Справа № 520/14349/25
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 р. №520/14349/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства у справах ветеранів України (вул. Хрещатик, буд.34, м. Київ, 01001, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність Міністерства у справах ветеранів України щодо ненаправлення заяви ОСОБА_1 від 17.02.2025 року про надання йому статусу учасника бойових дій на розгляд міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів України;

- зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України направити заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи про надання йому статусу учасника бойових дій на розгляд міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів України.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що у силу підпункту 3 пункту 1 розділу II Положення № 43 основними завданнями міжвідомчої комісії є надання статусу учасника бойових дій працівникам підприємств, установ, організацій, які у порядку, встановленому законодавством, залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у період з дня набрання чинності Законом України від 01 липня 2014 року № 1547-VII «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до набрання чинності Законом України від 07 квітня 2015 року № 291-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо статусу осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України». Однак відповідачем не розглянуто по суті заяву ОСОБА_1 про направлення його документів на розгляд міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів України, що вказує на протиправну бездіяльність відповідача, яка суперечить Конституції України та Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", постанові Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року N 413, Наказу Міністерства у справах ветеранів України від 26 лютого 2021 року № 43, та порушує моє право на соціальний захист, на повагу де приватного життя, засади рівності громадян, яке підлягає судовому захисту.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та надійшла в електронний кабінет користувача, що підтверджується електронною роздруківкою.

Представником відповідача надіслано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що Мінветеранів розглянуло заяву ОСОБА_1 та в межах чинного законодавства, листом від 24.03.2025 № 6149/1.3/3.1-25 надало позивачу розгорнуту та змістовну відповідь, зокрема повідомило позивача, що оскільки порушене ним питання не належить до компетенції міжвідомчої комісії, керуючись пунктом 2 частини другої статті 65 Закону України Про адміністративну процедуру, адміністративне провадження за результатом розгляду заяви Позивача закрито, звернення разом із доданими документами повернуто. У зв`язку з чим просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 09.10.2013 року призначений на посаду старшого слідчого управління прокуратури Харківської області.

Розпорядженням Прокурора Хакрівської області від 13.08.2014 року № 107 (а.с. 95) ОСОБА_1 старший слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області відряджений до м. Словянська Донецької області з 18 по 30 серпня 2014 року з метою проведення слідчих дій у кримінальному провадженні № 00000351 на території м. Славянська.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 01.02.2021 у справі № 623/4136/20 встановлено факт участі в бойових діях під час проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 , уродженця м.Ізюм, Харківської області, жителя м.Ізюм Харківської області, громадянина України, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення з 15квітня 2014 по 04червня 2015 в Луганській та Донецькій областях.

Так, судом встановлено, що «..відповідно до наданих письмових доказів ОСОБА_1 приймав участь в бойових діях, захищаючи незалежність та територіальну цілісність України в районах проведення АТО з 15 квітня 2014 по 04 червня 2015р., що підтверджується копіями матеріалів кримінальних проваджень №0000062 від 16.04.2014 у відношенні ОСОБА_2 , № 0000314 від 17.06.2014 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , №0000351 від 14.04.2014 у відношенні ОСОБА_5 .

Факт участі в бойових діях, перебування в зоні антитерористичної операції протягом 15 квітня 2014 по 04 червня 2015р. ОСОБА_1 підтверджено також нотаріально завіреними показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які перебували у зоні АТО, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій.

Зокрема, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 підтвердили, що ОСОБА_1 , 27.06.1975,Харківська область, м. Ізюм, брав безпосередню участь у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення: м. Слов`янськ Донецької області, м. Ізюм, Харківської області, м. Кремінна Луганської області у складіпрокуратури Харківськоїобласті з 15 квітня 2014 по 04 червня 2015.

Також ОСОБА_1 за співпрацю з внутрішніми військами МВС України наказом командуючого внутрішніми військами МВС України від 07.05.2014 №174 його нагороджено відомчою заохочувальною відзнакою МВС України медаллю «За співпрацю з внутрішніми військами МВС України». Крім того, наказом командуючого внутрішніми військами МВС України від 25.06.2014 №74 його нагороджено відомчою заохочувальною відзнакою МВС України медаллю «Мужність, честь, закон»

Суд вважає, що у ОСОБА_1 є право на звернення до суду з вимогами про встановлення факту його участі в бойових діях на боці сил АТО, з огляду на вищезазначене, а також в сенсі статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знайшло своє відображення у рішеннях Європейського Суду з прав людини (справа "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom) від 15 листопада 1996 року та "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року).».

17 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства у справах ветеранів України із заявою, в якій просив розглянути подані ним документи на засіданні міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смеоті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та надати статус учасника бойових дій відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (а.с. 13-20).

Листом від 24.03.2025 № 6149/1.3/3.1-25 Міністерство у справах ветеранів України на звернення позивача від 17.02.2025 проінформувало останнього, що вирішення порушеного питання не належить до компетенції міжвідомчої комісії, а тому керуючись пунктом 2 частини другої статті 65 Закону України Про адміністративну процедуру повідомлено, що адміністративні провадження за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 закрито та повернено додані до звернення документи. Однак, згідно з пунктом 19 частини першої статті 6 Закону учасниками бойових дій визнаються, зокрема, військовослужбовці військових прокуратур, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки, оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо у районах та у період здійснення зазначених заходів. Також зауважено, що при внесенні змін до Порядку в частині вилучення за повноважень Офісу Генерального прокурора у створенні комісій з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника бойових дій, було взято уваги інформацію Офісу Генерального прокурора про виключення із систем органів прокуратури військових прокуратур і у зв`язку з цим наполегливі пропозиції цього органу про виключення, зокрема, повноважень видавати посвідчення учасника бойових дій. Крім того, наголошено на необхідності надавати статус лише тим особам, які брали безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Мінветеранів неодноразово звертало увагу Офісу Генерального прокурора на необхідність врегулювати питання передачі (збереження) функції встановлення статусу учасника бойових дій військовим прокурорам, які набули на це право, але ще не скористалися ним, а також щодо видачі нових посвідчень у разі втрати чи у разі, якщо воно стало непридатним, або передати цю функцію іншому органу, проте відповідні пропозиції від Офісу Генерального прокурора не надійшли.

Позивач, вважаючи, що відповідачем у спірних правовідносинах допущено протиправну бездіяльність щодо не вчинення дій по передачі документів ОСОБА_1 про призначення йому статусу учасника бойових дій на розгляд до міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Міністерства у справах ветеранів України, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни визначено Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-XII).

Згідно зі статтею 4 Закону N 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Відповідно до статті 5 Закону №3551-XIIучасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно з п. 21 ч. 1ст. 6 Закону № 3551-XII, учасниками бойових дій визнаються особи, які у період до 23 лютого 2018 року включно у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення не менше 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення, у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Дія абзацу першого цього пункту не поширюється на працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь у забезпеченні проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також на осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність).

Рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, приймається міжвідомчою комісією, утвореною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, терміни їх участі в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 N 413(далі - Порядок №413)

Відповідно до п. 19 Порядку № 413, рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій приймається:

комісіями - стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону;

міжвідомчою комісією - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, та стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 21 і 25 частини першої статті 6 Закону.

У відповідності до приписів пп. 20-23 Порядку № 413, комісії розглядають документи, у разі потреби заслуховують пояснення заявників, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають документи до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання та повторного подання на розгляд комісій протягом 10 календарних днів.

Комісії подають на розгляд міжвідомчої комісії документи із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.

Міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісіями, заявниками з числа осіб, зазначених у пунктах 21 і 25 частини першої статті 6 Закону, або командирами добровольчих формувань, у складі яких такі заявники брали безпосередню участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та в разі потреби уточнює інформацію про заявників, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), заслуховує пояснення таких заявників, свідків, представників державних органів та в місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про надання (відмову в наданні) статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії чи заявників, які звернулися до міжвідомчої комісії.

У разі відсутності оригіналів або електронних копій оригіналів паперових документів, зазначених у підпунктах 1-4 пункту 4 цього Порядку, вони витребовуються комісіями, утвореними міністерствами, центральними органами виконавчої влади чи іншими державними органами, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, в командира (начальника) військової частини (органу, підрозділу) або іншого керівника підприємства, установи та організації не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дати надходження заяви (звернення).

Командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій зобов`язані надати комісії запитувані документи (відомості) або повідомити обґрунтовану причину їх відсутності не пізніше ніж через 15 календарних днів з дати надходження такого запиту.

Комісія не пізніше ніж через 10 календарних днів після отримання відповіді на запит приймає рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій.

Так, наказом Міністерства у справах ветеранів України від 26.02.2021 № 43, затверджено Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі Положення про міжвідомчу комісію), відповідно до якого, основними завданнями міжвідомчої комісії за обставин цього судового спору є:

1) надання статусу учасника бойових дій у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, особам, зазначеним в пунктах 19, 20 та 22 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

2) надання статусу учасника бойових особам, зазначеним в пунктах 21, 25 частини першої статті 6 Закону № 3551-XII;

3) надання статусу учасника бойових дій працівникам підприємств, установ, організацій, які у порядку, встановленому законодавством, залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у період з дня набрання чинності Законом України від 01 липня 2014 року № 1547-VII "Про внесення зміни до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" до набрання чинності Законом України від 07 квітня 2015 року № 291-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" щодо статусу осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України".

Пунктом 2 розділу ІІ Положення про міжвідомчу комісію визначено, що Міжвідомча комісія має право, зокрема:

1) розглядати документи зі спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, надіслані комісіями при міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах, щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у підпункті 1 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу;

2) розглядати документи щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в підпункті 2 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу, надіслані такими особами або командирами добровольчих формувань, у складі яких вони брали участь в антитерористичній операції, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

6) уточнювати інформацію про осіб, стосовно яких подано документи, заслуховувати пояснення цих осіб, свідків та представників державних органів;

7) приймати рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у підпунктах 1-3 пункту 1 цього розділу;

10) повертати документи щодо надання статусу учасника бойових дій комісіям при міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах у разі відсутності в поданих документах спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання (стосовно осіб, зазначених у підпункті 1 пункту 1 цього розділу).

Підстави для відмови міжвідомчої комісії в наданні статусу учасника бойових дій врегульовані п. 5 розділу ІІ Порядку про міжвідомчу комісію, відповідно до якого Міжвідомча комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі:

1) відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій;

2) відсутності документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

3) виявлення факту подання недостовірної інформації про участь в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх проведення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України або подання недостовірних даних про особу;

4) виявлення факту підробки поданих документів;

5) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Беручи до уваги, що приписами пункту 5 розділу ІІ Порядку про міжвідомчу комісію визначені вичерпні випадки відмови в наданні статусу учасника бойових дій, суд визнає, що відмова за відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій можлива лише внаслідок дослідження доказів та надання їм належної оцінки у випадку не підтвердження права особи на отримання такого статусу.

Таким чином, суд враховує, що питання про наявність підстав для надання статусу учасника бойових дій належить до виключної компетенції Міжвідомчої комісії, до повноважень якої за приписами Порядку № 413 належить розгляд питань про надання статусу учасника бойових дій працівникам підприємств, установ, організацій, які залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення.

Як вбачається з листа Міністерства у справах ветеранів України від 24.03.2025 № 6149/1.3/3.1-25 ОСОБА_1 на наслідками розгляду його звернення та доданих матеріалів щодо надання статусу учасника бойових дій повідомлено, зокрема, що Порядком № 413 (в редакції, що діяла на момент завершення ОСОБА_1 виконання службових завдань на території Донецької та Луганської областях) було передбачено, зокрема, що військовослужбовцям військових прокуратур, які брали участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій після закінчення 30 календарних днів здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 4 (далі довідка) та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. Також зазначено, що при внесенні змін до Порядку № 413 в частині вилучення повноважень Офісу Генерального прокурора у створенні комісій з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу учасника бойових дій, було взято до уваги інформацію Офісу Генерального прокурора про виключення із систем органів прокуратури військових прокуратур і у зв`язку з цим наполегливі пропозиції цього органу про виключення, зокрема, повноважень видавати посвідчення учасника бойових дій. Крім того, наголошено на необхідності надавати статус лише тим особам, які брали безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Мінветеранів неодноразово звертало увагу Офісу Генерального прокурора на необхідність врегулювати питання передачі (збереження) функції встановлення статусу учасника бойових дій військовим прокурорам, які набули на це право але ще не скористалися ним, а також щодо видачі нових посвідчень у разі втрати чи у разі, якщо воно стало непридатним, або передати цю функцію іншому органу, проте відповідні пропозиції від Офісу Генерального прокурора не надійшли.

Тобто, відповідачем як підставу для закриття адміністративного провадження за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 по повернення йому звернення слугували обставини неналежності порушеного позивачем питання до компетенції міжвідомчої комісії та, одночасно той факт, що органами прокуратури не визначено механізму надання статусу учасника бойових дій працівникам прокуратури, в межах чинного законодавства.

Відтак, суд зазначає, що наразі позивач, як старший слідчий першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області, факт участі якого в бойових діях, перебування в зоні антитерористичної операції протягом 15 квітня 2014 по 04 червня 2015р. підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили, наразі опинився у невизначеному правовому становищі щодо питання набуття статусу учасника бойових дій за відсутності спеціальної міжвідомчої комісії при Офісі Генерального прокурора, куди мали бути скеровані подані позивачем документи про призначення йому статусу учасника бойових дій, а Міністерство у справах ветеранів України, як вважає відповідач, не наділено такими повноваженнями.

При цьому, відповідач у вказаному листі від 24.03.2025 № 6149/1.3/3.1-25, не розглянувши по суті звернення позивача про направлення його документів на засідання міжвідомчої комісії для встановлення надання йому статусу учасника бойових дій, не повідомив позивача про орган чи посадову особу, до повноважень якого віднесено право вирішувати згідно діючого законодавства в цьому конкретному випадку питання про надання статусу УБД позивачу, самостійно прийнявши рішення про неможливість спрямування документів на розгляд комісії, чим фактично позбавив ОСОБА_1 права на належний розгляд по суті питання про надання статусу учасника бойових дій.

Водночас, як встановлено судом вище, за змістом пункту 21 абзацу першого частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ, рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, приймається міжвідомчою комісією, утвореною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни.

Підпунктом 2 пункту 1 розділу ІІ Положенням про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженим наказом Міністерства у справах ветеранів України 26.02.2021 № 43, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2021 за № 521/36143 унормовано, що основними завданнями міжвідомчої комісії є надання статусу учасника бойових особам, зазначеним в пунктах 21, 25 частини першої статті 6 Закону.

Таким чином, враховуючи те, що прийняття рішення про надання позивачу статусу учасника бойових дій або про відмову у наданні такого статусу відноситься до повноважень міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка утворюється Міністерством у справах ветеранів України», суд приходить до висновку, що відповідачем у спірних правовідносинах допущено протиправну бездіяльність щодо ненаправлення заяви ОСОБА_1 від 17.02.2025 року про надання йому статусу учасника бойових дій на розгляд міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Міністерства у справах ветеранів України.

Отже, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Міністерства у справах ветеранів України направити заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи про надання йому статусу учасника бойових дій на розгляд міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Міністерства у справах ветеранів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України, оскільки предмет спору стосується набуття статусу УБД.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства у справах ветеранів України (вул. Хрещатик, буд.34, м. Київ, 01001, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства у справах ветеранів України щодо ненаправлення заяви ОСОБА_1 від 17.02.2025 року про надання йому статусу учасника бойових дій на розгляд міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів України.

Зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України () направити заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та додані до неї документи про надання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) статусу учасника бойових дій на розгляд міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» Міністерства у справах ветеранів України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко