Справа № 703/4106/25
Суддя: Прилуцький В. О.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 703/4106/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

31 липня 2025 року Суддя Смілянського міського суду Черкаської області Прилуцький В.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом за змістом якого просить скасувати постанову № 1137 від 05 червня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою на нього накладено штраф у розмірі 17000 грн., та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між судями від 27 червня 2025 року справу передано на розгляд судді Волосовському В.В.

09 липня 2025 року ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Волосовського В.В. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Волосовського В.В. від 30 липня 2025 року задоволено заяву про самовідвід судді Волосовського В.В. на справу передано до канцелярії суду для проведення повторного автоматизованого розподілу справи між суддями.

Протоколом поторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 липня 2025 року справу передано на розгляду судді Прилуцькому В.О.

Згідно ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником; відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

З позовної заяви вбачається, що вона подана позивачем ОСОБА_1 через систему «Електронний Суд», однак підписана електронним цифровим підписом адвоката Євтушенка М.П.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Вирішуючи питання про прийняття справи до свого провадження та призначення справи до розгляду, встановлено, що провадження по справі відкрито, однак, вважаю, що позовна заява не в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, а тому її належить залишити без руху, з наданням позивачу достатнього строку для усунення наявних недоліків.

Положеннями ч. 1 ст. 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 122, ч. 2 ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно ст. 289 КУпАП у разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Приписами ч. 1 ст. 123 КАС України передбачено, що в разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Зокрема суд звертає увагу, що у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії», суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року (справа «Мельник проти України») погодився з тим, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. А також вказав, що зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 під час складання протоколу вину не визнав, розгляд справи проведено за відсутності позивача, в зв`язку з його неявкою, хоча про дату, час та місце розгляду був повідомлений особисто.

З копії прототоколу про адміністративне правопорушення від 28 травня 205 року також вбачається, що ОСОБА_1 був присутній під час складання адміністративного протоколу, надав пояснення та був повідомлений про день, місце та час розгляду його справи, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 .

При цьому, в позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що відповідно до відмітки на конверті оскаржувана постанова направлена на адресу його проживання 14 червня 2025 року та надійшла до нього за адресою місця проживання 17 червня 2025 року. Вважає, що оскаржувана постанова направлена йому з порушенням строку, визначеного Інстукцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, Правил надання послуг поштовоо зв`язку та КУпАП. Вважає, що таким чином, держава, в особі відповідача, по відношенні до позивача уже порушила встановлені законом норми та своєчасно не надіслала постанову, що призвело до порушення строків як на звернення до суду, так і на можливість вирішення питання в добровільному порядку, а саме оплату штрафу не в подвійному розмірі, а визначеному спочатку.

Позивач зазначає, що через те, що у визначений законодавством спосіб та строки не отримав постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, а тому пропущений строк на звернення до суду є поважним та незалежним від позивача обставин, а тому на його думку такий строк підлягає поновленню.

Вказане тлумачення позивачем положень ч.ч. 1,3 ст. 122 КАС України є помилковим, оскільки ч. 2 ст. 286 КАС України та ст. 289 КУпАП чітко визначено, що 10-денний строк на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності починається саме з дня ухвалення відповідного рішення (постанови) та іншого початку обліку строку на його оскарження положення національного законодавства не містять.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (Рішення від 21 лютого 1975 року в справі «Голдер проти Сполученого Королівства», Рішення від 27 лютого 1980 року в справі «Девеер проти Бельгії»).

Таким чином, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, оскільки після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України в разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Водночас позивач, в силу власного помилкового тлумачення законодавства, необґрунтовано, не дотримуючись встановленого законодавством порядку, фактично позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, отже не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Додатки до позовної заяви не містять заяви про поновлення строку звернення до суду, а зміст позовної заяви не містить інформації як про наявність поважних причин неявки позивача 29 травня 2025 року та 05 червня 2025 року, чи не забезпечення явки його уповноваженого представника (захисника) до ІНФОРМАЦІЯ_3 для розгляду протоколу про адміністративне правопорушення складеного відносно нього за ч. 3 ст. 210 КУпАП, хоча про місце, дату та час його розгляду позивача завчасно та належним чином повідомлено, так і про причини відсутності інтересу позивача щодо результатів розгляду вище вказаного протоколу з урахуванням його безпосередньої обізнаності про факт його складення та неявки у визначені місце, дату та час розгляду справи.

Згідно з пунктом 9 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єктів владних повноважень у позовній заяві зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Відповідно до пункту 4, 5 частини 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, у позовній заяві зазначається: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Зміст позовних вимог - це визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, а тому особа, звертаючись до суду із позовною заявою, повинна чітко зазначити дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що порушили її право, та вказати спосіб захисту свого порушеного права.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, - це конкретні юридичні факти, з настанням яких суб`єкти публічного права вступають між собою у спірні правовідносини.

Відповідно до змісту ст.ст. 122, 123 КАС України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Таким чином позивачу слід надати до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом із зазначенням поважності причин такого пропуску та наданням відповідних доказів, які б могли підтвердити зазначені обставини

Позивач у позовній заяві зазначив відповідачами: ІНФОРМАЦІЯ_4 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З прохальної частини позовної заяви вбачається, що позивач просить суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 05 червня 2025 року № 1137 про накладення на нього штрафу в сумі 17000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП; стягнути з із ІНФОРМАЦІЯ_6 на його корисить судовий збір.

Таким чином з позовної заяви не можливо встановити які дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень (відносно кожного із заначених позивачем відповідачів) порушили його право за захистом якого він звернувся до суду із даним позовом.

У разі подання позовної заяви та доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет до позовної заяви додаються докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу (частина 2 статті 161 КАС України).

Позовна заява подана до суду через систему «Електронний суд».

До позовної заяви долучено квитанцію про надсилання її копії до ІНФОРМАЦІЯ_2 та квитанцію про надсилання копії позовної заяви до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак, у порушення ч. 2 ст. 161 КАС України, відсутні докази надсилання поданої позовної заяви відповідачу Начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Крім того, у порушення ч. 4 ст. 161 КАС України позивачем до позовної заяви не надано копії документів на підтвердження його актуального місця реєстрації (копія паспорта тощо).

Із наданих до суду копії окремих сторінок паспорту, вбачається, що позивач 10 червня 2019 року знятий з реєстрації. Дані щодо нового місця реєстрації в наданих копіях паспорту відсутні.

Згідно з частиною 1 статті 25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно із статтею 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11 грудня 2003 року документи, до яких вносяться відомості про місце проживання, - паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист.

Суд зазначає, що згідно з абзацом 2 пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України: у вигляді книжечки (зразка 1993 року) - шляхом проставлення в ньому штампа реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 1 або штампа зняття з реєстрації місця проживання особи за формою згідно з додатком 2; у формі картки (зразка 2015 року).

Відповідно до пункту 6 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992р. №2503-XII відмітки про реєстрацію постійного місця проживання громадянина робляться на одинадцятій - шістнадцятій сторінках паспорта.

У позовній заяві позивач не зазначив місцем реєстрації та вказав місце проживання: АДРЕСА_1 , в письмових поясненнях наданих у ВП № 2 ЧРУП ГУНП України в Черкаській області, постанові начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 1137 від 05 червня 2025 року місце проживання позивача зазначено - АДРЕСА_2 , в наданій до суду копії витягу з «Резерв +», адреса проживання позивача зазначена АДРЕСА_3 .

Таким чином позивачем до позовної заяви не надано доказів на підтвердження свого місця реєстрації (проживання).

Суд зазначає, що оскільки із наданих до позову документів та самої позовної заяви, не можливо встановити адресу реєстрації позивача, надання позивачем копії усіх сторін паспорта громадянина України необхідно для підтвердження його особи та зареєстрованого місця проживання для встановлення дотримання позивачем правил територіальної підсуності.

Також, у порушення ч. 5 ст. 160 КАС України позивачем не зазначено: інформацію щодо наявності у нього або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви (п. 8 ч. 5 ст. 160 КАС України) та в порушення п. 2 ч. 5 ст. 161 КАС України не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у відповідачів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Ч.1 ст.169 КАС України, передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до змісту положень ч.ч. 3, 4 ст. 169 КАС України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу. Позовна заява повертається позивачеві, крім іншого, у випадку якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 123,160, 161, 169, 241-243, 248, 286, 294, 295 КАС України, ст. 289 КУпАП, судя,-

ухвалив:

Залишити без руху адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

Надати позивачу строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали, усунути вказані недоліки позовної заяви.

У разі не усунення недоліків, зазначених в ухвалі, у встановлений строк, позовну заяву вважати неподаною та повернути її позивачеві з усіма додатками до неї.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя : В.О. Прилуцький