Справа № 200/1007/25
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року справа №200/1007/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 р. у справі №200/1007/25 (головуючий І інстанції Зінченко О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність у відмові в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, неврахуванні пільгового стажу та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №39 від 07.02.2025 року про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву від 31.01.2025 року позивача про призначення останній пенсії за віком на пільгових умовах за Списком 2 у відповідності до пункту б частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-p/2020 у справі №1- 5/2018(746/15) та зарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком № 2 період її роботи з 05.09.2004 року пo 30.09.2004 року, з 01.02.2010р. по 01.09.2010р., та з 02.10.2010р. по 03.12.2010р.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №39 від 07.02.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 31.01.2025, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування зазначено, що до пільгового стажу не зараховано періоди: - з 05.09.2004 по 30.09.2004 згідно довідки №02/04-03 від 15.01.2025 оскільки згідно записів трудової книжки зазначено іншу посаду;

- з 01.02.2010 по 01.09.2010 та з 02.10.2010 по 03.12.2010, оскільки згідно відомостей державного реєстру застрахованих осіб проглядається робота в іншій організації.

Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно п.2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного пенсійного віку.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , 31.01.2025 звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Заяву позивачки направлено для опрацювання в Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яким 07.02.2025 прийнято рішення № 39 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, яким встановлено наступне:

Вік заявниці на дату звернення до органів Пенсійного фонду 53 роки 02 місяці 19 днів. Згідно наданих документів страховий стаж складає 34 роки 09 місяців 22 днів.

Пільговий стаж за Списком № 2 становить 10 років 05 місяців 06 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи до пільгового стажу не зараховано періоди:

- з 05.09.2004 по 30.09.2004 згідно довідки №02/04-03 від 15.01.2025 оскільки згідно записів трудової книжки зазначено іншу посаду;

- 01.02.2010 по 01.09.2010 та з 02.10.2010 по 03.12.2010, оскільки згідно відомостей державного реєстру застрахованих осіб проглядається робота в іншій організації.

Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно п.2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного пенсійного віку.

З індивідуальних відомостей про застраховану особу (ОК-5) вбачається, що за періоди з 01.02.2010 по 01.09.2010 та з 02.10.2010 по 03.12.2010 сплачені страхові внески та визначені ці періоди у відомостях про спеціальний стаж за кодом ЗП3013Б1.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

03.10.2017 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (Закон №2148-VIII), що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Закон №1058-ІV) розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини 2 статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.»

Відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Закон №1788-ХІІ) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (Закон №213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше встановлений пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII.

Крім того, згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення суду конституційної юрисдикції застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, рішенням №1-р/2020 від 23.01.2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-XII, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення цього рішення (пункт 2 резолютивної частини). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми у редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

На момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20, справа №560/12743/21 щодо якої є типовою, дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України").

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, всупереч доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у цій справі слід застосувати саме норми Закону №1788-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, а не Закону №1058-ІV.

Як встановлено судом, на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, позивачка досягла необхідного визначеного пунктом б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення віку, мала необхідний страховий та пільговий стаж для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення пенсії позивачці відповідач не застосував підхід, який був би найбільш сприятливим для останньої, а саме: не врахував висновки, викладені Конституційним Судом України в рішенні від 23 січня 2020 року № 1-р/2020.

Щодо доводів апелянта, що до пільгового стажу не зараховано періоди з 05.09.2004 по 30.09.2004 згідно довідки №02/04-03 від 15.01.2025 оскільки згідно записів трудової книжки зазначено іншу посаду, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 :

- 11.12.1997 року прийнята на посаду медичної сестри групи;

- 30.09.2004 року звільнена за власним бажанням.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо спірного періоду роботи, які не мають дефектів їх вчинення.

Згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 15.01.2025 № 02/04-03 КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка», ОСОБА_1 працювала повний робочий день:

-з 11.12.1997 року на посаді сестри медичної групи;

- з 22.05.2006 року займала посаду сестри медичної групи;

- з 02.10.2010 року працювала на посаді сестри медичної групи зовнішнім сумісником з оплатою 0,5 ставки.

Робота позивача за професією (посадою), яка передбачена Списком № 2, підтверджена належним чином оформленими записами в трудовій книжці.

Отже, Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача за Списком №2 період роботи з 05.09.2004 по 30.09.2004 року.

Щодо доводів апелянта, що до пільгового стажу не зараховано періоди з 01.02.2010 по 01.09.2010 та з 02.10.2010 по 03.12.2010, оскільки згідно відомостей державного реєстру застрахованих осіб проглядається робота в іншій організації, суд зазначає наступне.

Згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 :

- 22.05.2006 року прийнята на посаду медичної сестри групи;

- 01.09.2010 року звільнена за власним бажанням.

Натомість спірний період з 02.10.2010 по 03.12.2010 не охоплено трудовою книжкою позивачки, проте підтверджено довідкою №02/04-03 від 15.01.2025, виданою Комунальним некомерційним підприємством «Краматорський будинок дитини «Антошка»» та підтверджено індивідуальними відомостями про застраховану особу (ОК-5), якою визначено цей період у відомостях про спеціальний стаж за кодом ЗП3013Б1.

Суд враховує, що згідно Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, код за №ЗП3013Б1 застосовується для застрахованих осіб, які є працівниками, безпосередньо зайнятими повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2.

Аналіз наведеного та вказаних вище правових норм свідчить про те, що періоди роботи 05.09.2004 пo 30.09.2004, з 01.02.2010 по 01.09.2010, та з 02.10.2010 по 03.12.2010 підлягають зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №2 в повному обсязі.

Суд наголошує, що згідно з ч. 3 ст.44 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

В той же час, будь-яких доказів на підтвердження звернення пенсійного органу щодо отримання документів щодо позивача відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суду не надано.

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 31.01.2025, з урахуванням висновків суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 р. у справі №200/1007/25 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 травня 2025 р. у справі №200/1007/25 залишити без змін.

Повне судове рішення 31 липня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Геращенко