Справа № 332/3383/25
Суддя: Сапунцов В. Д.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3383/25
Провадження №: 2-а/332/51/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Сапунцова В.Д., при секретарі судового засідання Горбань Є.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

03.07.2025 до Заводського районного суду м. Запоріжжя 03.07.2025 надійшла адміністративна позовна заява Чубаря Ігоря Анатолійовича Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №5080714 від 27 червня 2025 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, із накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Виходячи зі змісту наведеної постанови, 27.06.2025 о 11 год. 18 хв., водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом по вул. Рекордній, 37А не надав перевагу в русі пішоходам на нерегульованому пішохідному переході чим порушив п. 18.1. ПДР водій не пропустив пішоходів що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу.

Вважаючи спірну постанову незаконною ОСОБА_1 зазначив, що він проїхав нерегульований пішохідний перехід коли ще на ньому не було пішохода, а пішохід стояв в цей час на тротуарі за межами пішохідного переходу. Вважає що він діяв відповідно до приписів п. 18.1. ПДР які зобов`язують водіїв пропускати пішоходів в тому випадку, коли останні вже перебувають на пішохідному переході.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2025 у вказаній справі було відкрито провадження і її призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

Відповідач - Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції надав до суду відзив, в якому посилався на законність постанови у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА №5080714 від 27 червня 2025 року, наголошував, що зазначена постанова винесена з дотриманням вимог ст.ст. 222, 251,252,278-280 та 283 КУпАП, надав до суду відеозапис обставин події, який вважає беззаперечним доказом вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, просив відмовити в задоволенні позову.

Позивач надав до суду заяву, відповідно якої просив провести судове засідання без фіксації технічними засобами

Відповідач згідно з відзивом просив розгляд справи провести без участі його представника.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні в них докази та надавши їм оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з постановою серії ЕНА №5080714 від 27 червня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 27.06.2025 о 11 год. 18 хв., водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом по вул. Рекордній, 37А не надав перевагу в русі пішоходам на нерегульованому пішохідному переході чим порушим п. 18.1. ПДР водій не пропустив пішоходів що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу. До постанови додається відео з БК №471704.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про дорожній рух» №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Виконуючи зазначену вимогу частини 2 ст. 77 КАС України представник відповідача надав відео фіксацію з нагрудних камер працівників поліції, які, на його думку підтверджують законність винесення ним спірної постанови.

Як вбачається із відеохаписів даних нагрудних камер працівників поліції, 27.06.205 водій ОСОБА_1 о 11 год. 18 хв. керуючи транспортним засобом-автомобілем Toyota Corolla по вул. Рекордній, 37А д.н.з. НОМЕР_1 проїхав нерегульований пішохідний перехід, коли на ньому ще не було пішохода.

Так, в момент проїзду водієм ОСОБА_1 нерегульованого пішохідного переходу пішохід стояв на краю тротуару, розмовляючи при цьому мобільним телефоном. При цьому зазначені дані підтверджують, що пішохід не перебував на початку дорожньої розмітки 1.14.2 - пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод ПДР України (проїзній частині дороги), а саме перебував на тротуарі перед нею.

Правовідносини, що стосуються дорожнього руху врегульовані Правилами дорожнього руху України, затверджені постановою КМ України «Про правила дорожнього руху» від 10.10.2001 року №1306.

За змістом п.1.1. зазначеної постанови, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Згідно із частиною першою статті 122 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною частиною статті настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України, пішохід - особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне.

Пішохідна доріжка - доріжка з покриттям, призначена для руху пішоходів, виконана в межах дороги чи поза нею і позначена знаком 4.16.

Пішохідний перехід - ділянка проїзної частини або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2, 5.39, 5.40.1, 5.40.2, 5.41.1, 5.41.2, дорожньою розміткою 1.14.1,1.14.2,1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки шириною тротуарів чи узбіч. Регульованим вважається пішохідний перехід, рух по якому регулюється світлофором чи регулювальником, нерегульованим пішохідний перехід, на якому немає регулювальника, світлофори відсутні або вимкнені чи працюють у режимі миготіння жовтого сигналу.

Дорожні знаки 5.38.1 «Пішохідний перехід» встановлюється праворуч від дороги на ближній межі переходу, а знак 5.38.2 - ліворуч від дороги на дальній межі переходу.

Відповідно до пункту 4.7 ПДР України, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах, у тому числі підземних і надземних, а у разі їх відсутності - на перехрестях по лініях тротуарів або узбіч.

Відповідно до розділу 34 ПДР України, горизонтальна розмітка має таке значення: 1.14.1,1.14.2,1.14.3(«зебра», у тому числі червоно-білого кольору)- позначають нерегульований і регульований пішохідний перехід на проїзній частині дороги чи на велосипедній доріжці, зокрема1.14.2- пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод,1.14.3- місце переходу осіб з порушенням зору.

Згідно із пунктом 4.14 ПДР України пішоходам забороняється, зокрема, виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху; раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід.

Пунктом 4.16 (а) ПДР України, пішохід має право під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 751/4821/17, вимога пункту 18.1 ПДР України передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу або зупинитися.

Водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

Інших доказів того, що позивачем було допущено порушення вимог пункту 18.1 ПДР України - матеріали адміністративної справи не містять, і стороною відповідача не подано.

Відповідно до ч.2ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не надав доказів, які б підтверджували, що позивач, керуючи транспортним засобом, не надав переваги у русі пішоходу на нерегульованому пішохідному переході.

З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним скасувати постанову серії ЕНА №5080714 від 27.06.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1ст.122 КУпАПу виді штрафу в сумі 340 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає необхідним стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст. 2,5 - 9,72 - 77,90,134,139,243 - 246,250,271,286 КАС України,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 5080714 від 27.06.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: 69004, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96, ЕДРПОУ ) на користь ОСОБА_2 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96, код ЄДРПОУ Департаменту патрульної поліції: 40108646, код ЄДРПОУ Управління патрульної поліції: .

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.07.2025.

Суддя В.Д. Сапунцов