Справа № 394/696/25
Суддя: Запорожець О. М.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
--------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
31.07.2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ адміністративний позов ОСОБА_1 до Голованівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення, зокрема свої вимоги мотивував тим, що 17 травня 2025 року близько 16.00 год. у селищі Новоархангельськ, інспектором сектору поліцейської діяльності №3 (смт Новоархангельськ) Голованівського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Семениною Василем Васильовичем відносно позивача ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕНА №4753520 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУПАП.

Відповідно до постанови: 17.05.2025 16:09:25 с-ще Новоархангельськ, вулиця Слави, 35, водій керував автомобілем та при здійсненні маневру повороту праворуч з вул. Слави на вул. Пушкіна в с-щі Новоархангельськ не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку чим порушив п.9.2.6 ПДР України, чим порушив 9.2.6 ПДР - порушення попереджувальних сигналів перед перестроюванням, поворотом, розворотом, скоїв правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. По справі прийнято рішення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Із прийнятою постановою позивач не погоджується, вважає її такою що прийнята з порушенням норм чинного законодавства України, при неповному з`ясуванні обставин справи і з безпідставним обмеженням його прав, з огляду на таке.

Приблизно у вказаний в постанові час, тобто близько 16 години 17.05.2025 року, автомобіль Ford Escape н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача, рухався із вулиці Слави на вулицю Пушкіна з рівномірною швидкістю, машин що їхали в попутному та зворотному напрямку попереду та позаду не було. Не зважаючи на це, позивача було зупинено відповідачем, який ще з однією особою жіночої статі чергували на службовому автомобілі Національної поліції України - Шкода Октавія д.н.з.: НОМЕР_2 . Після зупинки транспортного засобу позивача, йому було повідомлено про нібито зафіксоване відповідачем порушення ПДР України, на невідомий та невстановлений прилад, який знаходився у службовому автомобілі та затребувано документи.

Заперечення позивача про не доведення факту фіксації його автомобіля, як порушника ПДР України, а також відсутності доказів порушення ПІДР - інспектор Семенина В.В. відхилив. Права позивачу в належний спосіб доведено не було, оскільки відповідач ОСОБА_2 та ще одна особа жіночої статі у форменому одязі працівника поліції говорили вголос удвох одночасно і на зауваження позивача говорити по - одному не реагували. Зауваження позивача до відповідача про відсутність дорожніх знаків на ділянці дороги інспектором Семениною В.В. було відхилено. Жодної процедури складання адміністративних матеріалів позивач не бачив і не був присутній взагалі при їх розгляді та складанні спірної постанови про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, яку склав інспектор Семенина В.В.

На місці зупинки автомобіля позивача та ділянці дороги що передувала зупиненню і контролювалась відповідачем на службовому автомобілі Національної поліції України - Шкода Октавія д.н.з.: НОМЕР_2 , не було встановлено передбаченого Р. 33 ПДР України дорожнього знаку «5.70» який би попереджав про здійснення автофіксації порушень ПДР України, а використання будь - яких сторонніх приладів, без попереджувальних знаків, суперечить вимогам ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», оскільки створені в такий спосіб докази є недопустимими і не можуть використовуватись у справі.

Однак, на зазначеній ділянці дороги, в напрямку руху автомобіля під керуванням позивача з вулиці Слави на вулицю Пушкіна, в тому числі знак 2.3 «Головна дорога», з табличкою 7.8 «Напрямок головної дороги» - відсутній, де вмикання світлових покажчиків при повороті є обов`язковим, згідно до ПДР України.

Так само в напрямку руху позивача з вулиці Слави на вулицю Пушкіна не було дорожнього знаку, який вказує на вигин дороги, який згідно ПДР дозволяє водіям рухатися по головній дорозі, без вмикання світлових покажчиків.

У спірній постанові ЕНА №4753520 від 17 травня 2025 року відповідачем зазначено порушений п. 9.2.6 ПДР України, який вказує, що «Водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом. Однак, п. 9.4 ПДР України вказує, що подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху. Однак, місце розташування відповідача 17.05.2025 року о 16 годині на вулиці Пушкіна, де той шляхом прихованого спостереження біля Центрального парку, чергував на службовому автомобілі Національної поліції України - Шкода Октавія д.н.з. НОМЕР_2 , не дає змоги довести відповідачу, чи подавав позивач сигнал покажчиками повороту або рукою завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах, оскільки, у зв`язку з наявним парканом на перехресті вулиць Слави та Пушкіна, який зведено для будівництва супермаркету «ФАЙНО MAPКET», це унеможливлює відповідачу кваліфікувати дії водіїв, як за п.9.2 ПДР України так і за п.9.4 ПДР України, як наслідок жодних доказів порушення ПДР України у справі відповідача немає, як і фактичних даних, а саме: пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, свідків, показань технічних приладів та засобів фото- і відеоспостереження та іншими документами.

Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є необґрунтованим та недоведеним. З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною, а викладені обставини не відповідають дійсності, притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставним, постанова у справі є необґрунтованою у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушень ПДР не вчиняв, а тому вимушений звернутись до суду з даним позовом.

З викладеного слідує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, співробітники поліції зобов`язані дотримуватись вимог та гарантій, що закріплені в Конституції України та інших нормативних актах. Зазначене стосується всіх без виключення аспектів діяльності органів поліції, включаючи та не обмежуючись необхідністю дотримання вимог чинного законодавства при збиранні доказів, їх фіксації та використанні, здійсненні процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, забезпечення можливості реалізації прав громадян, в тому числі сприяння у здійсненні права на захист і професійну правничу допомогу адвоката.

Позивач відзначає, що «розгляду» справи про адміністративне правопорушення, в процедурному сенсі цього терміну, на місці зупинки його автомобіля не відбувалось, натомість мала місце процедура одноособового і одностороннього вигукування відповідачем ОСОБА_2 та ще однією особою жіночої статі у форменому одязі працівника поліції під час розмови без складання відповідної оскаржуваної постанови та без дотримання елементів процесу розгляду справи.

Інспектором Семениною В.В. було повідомлено ОСОБА_1 про те, що відносно нього буде винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, але коли і де буде відбуватися розгляд справи відповідач не повідомив позивача, про право позивача на відкладення розгляду справи для можливості залучення захисника теж не було повідомлено відповідачем, тобто при цьому принципів змагальності, законності не було дотримано.

З наведеного слідує, що інспектор Семенина В.В. мав чітке сформоване переконання про наявність складу адміністративного правопорушення, його доведеності, а тому вважав непотрібним право позивача на повідомлення про місце розгляду справи, відкладення розгляду справи та участь захисника при розгляді такої справи і своїм рішенням позбавив позивача можливості реалізації цього права, що іде врозріз з приписами ст.ст. 7, 9, 18 ЗУ «Про національну поліцію», порушує гарантії права на захист, встановлені Європейською конвенцією з прав людини та Конституцією України, і відображені у ст. 268 КУпАП.

Не надання йому можливості скористатись відомостями про місце та час розгляду адміністративної справи, можливістю перенесення розгляду та правовою допомогою адвоката грубо порушує основоположні принципи щодо права кожної людини на справедливий суд та на професійний захист, що призвело до однобічного розгляду справи i порушенні прав позивача, та зумовило прийняття неправильної і незаконної постанови серії ЕНА №4753520 від 17.05.2025 року, яка не може залишатись в силі і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Окремо слід звернути увагу на те, що про неправильність і незаконність постанови серії ЕНА №4753520 від 17.05.2025 року свідчать наявні розбіжності у даній постанові. Оскільки, час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення вказують на те, що позивач керував автомобілем по вулиці Слави, 35 (адміністративна будівля РАГСу), а місцем розгляду справи була вулиця Пушкіна, 24А (житлове приватне домоволодіння), розташоване більш ніж за 400 метрів від зупинки транспортного засобу відповідачем, що знаходиться взагалі навіть не в попутному напрямку руху позивача, що також свідчить про ознаки фабрикування та фальсифікації вищезгаданої спірної постанови, оскільки позивач за вказаною адресою ніколи не перебував тим паче 17.05.2025 року.

Таким чином, за наявності вищевикладених підкреслених порушень Інструкції МВСУ №1395 від 07.11.2015 року та враховуючи те, що місцем скоєння правопорушення відповідач самостійно визначив вулицю Слави, 35 (адміністративна будівля РАГСу), а місцем розгляду справи відповідач самостійно визначив вулицю Пушкіна, 24А (житлове приватне домоволодіння), та враховуючи те, що місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 , а місцем реєстрації транспортного засобу позивача є місто Київ, за вказаних обставин постанова серії EHA №4753520 від 17.05.2025 року не може залишатись в силі і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Крім цього, в умовах відсутності відповідних дорожніх знаків у населеному пункті, позивач не мав жодного умислу на порушення ПДР України, що вказує на відсутність складу адміністративного правопорушення в його діях, а грубі порушення законодавчих норм, актів та інструкцій з боку відповідача під час самостійного винесення спірної постанови серії ЕНА №4753520 від 17.05.2025 року не може мати місце і підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в порядку п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Позивач вважає, що доводи позовної заяви, та додатків до неї в повній мірі вказують на протиправність, незаконність і необґрунтованість постанови відповідача, грубе порушення нею основоположних засад прав людини та обов`язків поліцейського, дають достатні підстави для її скасування та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю його складу і події, при цьому в силу ст. 251 КУпАП, ст. 77 КАС України тягар доказування протиправності дій водія лежить на відповідачеві.

Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії EHA №4753520 від 17 травня 2025 року, винесену інспектором сектору поліцейської діяльності №3 (смт Новоархангельськ) Голованівського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Семениною Василем Васильовичем, а справу закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 . Судові витрати покласти на відповідача /а.с.1-11/.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася про причини неявки суд не повідомив.

Суд вважає, що справу можливо розглянути за відсутності сторін на підставі наявних в ній письмових доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Ч. 1 ст. 286 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

23.07.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Ст. 1 КУпАП встановлено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Ч. 1 ст. 7 КУпАП вказує на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Дана норма кореспондується в ч. 1 ст. 6 КАС України відповідно до якої суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В ст. 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості.

В розумінні ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З постанови, складеної відносно позивача слідує, що 17.05.2025 року о 16.09 год. в селищі Новоархангельськ по вул. Слави, 35 позивач керував автомобілем та при здійсненні маневру повороту праворуч з вул. Слави на вул. Пушкіна в селищі Новоархангельськ не увімкнув світловий покажчик повороту від повідного напряму чим порушив п. 9.2 б ПДР України, йому інкриміновано вчинення порушення визначеного ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Диспозиція ст. 122 КУпАП сформульована, у формі бланкетної норми права, тобто норми права, яка не містить певних правил поведінки, зазначені правила встановлюються органами держави.

Зазначені в ній порушення (правила поведінки) регламентуються в Правилах дорожнього руху України.

Зокрема в пункті 9.2 б) ПДР України визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 122 КУпАП відповідальність настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Об`єктом правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП щодо нашої ситуації, є порушення правил користування попереджувальними сигналами (покажчиками повороту).

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП прямий умисел або необережність.

Суб`єктом правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є особа, яка керує транспортним засобом.

Згідно із положенням ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

В розрізі поняття ст. 1 Закону України «Про поліцію» Національна поліція - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції відповідно до ст. 2 Закону України «Про поліцію» є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої.

Ст. 3 Закону України «Про поліцію» наголошує на тому, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

В п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо водій порушив Правила дорожнього руху. В ч. 2 зазначеної статті наголошується, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

З цього вбачається, що працівник поліції повинен всіляко сприяти в реалізації прав суб`єктом, щодо якого у нього є певні застереження.

Аналізуючи вищезазначені норми матеріального та процесуального права, приходжу до наступного висновку, адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП вчиняється з прямим умислом, або з необережності.

Ст. 258 КУпАП містить випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а саме протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 1162, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності. Якщо при вирішенні питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення органами (посадовими особами), переліченими у пунктах 1-4 статті 213 цього Кодексу, одночасно вирішується питання про відшкодування винним майнової шкоди, то в постанові по справі зазначаються розмір шкоди, що підлягає стягненню, порядок і строк її відшкодування. Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження. Постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору. Постанова колегіального органу приймається простою більшістю голосів членів колегіального органу, присутніх на засіданні. Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим суд відмічає, що доказ повинен бути відносним та допустимим. Відносний доказ - це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. Допустимим доказом є доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами.

Суду були надані для дослідження документи тільки позивачем, відповідач не скористався своїм правом та не надіслав до суду жодного доказу, а також не надіслав відзиву, хоча про це право був повідомлений у спосіб визначений КАС України.

Відповідно до положень частин 2, 3 та 4 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод та інтересів.

З огляду на викладене, суд приходить до переконливого висновку, що відповідач у справі діяв не на підставах та не у спосіб визначений законом, зокрема на це вказує, що він не долучив до постанови пояснень позивача, можливих свідків події, а також те, що суду не було надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Підстава закриття в справі про адміністративне правопорушення у разі відсутності складу адміністративного правопорушення регламентована в п. 1 ст. 247 КУпАП.

Ч. 3 ст. 286 КАС визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Наведені в мотивувальній частині рішення обставини дають суду підстави вважати, що відповідачем не доведено факту вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а тому справа щодо нього підлягає закриттю, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 19, 62 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 3, 35 Закону України «Про поліцію», ст. ст. 1, 7, 9, 10, 121, 247, 251, 258, 276, 283 КУпАП, ст. ст. 5, 6, 229, 242, 246, 250, 268, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Голованівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову серії ЕНА № 4753520 від 17.05.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрити відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст. 286 КАС України та розділом ІІІ глави 1 КАС України протягом 10 /десяти/ днів до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: