Справа № 440/1069/25
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/1069/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі Шевякова І.С. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги:

визнати протиправною бездіяльність Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради по невжиттю дій з метою припинення використання контейнерів для зберігання твердих побутових відходів на контейнерному майданчику за адресою вул. Української Повстанської Армії, 3 (колишня Ватутіна, 3) м. Полтава (далі відповідно - контейнери, майданчик) після подачі позивачами скарг від 05.08.24 та 17.09.24 з вимогою вжити заходів з метою припинення використання контейнерів на майданчику та зобов`язати УЖКТ вчинити дії з метою припинення використання контейнерів на майданчику;

зобов`язати УЖКГ утриматися від вчинення дій по наданню доручень Полтавському комунальному автотранспортному підприємству 1628 з метою встановлення контейнерів на майданчик за відсутністю рішення прийнятому в установленому законом порядку про використання майданчика;

стягнути з відповідача на користь кожного із нас по 18 375,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнали позивачі у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач; ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 (надалі - позивач; ОСОБА_2 ) звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (далі також відповідач, УЖКГ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду 03.02.2025 було відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.04.2025 ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі №440/1069/25 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19.05.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та проведення судового засідання відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, в порядку письмового провадження.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 відмовлено у задоволенні клопотання позивачів про розгляд справи №440/1069/25 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та про допит позивачів у якості свідків.

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що ОСОБА_2 з 2013 року є власником квартири АДРЕСА_1 , яка розташована на першому поверсі багатоквартирного будинку, та є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що між ним та відповідачем неодноразово виникали спори щодо розташування контейнерного майданчика за адресою: вул. Української Повстанської Армії, 3, м. Полтави, які вирішувався судами, чотири рази контейнери для зберігання побутових відходів з цього майданчика на виконання судових рішень переміщалися відповідачем на інший майданчик, проте на початку липня знову були повернуті на контейнерний майданчик за адресою: вул. Української Повстанської Армії, 3 у м.Полтаві, наслідком чого в квартирі, що належить позивачу та де він проживає разом із дочкою, відчувається сморід від контейнерів для зберігання побутових відходів та стоїть шум, оскільки цей майданчик знаходиться на відстані 6,5 метрів, що меншою за встановлену санітарну норму у 20 метрів, від чого потерпає ОСОБА_2 та його дочка ОСОБА_1 .

Позивачі розрахували суму моральної шкоди, яку просять стягнути з відповідача в розмірі 18375,00 грн на кожного з позивачів, та вказували, що ця шкода полягає у душевних стражданнях позивачів, пов`язаних з неодноразовим повторенням ситуації встановлення відповідачем контейнерів на спірний майданчик, незважаючи на наявність чотирьох судових рішень, на виконання яких вони прибиралися.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, копію ухвали з пропозицією подання відзиву отримав 04.06.2025, копію позовної заяви з додатками отримав 28.01.2025, що підтверджується довідками про доставку електронних листів в електронний кабінет, зареєстрований в системі Електронний суд.

Також, відповідач не виконав вимоги ухвали суду від 04.06.2025 в частині надання документів на підставі та з урахуванням яких, починаючи з 26.06.2024, встановлені та функціонують контейнери для зберігання твердих побутових відходів за адресою вул. Української Повстанської Армії, 3, м. Полтава, звернення позивачів, відповіді на звернення.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 та частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обставини справи, встановлені судом

Судовим рішенням у справі №440/7153/23 встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , право власності за ОСОБА_2 на це нерухоме майно зареєстровано 25.12.2013, що також підтверджується Інформацією №362362454 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованою 18.01.2014.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 , копія якого наявна у матеріалах справи, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, судом у даній справі встановлено, що постановою Октябрського районного суду м.Полтави від 19.11.2015 у справі № 554/5323/15-а адміністративний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було задоволено частково. Визнано частково незаконним та скасовано розпорядження Полтавського міського голови №247-р від 16.08.2010 року Про закріплення контейнерних майданчиків на території м.Полтави, в частині розташування контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів, в кількості п`яти контейнерів, біля будинку №3 по вул. Ватутіна в м. Полтаві. Визнано незаконними і скасовано Акт комісійного обстеження по вул. Ватутіна, 3 та АДРЕСА_3 від 23.10.2014 року та Акт комісійного обстеження по вул. Ватутіна, 3 в м.Полтава від 19.11.2014 року. Зобов`язано Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради та Головне управління держсанепідемслужби у Полтавській області, у відповідності до вимог п. 2.10 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць, створити комісію для встановлення місця перенесення контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів від будинку АДРЕСА_4 . Зобов`язано комісію у складі Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради та Головного управління держсанепідемслужби (в разі необхідності також інших залучених органів), встановити місце перенесення контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів від будинку АДРЕСА_4 чи таку неможливість, шляхом огляду прилеглої території та проведенням вимірів відстаней до будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення, та скласти акт щодо місця розташування контейнерного майданчика із зазначенням відповідних вимірів. Визнано незаконною бездіяльність Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, яка полягала у наданні неповної інформації у відповіді від 28.11.2014 року №А01-06-01/10/458-2 на звернення позивача ОСОБА_2 від 10.11.2014 року №А/458-2. Визнано незаконною бездіяльність Полтавського міського голови Мамая Олександра Федоровича, яка полягала у наданні неповної інформації у відповіді від 18.02.2015 року №А04.1-01/195 на звернення позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 20.01.2015 року №А04.1-01/195. В задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено (номер рішення в ЄДРСР 53828120).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2016 у справі №554/5323/15-а апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради задоволено частково. Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 19 листопада 2015 року по справі № 554/5323/15-а було скасовано в частині: визнання частково незаконним та скасування розпорядження Полтавського міського голови №247-р від 16.08.2010 Про закріплення контейнерних майданчиків на території м.Полтави, в частині розташування контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів, в кількості п`яти контейнерів, біля будинку №3 по вул. Ватутіна в м. Полтаві; зобов`язання Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради та Головного управління держсанепідемслужби у Полтавській області, у відповідності до вимог п. 2.10 Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць створити комісію для встановлення місця перенесення контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів від будинку №3 по вул. Ватутіна в м. Полтаві; зобов`язання комісії у складі Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради та Головного управління держсанепідемслужби (в разі необхідності також інших залучених органів), встановити місце перенесення контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів від будинку №3 по вул. Ватутіна в м. Полтаві чи таку неможливість, шляхом огляду прилеглої території та проведенням вимірів відстаней до будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення, та скласти акт щодо місця розташування контейнерного майданчика із зазначенням відповідних вимірів. Ухвалено нову постанову, якою в цій частині позовні вимоги задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Полтавського міського голови №247-р від 16.08.2010 Про закріплення контейнерних майданчиків на території м. Полтави, в частині розташування контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів, в кількості п`яти контейнерів, біля будинку №3 по вул. Ватутіна в м. Полтаві. Зобов`язано виконавчий комітет Полтавської міської ради вчинити необхідні дії з метою припинення використання контейнерного майданчика по вул. Ватутіна в м. Полтаві. Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 19 листопада 2015 року по справі № 554/5323/15-а скасовано в частині визнання незаконними і скасування Акту комісійного обстеження по АДРЕСА_4 та вул. Зигіна, 6 в м.Полтаві від 23.10.2014 та Акту комісійного обстеження по вул. Ватутіна, 3 в м.Полтава від 19.11.2014 та в цій частині провадження по справі закрито. В іншій частині постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 19 листопада 2015 року по справі №554/5323/15-а залишено без змін. Стягнуто на користь ОСОБА_2 судовий збір за подачу позовної заяви в сумі 208,08 грн. ( двісті вісім гривень) та за подачу апеляційної скарги в сумі 229,68 грн. (двісті двадцять дев`ять гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Полтавської міської ради. (номер рішення в ЄДРСР 56579476).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.02.2017 касаційні скарги виконавчого комітету Полтавської міської ради на постанову Октябрського районного суду м. Полтави, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишено без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року без змін (номер рішення в ЄДРСР 65038556).

Постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.12.2017 у справі №554/3138/17 адміністративний позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було задоволено частково. Визнано протиправними дії управління житлово-комунального господарства виконкому Полтавської міськради щодо надання доручення від 21.10.2016 року №Р010601/08/2592 Полтавському КАТП №1628 про повернення контейнерів для збору твердих побутових відходів на контейнерний майданчик по вулиці Ватутіна, 3 м. Полтави. Зобов`язано управління житлово-комунального господарства виконкому Полтавської міськради вчинити необхідні дії з припинення використання контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів по вул. Ватутіна, 3 в м.Полтаві та подати до суду протягом 30 днів з дня набрання даною постановою законної сили звіт про її виконання. У іншій частині позовних вимог відмовлено (номер рішення в ЄДРСР 71049963).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 16.05.2018 у справі №554/3138/17 апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 06.12.2017р. по справі №554/3138/17 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 06.12.2017р. по справі № 554/3138/17 задоволено частково. Постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 06.12.2017р. по справі № 554/3138/17 скасовано в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради моральної шкоди в сумі 1920,00 грн. Прийнято в цій частині нову постанову, якою стягнуто з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 1920 (одна тисяча дев`ятсот двадцять) грн. 00 коп. В іншій частині постанову Октябрського районного суду м. Полтава від 06.12.2017р. по справі №554/3138/17 залишено без змін (номер рішення в ЄДРСР 74258720).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 у справі №440/7528/20 (номер рішення в ЄДРСР 97660241), що залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2021 (номер рішення в ЄДРСР 100743480), позов ОСОБА_2 , поданого у своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_1 , до Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради, яка виразилася у невжитті дій з метою припинення функціонування контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів населення по вул. Ватутіна, 3 в м. Полтаві. Зобов`язано Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради вчинити дії з метою припинення використання контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів населення по вул. Ватутіна, 3 у м. Полтаві. В решті вимог - позов залишено без задоволення. Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 420 (чотириста двадцять) грн 40 коп.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 у справі №440/7153/23 (номер рішення в ЄДРСР 116483497), яке набрало законної сили 20.02.2024, позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було задоволено частково, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, яка виразилася у невжитті дій з метою припинення функціонування контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів населення по вул. Ватутіна, 3 в м. Полтаві;

- зобов`язано Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради вчинити дії з метою припинення використання контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів населення по вул. Ватутіна, 3 у м. Полтаві шляхом прибрання з цього майданчика всіх контейнерів;

- стягнуто з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 7755 грн., стягнуто з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 7755 грн.

За змістом позову, після ухвалення цього судового рішення, контейнери для збору твердих побутових відходів на контейнерному майданчику за адресою вул. Української Повстанської Армії, 3 (колишня Ватутіна, 3) м. Полтава в черговий раз прибрали з цього майданчика, про що свідчить лист УЖКГ від 30.04.2024 /а.с. 237/. Однак, 22.05.2024 контейнери знову були повернуті на майданчик на виконання доручення УЖКГ від 25.05.2024 №01-06-01/12/1508 /а.с. 239/.

У зв`язку з черговим встановленням контейнерів на майданчик, ОСОБА_2 пред`явив виконавчий лист №440/7153/23 до примусового виконання. 30.05.2024 постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження ВП №75179521 /а.с. 240/.

26.06.2024 у межах виконавчого провадження ВП №75179521 державним виконавцем складено акт про те, що 26.06.2024 при виїзді за адресою вул. Ватутіна, 3 м. Полтава встановлено, що контейнери прибрані /а.с. 242/, у зв`язку з чим прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №75179521 /а.с. 243/.

Однак, 03.07.2024, за твердженням позивача, контейнери для збору твердих побутових відходів були знову повернуті на майданчик.

Відповідач цього твердження не заперечив.

У зв`язку з цим, 05.08.2024 позивачами надіслано на адресу УЖКГ скаргу з проханням прибрати контейнери з майданчика і не встановлювати їх на майданчик /а.с. 245/.

Скарга отримана уповноваженою особою УЖКГ 07.08.2024, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с. 255/.

Листом від 13.08.2024 УЖКГ надано відповідь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , яка є формальною та не стосується суті порушених у скарзі від 05.08.2024 питань /а.с. 249/.

17.09.2024 позивачами подано до УЖКГ повторну скаргу з проханням вжити заходів з метою припинення використання майданчика та утримання від дій щодо надання доручень, розпоряджень, рішень з метою використання контейнерів на майданчику /а.с. 250-252/. Скарга отримана уповноваженою особою УЖКГ 17.09.2024, про що свідчить запис на першій сторінці примірника скарги позивачів.

Позивачі стверджують, що не отримали відповіді на скаргу від 17.09.2024, доказів зворотнього відповідачем не надано.

Вважаючи, що Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради в черговий раз допущено бездіяльність, що полягає у невжитті дій з метою припинення використання контейнерного майданчика за адресою: вул. Української Повстанської Армії, 3 м. Полтави, на якому використовуються контейнери для зберігання побутових відходів після подачі позивачами від 05.08.2024 та 17.09.2024 скарг з вимогою припинити використання майданчика, позивачі звернулися до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Норми права, що підлягають застосуванню

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, організаційні та економічні засади діяльності, пов`язаної із запобіганням або зменшенням обсягів утворення відходів, їх збиранням, перевезенням, зберіганням, сортуванням, обробленням, утилізацією та видаленням, знешкодженням та захороненням, а також з відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини на території України визначав Закон України "Про відходи" від 05 березня 1998 року №187/98-ВР (далі по тексту - Закон №187/98-ВР, чинний до 09.07.2023).

За визначенням статті 1 Закону України "Про відходи" побутові відходи - відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов`язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення; джерело утворення побутових відходів - об`єкт, на якому утворюються побутові відходи (житловий будинок, підприємство, установа, організація, земельна ділянка).

Згідно зі статтею 3 Закону №187/98-ВР основними завданнями законодавства про відходи є: а) визначення основних принципів державної політики у сфері поводження з відходами; б) правове регулювання відносин щодо діяльності у сфері поводження з відходами; в) визначення основних умов, вимог і правил щодо екологічно безпечного поводження з відходами, а також системи заходів, пов`язаних з організаційно-економічним стимулюванням ресурсозбереження; г) забезпечення мінімального утворення відходів, розширення їх використання у господарській діяльності, запобігання шкідливому впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини.

Відповідно до статті 20-1 Закону №187/98-ВР до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища у сфері поводження з відходами належить: а) забезпечення здійснення оцінки впливу на довкілля та надання висновку з оцінки впливу на довкілля щодо науково-дослідних і технологічних розробок та проектно-кошторисної документації на будівництво і реконструкцію підприємств, установок, полігонів, комплексів, споруд, інших спеціально відведених місць чи об`єктів відповідно до законодавства про оцінку впливу на довкілля; б) видача відповідно до закону дозволів на здійснення операцій у сфері поводження з відходами терміном на три роки; г) погодження місць розміщення об`єктів поводження з відходами (крім небезпечних відходів).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: організація управління побутовими відходами, відходами будівництва та знесення, знешкодження та захоронення трупів тварин.

Згідно зі статтею 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Пунктом 3 частини 1 стаття 21 Закону України від 06 вересня 2005 року №2807-IV "Про благоустрій населених пунктів" (далі по тексту Закон №2807-IV, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що елементами (частинами) об`єктів благоустрою є, зокрема, будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів.

Згідно з частинами 1, 4 статті 20 Закону №2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов`язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

За приписами пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради підпадає під визначення поняття суб`єкта владних повноважень, передбачене пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС України.

З наведених правових норм та обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір у відносинах виконання позивачем делегованих йому органом місцевого самоврядування владних повноважень. Спір у цій справі виник у сфері публічно - правових відносин, а його предмет стосується законності дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання ним власних публічно - владних управлінських функцій за наслідками розгляду відповідної письмової скарги стосовно вчинення необхідних дій з метою припинення використання контейнерного майданчика.

Такий спір, з огляду на його предмет, суть і характер спірних правовідносин, суб`єктний склад їх учасників, є публічно - правовим та повинен вирішуватись судами адміністративної юрисдикції.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.10.2020 у справі №440/1829/19.

Суспільні відносини, які виникають у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, було врегульовано Законом України від 24.02.1994 №4004-XII "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", який визначає відповідні права і обов`язки державних органів, підприємств, установ, організацій та громадян, встановлює порядок організації державної санітарно-епідеміологічної служби і здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Україні (далі по тексту - Закон №4004-XII, чинний на час виникнення спірних правовідносин).

За визначенням статті 1 Закон №4004-XII державні санітарні норми та правила, санітарно-гігієнічні та санітарно-протиепідемічні правила і норми, санітарно-епідеміологічні правила і норми, протиепідемічні правила і норми, гігієнічні та протиепідемічні правила і норми, державні санітарно-епідеміологічні нормативи, санітарні регламенти (далі - санітарні норми) - обов`язкові для виконання нормативно-правові акти центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, що встановлюють медичні вимоги безпеки щодо середовища життєдіяльності та окремих його факторів, недотримання яких створює загрозу здоров`ю і життю людини та майбутніх поколінь, а також загрозу виникнення і розповсюдження інфекційних хвороб та масових неінфекційних захворювань (отруєнь) серед населення.

Згідно зі статтею 2 Закону №4004-XII законодавство України про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення (санітарне законодавство) базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоров`я, цього Закону, законів України "Про захист населення від інфекційних хвороб", "Про протидію захворюванню на туберкульоз", "Про запобігання захворюванню на синдром набутого імунодефіциту (СНІД) та соціальний захист населення", інших нормативно-правових актів та санітарних норм".

Основи законодавства України про охорону здоров`я, відповідно до преамбули Закону України від 19.11.1992 №2801-XII, визначають правові, організаційні, економічні та соціальні засади охорони здоров`я в Україні, регулюють суспільні відносини у цій сфері з метою забезпечення гармонійного розвитку фізичних і духовних сил, високої працездатності і довголітнього активного життя громадян, усунення факторів, що шкідливо впливають на їх здоров`я, попередження і зниження захворюваності, інвалідності та смертності, поліпшення спадковості.

Статтею 27 Основ законодавства України про охорону здоров`я передбачено, що санітарно-епідемічне благополуччя територій і населених пунктів забезпечується системою державних стимулів та регуляторів, спрямованих на суворе дотримання державних медико-санітарних нормативів і державних медико-санітарних правил, комплексом медико-санітарних заходів та організацією епідеміологічного нагляду і здійсненням державного нагляду (контролю).

В Україні встановлюються єдині санітарно-гігієнічні вимоги до планування і забудови населених пунктів; будівництва і експлуатації промислових та інших об`єктів; очистки і знешкодження промислових та комунально-побутових викидів, відходів і покидьків; утримання та використання жилих, виробничих і службових приміщень та територій, на яких вони розташовані; організації харчування і водопостачання населення; виробництва, застосування, зберігання, транспортування та захоронення радіоактивних, отруйних і сильнодіючих речовин; утримання і забою свійських та диких тварин, а також до іншої діяльності, що може загрожувати санітарно-епідемічному благополуччю територій і населених пунктів.

Відповідно до статті 27 Основ законодавства України про охорону здоров`я, статті 1 Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення", статті 4 Закону України "Про благоустрій населених пунктів", статті 24 Закону України "Про відходи" наказом Міністерства охорони здоров`я від 17.03.2011 №145, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2011 за №457/19195, затверджено Державні санітарні норми та правила утримання територій населених місць (надалі - Санітарні норми), якими визначено вимоги до санітарного очищення територій населених місць, а також правила виконання робіт з належного прибирання об`єктів благоустрою та державного санітарно-епідеміологічного нагляду у сфері благоустрою населених пунктів і поводження з відходами.

Згідно з п. 1.3. Санітарних норм їх дія поширюється на відносини, що виникають у сфері благоустрою населених пунктів та поводження з відходами, та вони є обов`язковими для виконання органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та підпорядкування і громадянами.

Пунктом 2.8 Санітарних норм встановлено, що контейнерні майданчики повинні бути віддалені від меж земельних ділянок навчальних та лікувально-профілактичних закладів, стін житлових та громадських будівель і споруд, майданчиків для ігор дітей та відпочинку населення на відстань не менше 20 м.

На території садибної забудови населених пунктів відстань від контейнерних майданчиків до меж присадибних ділянок зі сторони вулиць повинна складати не менш як 5 м.

При цьому пунктом 2.10 Санітарних норм передбачено, що у виняткових випадках в районах забудови, що склалася, де немає можливості дотримання відстаней, зазначених у пункті 2.8 Санітарних норм, місця розташування контейнерних майданчиків встановлюються комісією за участю посадових осіб спеціально уповноважених органів містобудування та архітектури і державної санітарно-епідеміологічної служби, а також представників балансоутримувача будинку та органу самоорганізації населення. Комісією складається акт довільної форми щодо місця розташування контейнерного майданчика, який підписується всіма членами комісії у чотирьох примірниках для кожної із сторін.

Пунктом 48.2 Правил благоустрою міста Полтава, затверджених рішенням 11 сесії Полтавської міської ради 7 скликання від 16.06.2017, передбачено, що майданчики для встановлення контейнерів мають бути віддалені від житлових будинків, дитячих закладів, спортивних площадок і від місць відпочинку населення на відстань не менше 20 м.

В районах існуючої забудови та у конфліктних ситуаціях місце розташування майданчиків встановлюється комісійно за участю інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста, управління з питань містобудування та архітектури, управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, вуличного комітету, управління Держпродспоживслужби, власника контейнерів відповідно до комплексної схеми розміщення контейнерних майданчиків.

Висновки щодо правозастосування

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У справі, що розглядається, спір стосується періодичного встановлення на майданчику за адресою: вул. Української Повстанської Армії, 3 м. Полтави, контейнерів для зберігання побутових відходів всупереч судовим рішенням, що набрали законної сили та санітарним нормам.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 у справі №440/7528/20, що набрало законної сили 27.10.2021, встановлено факт протиправної бездіяльності УЖКГ, яка виразилася у невжитті ефективних дій з метою припинення функціонування вказаного контейнерного майданчика за відсутності акту, складеного в порядку 2.10 Санітарних норм, та з огляду на факт функціонування контейнерного майданчика по вул. Ватутіна, 3 у м. Полтаві.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.06.2021 у справі №440/7528/20, що набрало законної сили 27.10.2021, зобов`язано Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради вчинити дії з метою припинення використання контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів населення по вул. Ватутіна, 3 у м.Полтаві.

Аналогічно, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 у справі №440/7153/23, що набрало законної сили 20.02.2024, встановлено факт протиправної бездіяльності УЖКГ, яка виразилася у невжитті ефективних дій з метою припинення функціонування вказаного контейнерного майданчика за відсутності акту, складеного в порядку 2.10 Санітарних норм, та з огляду на факт функціонування контейнерного майданчика по вул. Ватутіна, 3 у м. Полтаві.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.01.2024 у справі №440/7153/23, що набрало законної сили 20.02.2024, зобов`язано Управління житлово-комунального господарства Виконавчого комітету Полтавської міської ради вчинити дії з метою припинення використання контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів населення по вул. Ватутіна, 3 у м.Полтаві.

На виконання рішення суду у справі №440/7153/23 відповідач припинив використовувати контейнерний майданчик, про що свідчить лист УЖКГ від 30.04.2024 /а.с. 237/.

Однак, 22.05.2024 контейнери знову були повернуті на майданчик на виконання доручення УЖКГ від 25.05.2024 №01-06-01/12/1508 /а.с. 239/.

За твердженнями позивачів контейнерний майданчик продовжував функціонувати до 28.01.2025 (до наступного дня за днем подачі позовної заяви у даній справі). Ця обставина не спростована відповідачем та тому визнається судом доведеною.

Частиною четвертою статті 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішеннями Полтавського окружного адміністративного суду у справах №440/7528/20 та №440/7153/23, що набрали законної сили, встановлено, що у безпосередній близькості від вікон квартири позивача, на відстані 6,5 м, обабіч проїжджої частини вулиці Ватутіна розміщений майданчик для встановлення контейнерів по збиранню та тимчасовому зберіганню побутових відходів, де знаходиться 5 контейнерів для побутових відходів.

Отже, факт розміщення майданчика для встановлення контейнерів по збиранню та тимчасовому зберіганню побутових відходів у безпосередній близькості від вікон квартири позивача, на відстані 6,5 м, обабіч проїжджої частини вулиці Ватутіна - встановлений судовими рішеннями у адміністративних справах №440/7528/20, №440/7153/23, у яких брали участь ті самі особи, а тому вказана обставина не доказується при розгляді даної справи.

Частиною 9 статті 80 КАС України встановлено, що у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Також, суд вважає за необхідне зауважити, що відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, незважаючи на те, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України), подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина четверта статті 159 КАС України) як і доводити правомірність свого рішення. Суд не наділений процесуальними важелями впливу на учасників процесу, щоб змусити їх, в тому числі суб`єкта владних повноважень, вчиняти вказані дії.

Відповідно до положень частини четвертої статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Вказана норма, не містить імперативних приписів щодо дій суду в разі неподання суб`єктом владних повноважень відзиву. В той же час ця норма наділяє суд повноваженнями на власний розсуд вирішувати як діяти в зазначеній ситуації.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем до суду не подано відзив на позов, також не зазначено про причини такої бездіяльності, не надано жодних пояснень.

Тому суд дійшов висновку про можливість кваліфікувати таку пасивну поведінку відповідача як визнання позову.

Відповідачем не надано до суду доказів на спростування обставин повторного встановлення у травні 2024 року та липні 2024 року п`яти контейнерів по збиранню та тимчасовому зберіганню побутових відходів на майданчик для збору твердих побутових відходів населення по вул. Української Повстанської Армії, 3 в м. Полтаві, хоча ухвалою суду від 26.06.2023 (отримана відповідачем 03.07.2023) та ухвалою суду від 04.04.2024 (отримана відповідачем 04.04.2024) витребувано від відповідача засвідчені належним чином копії всіх документів та матеріалів, на підставі яких функціонує майданчик для збору побутових відходів.

Відповідачем не надано до суду доказів неможливості дотримання відстаней, зазначених у пункті 2.8 Санітарних норм у цьому районі забудови, у тому числі, у спосіб облаштування майданчика в іншому місці цього району забудови.

Позивачі до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради надсилали скарги від 05.08.2024 та від 17.09.2024 /а.с. 245, 250-252/, за змістом яких 05.07.2024, незважаючи на зміст судових рішень у справах №554/5323/15-а, №554/3138/17, №440/7528/20, №440/7153/23 працівники Полтавського КАТП-1628 повернули п`ять контейнерів на майданчик, використання якого було неправомірним. Вказані скарги позивачів від 05.08.2024 та від 17.09.2024 вручені відповідачу Управлінню житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради 07.08.2024 та 17.09.2024 відповідно /а.с. 250 ,255/.

Разом з тим, відповідачем не вжито жодних заходів, спрямованих на припинення функціонування контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів населення по вул. Української Повстанської Армії, 3 в м. Полтаві, незважаючи на наявність судових рішень у чотирьох справах, де предметом спору були подібні правовідносини за різні часові періоди.

Підсумовуючи викладене вище, враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправні дії, які виразилися у продовженні використання контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів населення по вул. Української Повстанської Армії, 3 в м. Полтаві всупереч чотирьом судовим рішенням.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Пунктом 3 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Суд констатує, що неналежне виконання відповідачем рішень суду у справах №554/5323/15-а, №554/3138/17, №440/7528/20, №440/7153/23 викликає у позивачів необхідність повторного періодичного звернення до суду за захистом своїх порушених прав.

Враховуючи викладене, суд, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивачів, вважає за необхідне, керуючись статтею 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог, визнати протиправними дії УЖКГ, які виразилися у продовженні використання контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів населення по вул. Української Повстанської Армії, 3 в м. Полтаві всупереч чотирьом судовим рішенням, зобов`язати Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради утриматися від вчинення дій по наданню доручень з метою встановлення контейнерів на майданчик по вул. Української Повстанської Армії, 3 в м. Полтаві.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь кожного із позивачів моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнали позивачі у зв`язку із протиправною поведінкою відповідача, суд дійшов таких висновків.

Статтею 56 Конституції України встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 01.11.1996 №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" роз`яснив, що суди мають суворо додержувати передбаченого ст. 56 Конституції права особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 Цивільного кодексу України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків /пункт 3 Постанови/.

Обставини протиправної бездіяльності відповідача встановлені в ході судового розгляду справи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частиною 2 статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. ( частина 1 статті 1173 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України).

Таким чином, оскільки відповідачем, який є виконавчим органом місцевого самоврядування, допущено протиправну бездіяльність відносно позивача, що встановлено судовим рішенням, Управління житлово-комунального господарства виконкому Полтавської міськради є суб`єктом завдання шкоди при здійсненні владно-адміністративних повноважень.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №815/2707/18 викладено висновок про те, що за загальним правилом будь-яка неприємна подія тягне моральну шкоду. В деліктних зобов`язаннях діє презумпція вини, якщо вона не спростована, то це є підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди...Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання

Досліджуючи обставини справи, які слугували підставою для завдання моральної шкоди позивачу, суд зазначає, що такими обставинами є дії відповідача, які виразилися у продовженні функціонування контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів населення по вул. Української Повстанської Армії, 3 в м. Полтаві, всупереч чотирьом судовим рішенням, якими встановлено незаконність функціонування цього майданчика.

За змістом позову ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , внаслідок вчинення відповідачем протиправних дій, незважаючи на наявність судових рішень у 4 справах, що набрали законної сили, змушені відчувати сморід, джерелом якого є побутові відходи в контейнерах та сторонні звуки рано вранці та вночі від відкривання та закривання кришок контейнерів, що встановлені на контейнерний майданчик для збору твердих побутових відходів населення по вул. Української Повстанської Армії, 3 у м. Полтаві, який розташований з порушенням Державних санітарних норм та правил утримання територій населених місць менш як за 20 метрів від стін будинку, у якому проживають позивачі. Ці факти з неминучістю завдають їм душевних страждань, які виражаються у переживаннях, нервуванні, негативних емоціях, почутті зневіри.

Ці факти перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями відповідача, який умисно ігнорує висновки численних судових рішень.

Ці факти є значно триваючими в часі.

Отже, позивачі зазнали негативних емоцій, змістом яких є занепокоєння, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання та негативні емоції, викликані протиправними діями відповідача. Негативний характер цих емоцій очевидно й неминуче посилюється усвідомленням факту систематичного порушення відповідачем прав ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , незважаючи на наявність судових рішень, що набрали законної сили, та які досягли рівня страждання (у розумінні ст. 23 ЦК України).

Отже суд погоджується з твердженнями позивачів про те, що моральну шкоду було завдано.

Оскільки повторність та тривалість в часі протиправних дій відповідача у спірних правовідносинах призвела до моральних (душевних) страждань позивачів, порушені права позивачів підлягають відновленню шляхом відшкодування моральної шкоди виходячи з принципу розумності та достатності.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь ОСОБА_2 відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 18375,00 грн. та стягнути з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 18375,00 грн.

При прийнятті рішення у даній справі суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, адміністративний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , підлягає задоволенню. При цьому, резолютивна частина судового рішення буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення .

Розподіл судових витрат

Позивачі звільнені від сплати судового збору.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 159, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (вул. Стрітенська, 19, м. Полтава, 36020, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, які виразилися у продовженні використання контейнерного майданчика для збору твердих побутових відходів населення по вул. Української Повстанської Армії, 3 в м. Полтаві всупереч чотирьом судовим рішенням.

Зобов`язати Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради утриматися від вчинення дій, у тому числі, надання доручень, з метою встановлення контейнерів для збору відходів на майданчик по вул. Української Повстанської Армії, 3 в м. Полтаві.

Стягнути з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь ОСОБА_2 відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 18 375,00 грн (вісімнадцять тисяч триста сімдесят п`ять гривень).

Стягнути з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради на користь ОСОБА_1 відшкодування спричиненої моральної шкоди в розмірі 18 375,00 грн (вісімнадцять тисяч триста сімдесят п`ять гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.С. Шевяков