013 року переведена на посаду медичного реєстратора медичного архіву на 0,5 ставки та 0,5 ставки архіваріуса у зв`язку із скороченням штатних посад;

запис про звільнення відсутній;

також у трудовій книжці міститься запис за № 10 від 1 грудня 1990 року про утворення територіально-медичного об`єднання м. Кіровська.

Спірний період роботи позивача, який не зараховано відповідачем до страхового стажу, становить з 5 січня 1989 року по 31 грудня 1998 року (9 років 11 місяців 27 днів).

Разом з цим, період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 22 грудня 1988 року по 23 квітня 1989 року зарахований до страхового стажу, а тому з розрахунку спірного страхового стажу виключається.

Отже, разом незарахований спірний стаж становить 9 років 8 місяців 8 днів (з 24 квітня 1989 року по 31 грудня 1998 року).

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із частиною 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі №415/4914/16-а, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 16 червня 2020 року у справі №682/967/17 та від 19 червня 2020 року у справі №359/2076/17, від 18 листопада 2022 року у справі № 560/3734/22.

Щодо доводів апелянта, що до страхового стажу не зараховано період роботи з 05.01.1989 по 31.12.1998, оскільки відсутній запис про звільнення та не читається печатка, що є порушенням вимог Інструкції, суд зазначає наступне.

З трудової книжки від 19 вересня 1981 року (дата заповнення) серії НОМЕР_1 слідує, що позивач:

- 05 січня 1989 року прийнята у Кіровську дитячу міську лікарню на посаду санітарки приймального відділення на підставі наказу від 05 січня 1989 року №3-к (запис № 7);

- 13 лютого 1991 року переведена на посаду медичного реєстратора з виконанням машинописних робіт до Кіровської центральної міської лікарні на підставі наказу від 12 лютого 1991 року № 53 (запис № 8);

- 02 січня 1995 року переведена на посаду медичного реєстратора з виконанням машинописних робіт на 0,5 ставки та на 0,5 ставки медичного реєстратора медичного архіву на підставі наказу від 2 січня 1995 року № 1 (запис № 9);

- 01 червня 1999 року переведена на посаду архіваріуса медичного архіву центральної міської лікарні на 1 ставку на підставі наказу від 1 червня 1999 року № 56-к (запис № 11);

- 04 січня 2000 року переведена на посаду медичного реєстратора медичного архіву на підставі наказу від 4 січня 2000 року № 1-к (запис № 12);

- 1 січня 2013 року переведена на посаду медичного реєстратора медичного архіву на 0,5 ставки та 0,5 ставки архіваріуса у зв`язку із скороченням штатних посад на підставі наказу від 24 грудня 2012 року № 212-к (запис № 13).

Судом встановлено, що у трудовій книжці відсутній запис про звільнення позивача з Кіровської центральної міської лікарні.

Разом з цим, суд зазначає, що починаючи з 1 січня 1999 року відповідач зарахував страховий стаж позивача на підставі Індивідуальних відомостей про застраховану особу, наявних у Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Таким чином, дата звільнення позивача у цій справі не є вирішальною, оскільки спірний період закінчується 31 грудня 1998 року.

В період, в якому позивачу оформлялася трудова книжка НОМЕР_1 , діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162 (надалі - Інструкція №162).

Згідно з п. 2.3. Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнення та повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 162, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.2.6 Інструкції № 162, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Згідно з пунктом 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно п.2.12 Інструкції №162 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Вказані положення також передбачені Інструкцією №58, яка діє з 29.07.1993 (пункти 2.11 та 2.13).

Згідно з п.4.1 Інструкції №162, при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Контроль за дотриманням порядку ведення трудових книжок здійснювався в порядку, передбаченому постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 року № 656 «Про трудові книжки робітників і службовців» (п. 8.1. Інструкції).

Згідно пункту 18. постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС № 656 від 06.09.1973 «Про трудові книжки робітників та службовців» відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Системний аналіз вищезазначених положень, дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, згідно з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Недоліки у заповненні трудової книжки (відсутній запис про звільнення), не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Наведене в повній мірі узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

При цьому, суду не надано доказів у підтвердження того, що дані трудової книжки позивача НОМЕР_1 містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.

Враховуючи викладене, рішення відповідача прийнято передчасно, без підрахунку належним чином страхового стажу позивача із врахуванням даних стосовно періодів роботи, зазначених у трудовій книжці НОМЕР_1 , а тому підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 за її заявою від 26 червня 2024 року, зареєстрованою за № 3888, пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 3 червня 2024 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 24 квітня 1989 року по 12 лютого 1991 року санітаркою приймального відділення у Кіровській дитячій міській лікарні, з 13 лютого 1991 року по 1 січня 1995 року медичним реєстратором з виконанням машинописних робіт у Кіровській центральній міській лікарні, з 2 січня 1995 року по 31 грудня 1998 року медичним реєстратором з виконанням машинописних робіт на 0,5 ставки та на 0,5 ставки медичним реєстратором медичного архіву у Кіровській центральній міській лікарні.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 р. у справі №320/53843/24 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 р. у справі №320/53843/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 31 липня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко