Справа № 640/20529/19
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2025 року м. Ужгород№ 640/20529/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №640/2052/19 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області (08340, Київська область, Бориспільський район, с. Гнідин, вул. Нова, буд. 1, ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «КОРС-ОІЛ» (вул. Смілявська, буд.7, 03151, м. Київ, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_2 ) з позовною заявою до Гнідинської сільської ради Броварського району Київської області (далі відповідач) про:

- скасування рішення Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області №528-37-VII від 28 лютого 2019 року в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,07500 га, яка розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області;

- зобов`язання Гнідинську сільську раду Бориспільського району Київської області на черговій (позачерговій) сесії прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,07500 га, яка розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він 12 лютого 2019 року надіслав на адресу Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0, 0750 га, яка розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області. Проте, за результатами розгляду клопотання отримав відмову, оформлену рішенням Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області від 28 лютого 2019 року №528-37-VII. Відмова мотивована тим, що земельна ділянка, на відведення якої він претендує, знаходиться у власності іншого громадянина.

Однак, із відповіді Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області від 19 квітня 2019 року, отриманої на адвокатський запит представника ОСОБА_3 , стало відомо, що бажана земельна ділянка знаходиться у власності ТОВ «КОРС-ОІЛ». Зазначене, на думку позивача, свідчить про прийняття рішення від 28 лютого 2019 року №528-37-VII при не повному з`ясуванні обставин та без підтверджуючих документів.

Позивач вважає таку відмову протиправною, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом та просить його задовольнити.

Ухвалою від 25.11.2019 року Окружний адміністративний суд міста Києва відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Скориставшись своїм правом на подання відзиву, відповідач направив до суду відзив на позовну заяву, в якому стверджує про його безпідставність та висловив прохання відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Представнак відповідача у відзиві зазначає, що згідно наявної у матеріалах 17 сесії Гнідинської сільської ради, яка відбулася 06.09.2012 року, копії Державного акту на право власності серія ЯМ №584243 виданого на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок від 22.07.2008 року №1535 та заяви власника №1322 від 16.05.2012 року зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право власності на землю за №00181 09.07.2012 року земельна ділянка площею 8,9469 га кадастровий номер :04:006:1430, на яку претендує позивач належить на праві власності ТОВ «КОРС ОІЛ». Також додатково повідомляє, що за інформацією якою володіє Гнідинська сільська рада, на даний час цільове призначення земельної ділянки яка знаходиться у власності ТОВ «КОРС ОІЛ», змінено. ТОВ «КОРС ОІЛ» провело зміну конфігурації ділянки, відповідно до вимог генерального плану села Гнідин, та зробило поділ земельної ділянки площею 8,9469 га кадастровий номер :04:006:1430 приблизно на 48 окремих ділянок.

Крім того, у відзиві відповідач зауважує, що приймаючи рішення №528-37-VII від 28 лютого 2019 року, щодо відмови позивачу у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою Гнідинська сільська рада зазначає, що підставою у відмові у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою є той факт, що ділянка вже належить інший особі.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

11 січня 2020 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній заперечує проти відзиву на позовну заяву та зазначає, що позиція відповідача говорить про недосконале трактування ним норм права та тягне за собою порушення прав позивача. Просить задоволити позовну заяву у повному обсязі.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (далі - Закон №2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

Відповідно до супровідного листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.01.2023 №03-19/5579/23 «Про скерування за належністю справи» на виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ справа №640/356/21 була скерована до Київського окружного адміністративного суду за належністю.

Київський окружний адміністративний суд на виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду та відповідно до «Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва», затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, передав судові справи для доставляння до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Справа №640/20529/19 надійшла до Закарпатського окружного адміністративного суду 05.03.2025 року (вхідний №7068/25).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2025 року справа розподілена судді Калинич Я.М.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року було прийнято до провадження адміністративну справу №640/20529/19 за позовом ОСОБА_1 до Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

20 березня 2025 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній додатково зазначив, що земельна ділянка, на виділення якої претендує позивач, знаходиться у власності інших осіб: з 26.12.2012 року у власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Корс Оіл» на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ №944941, виданого Управлінням Держкомзему у Бориспільському районі на підставі рішення Гнідинської сільської ради №295-21 VI від 26.12.2012 року, а з 03.08.2020 року власником земельної ділянки є Товариство з обмеженою відповідальністю «АТТАВА» на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.08.2020 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року було залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «КОРС-ОІЛ».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 травня 2025 року було замінено в адміністративній справі №640/20529/19 відповідача Гнідинську сільську раду Бориспільського району Київської області (08340, Київська область, Бориспільський район, с. Гнідин, вул. Нова, буд. 1, ) її правонаступником - Золочівську сільську раду Бориспільського району Київської області (08340, Київська область, Бориспільський район, с. Гнідин, вул. Нова, буд. 1, ).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року було витребувано від Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області інформацію (пояснення) щодо наявних розбіжностей у рішенні Гнідинської сільської ради «Про розгляд заяв громадян» від 28.02.2019 року за №528-37-VII, стосовно перебування спірної земельної ділянки у користуванні іншого громадянина і дійсними обставинами, що дана земельна ділянка перебуває у власності ТОВ «Корс ОІЛ».

11 липня 2025 року витребовувана інформація надійшла на адресу суду.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 12 лютого 2019 року надіслав на адресу Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області клопотання про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0, 0750 га, яка розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області. До клопотання долучено графічний матеріал з позначенням бажаної земельної ділянки.

Рішенням Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області від 28 лютого 2019 року № 528-37-VII ОСОБА_2 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність, оскільки вказана у графічному матеріалі земельна ділянка, на виділення якої він претендує, знаходиться у користуванні іншого громадянина.

Представником ОСОБА_2 - адвокатом Татунцем В. В. 04 квітня 2019 року направлено адвокатський запит №04/04-2019 з проханням надати належним чином завірену копію (рішення, державний акт або інший документ), яким було надано третій особі у користування земельну ділянку, яка повністю або частково співпадає з бажаною ділянкою за зверненням ОСОБА_2 .

Листом Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області від 19 квітня 2019 року вих. №2-18/297 адвоката Татунця В. В. повідомлено про те, що бажана ОСОБА_2 земельна ділянка знаходиться у власності ТОВ «КОРС - ОІЛ». Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, цільове призначення яких змінюється, затверджений рішенням від 26 грудня 2012 року №295-21-VI. Також відмовлено у наданні запитуваних документів, з огляду на те, що сільська рада не має повноважень щодо виготовлення Державних актів чи інших документів на право власності та користування земельними ділянками, та не реєструє Державні акти на право власності на земельні ділянки, не веде реєстрацію прав власності на об`єкти нерухомого майна і не видає документів, які підтверджують ці права.

Незгода ОСОБА_2 із рішенням Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області від 28 лютого 2019 року №528-37-VII, обумовила його звернення до адміністративного суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного., позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону. Статтею 3 Земельного кодексу України (далі у тексті - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій». Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Так, згідно з частиною шостою статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

При цьому частиною сьомою статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з вимогами частини другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Так, із клопотання позивача вбачається, що бажана для отримання ним у власність земельна ділянка орієнтовною площею 0,0750 га знаходилася на території Гнідинської сільської ради Київської області.

Позивачем разом з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0750 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території Гнідинської сільської ради Київської області подано усі необхідні документи, передбачені нормами ЗК України, зокрема графічні матеріали, а саме - викопіювання з індексно-кадастрової карти.

Своєю чергою, частиною 1 статті 79 Земельного кодексу України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до пункту 1.3 «Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», затвердженої наказом Держземагентства України від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року №391/17686, межа земельної ділянки це сукупність ліній, що утворюють замкнений контур і розмежовують земельні ділянки.

Бажане місце розташування земельної ділянки з її орієнтовними розмірами зазначається заявником на фрагментах планово - картографічних матеріалів, які надають можливість правильно визначити місце розташування земельної ділянки, на яку претендує особа, яка звернулась з клопотанням з метою безоплатного отримання земельної ділянки у власність. Тобто, графічні матеріали, які додаються до клопотання, повинні бути такими, обсяг даних яких дозволяє чітко ідентифікувати бажане місце розташування земельної ділянки відносно інших землевласників та землекористувачів, а бажана земельна ділянка має бути максимально конкретизованою, що б давало можливість відповідачу насамперед встановити зазначене місце розташування, перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів та, у передбачених земельним законодавством випадках, надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо чітко визначеної земельної ділянки.

З наданих графічних матеріалів вбачається, що місце розташування запитуваної позивачем земельної ділянки знаходиться у кадастровій зоні: :01:018:0025, орієнтовна площа бажаної земельної ділянки - 0,0750 га, що дозволяє ідентифікувати її розташування на місцевості

Відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером :01:018:0025, орієнтовною площею 0, 0750 га з метою передачі її у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), відповідач у якості обґрунтування відмови зазначив перебування вказаної земельної ділянки у користуванні іншого громадянина.

При цьому, суду надана копія Державного акта на право власності серії ЯМ №584243, виданого на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок від 22 липня 2008 року №1535 та заяви власника №1322 від 16 травня 2012 року, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право власності на землю за № 00181 від 09 липня 2012 року, наявного у матеріалах справи, з якого вбачається, що земельна ділянка площею 8, 9469 га з тим же кадастровим номером, а саме: :01:018:0025, розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, належить на праві власності ТОВ «КОРС ОІЛ».

Єдина інформаційна база, яка містить відомості про права на нерухоме майно та їх обтяження (Державний реєстр речових прав на нерухоме майно) було введено в дію 2013 року. До 2013 року реєстрація права власності на майно проводилася в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який зараз є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі у тексті - Державний реєстр прав).

Відповідно частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Право власності на землю, зареєстроване до 1 січня 2013 року, залишається дійсними.

Таким чином, в матеріалах справи наявні достатні докази, які б підтверджували існування оформленого права власності третіх осіб на обрану позивачем для відведення земельну ділянку.

На час звернення позивача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність від 12 лютого 2019 року, зазначена ним, як бажана земельна ділянка із кадастровим номером: :01:018:0025 перебувала у власності іншої особи та, відповідно, не могла бути надана позивачеві, відтак суд відхиляє доводи позивача про те, що є незрозумілим у кого перебуває у власності бажана земельна ділянка позивача, та чи взагалі вона передавалася у власність.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд констатує, що відповідач вірно ідентифікував та ототожнив бажану позивачем земельну ділянку з тою, що вже перебувала у власності іншої особи, проте у тексті рішення від 28 лютого 2019 року №528-37-VII помилково використав формулювання «знаходиться у користуванні іншого громадянина» замість «належить на праві власності іншій особі», що, в цілому, суті рішення не зачіпає, оскільки бажана позивачем земельна ділянка не є вільною від обтяження, користування або права власності третіх осіб.

Водночас, суд зауважує, що позивач не позбавлений права звернення до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою із додаванням графічного матеріалу, за якою останній може ідентифікувати бажану земельну ділянку, як вільну.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області на черговій (позачерговій) сесії прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовним розміром 0,07500 га, яка розташована на території Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, суд зауважує, що вона, як похідна від першої, не підлягає задоволенню, оскільки за умови встановлення факту перебування бажаної позивачем земельної ділянки у власності третьої особи, повторний розгляд раніше розглянутого клопотання та прийняття за результатами його розгляду відповідного рішення, позбавлені змісту.

Суд зазначає, за нормами Кодексу адміністративного судочинства відновленню підлягає лише порушене право, водночас під час розгляду даної справи встановлено відсутність порушеного права позивача, яке підлягало б відновленню.

Більш того, суд повторно наголошує, що позивач не позбавлений права на звернення до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою із зазначенням бажаної земельної ділянки та графічними матеріалами, які нададуть можливість ідентифікувати земельну ділянку, яка є вільною від обтяжень.

Відтак, оскаржуване рішення прийняте відповідачем без порушення вимог Земельного кодексу України та відповідає критеріям, наведеним у частині 2 статті 2 КАС України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч.1 ст.69 КАС України, доказами у справі є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч.2 ст.77 КАС України, обов`язок доказування покладається в даному випадку на відповідача, яким доведено правомірність своїх дій, вимоги про визнання дій протиправними не відповідають вимогам закону та обставинам справи, що підтверджуються дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області (08340, Київська область, Бориспільський район, с. Гнідин, вул. Нова, буд. 1, ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «КОРС-ОІЛ» (вул. Смілявська, буд.7, 03151, м. Київ, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич