Справа № 520/3533/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 р. Справа № 520/3533/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 30.04.25 по справі № 520/3533/25

за позовом ОСОБА_1

до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області

про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просила суд:

- визнати протиправною дію Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, щодо відмови про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу;

- зобов`язати Близнюківську селищну раду Лозівського району Харківської області, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу.

В обґрунтуванні позовних вимог позивачка зазначила, що у зв`язку з військовою агресією з боку російської федерації, вона була вимушена переїхати до с. Вільне Друге, яке входить до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області. На її звернення щодо надання їй статусу внутрішньо переміщеної особи, отримала лист від 06.11.2024р. за вих.02-37/3737/2024р., яким було повідомлено, що вона задовго до військової агресії з боку російської федерації, мешкала у с.Вільне Друге Близнюківської селищної ради Лозівського району, яке не було пов`язано з негативними наслідками збройного конфлікту. Вважає такі дії відповідача протиправними та просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії- задоволено.

Визнано протиправною дію Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, щодо відмови ОСОБА_1 у взятті на облік як внутрішньо переміщену особу.

Зобов`язано Близнюківську селищну раду Лозівського району Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу від 25 жовтня 2024року, враховуючи висновки суду.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області на користь Державного бюджету України (Отримувач коштів ГУК у м.Києві/ м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАІІ), Рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету: 22030106 судовий збір у сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо перемішених осіб", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач скористався своїм правом та надала до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідач в свою чергу надав заперечення на відзив, в яких наполягав на доводах та обґрунтуваннях, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що витягом з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , дата проведення реєстраційних дій 27.01.2010року, проживає АДРЕСА_1 .

Висновком лікарсько-консультативної комісії №220/4 від 26 листопада 2024р. КП «Близнюківська ЦРБ» встановлено, що хвора ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домашня адреса село Вільне-2, Лозівського району, Харківської області, з інвалідністю 3 групи, потребує часткової сторонньої допомоги, виключене фізичне перевантаження, підйом тяжкості, переохолодження.

Рішенням виконавчого комітету Близнюківської селищної ради від 24.02.2021р. «Про надання матеріальної допомоги гр. ОСОБА_1 », надано ОСОБА_1 , мешканці с.Вільне Друге Лозівського району Харківської області, матеріальну допомогу на лікування у розмірі 5000(п`ять тисяч)грн.. із загального фонду місцевого бюджету.

Листом від 06.11.2024р. за вих.02-37/3737/2024р., на звернення ОСОБА_1 від 25.10.2024року, щодо взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, Блізнюківська селищна рада повідомила, що відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання в результаті або для уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природно України від 01.10.2014р. №509го чи техногенного характеру. У листі було повідомлено, що оскільки ОСОБА_1 задовго до збройного конфлікту перемістилась і постійно проживала у АДРЕСА_2 , Блізнюківської селищної ради, її переміщення не пов`язано з негативними наслідками збройного конфлікту, тимчасової окупації, яке не було пов`язано з негативними наслідками збройного конфлікту повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру та враховуючи вимоги Постанови Кабінету Міністрів №509, від 01.10.2014р., якою визначено порядок оформлення і видачі довідки про взіття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 відмовлено у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи у зв`язку з відсутністю факту переміщення.

Позивачка, вважаючи такі дії відповідача не правомірними, та такими, що не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, звернулася до суду для захисту своїх прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, щодо відмови ОСОБА_1 у взятті на облік як внутрішньо переміщену особу та зобов`язав Близнюківську селищну раду Лозівського району Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу від 25 жовтня 2024року, враховуючи висновки суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб встановлює Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII.

Відповідно до статті 1 Закону № 1706-VII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Положенннями ст. 2 Закону № 1706-VII визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з положеннями статті 4 Закону № 1706 факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Відповідно до ч. 2, 11 ст. 7 Закону № 1706 Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою КМУ від 1 жовтня 2014 р. № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб".

Абзацом 2 п. 1 Порядку № 509 визначено, що довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до п. 2 Порядку № 509 для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік за формою згідно додатком 1 до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Згідно пункту третього Порядку № 509, заява про взяття на облік повинна містити, зокрема, відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання.

Підстави для відмови у видачі довідки наведені в п. 8 Порядку № 509, серед яких:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення);

4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Тотожні за змістом приписи щодо підстав для відмови у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи наведені у ч. 10 ст. 4 Закону № 1706.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що умовою надання особі статусу внутрішньо переміщеної особи є документальне підтвердження факту її проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, на момент їх виникнення.

Аналогічний правий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі № 310/8280/16-а.

У період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 Про введення воєнного стану в Україні, внутрішньо переміщена особа для отримання довідки може звернутися до уповноваженої особи виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг).

Уповноважена особа територіальної громади / центру надання адміністративних послуг приймає рішення та видає довідку внутрішньо переміщеній особі і реєструє заяву з формуванням електронної справи з використанням інформаційних систем Мінсоцполітики для включення інформації про внутрішньо переміщену особу до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Заява про взяття на облік підписується заявником або особою, зазначеною в абзацах сьомому - десятому пункту 2 цього Порядку. Таким особам повідомляється про обробку, використання, зберігання та надання органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, іншим суб`єктам надання публічних послуг в межах повноважень, визначених законом, Адміністрації Держприкордонслужби, Мінцифри та Мінфіну для верифікації персональних даних заявника та особи, від імені якої подається заява, відповідно до вимог Закону України Про захист персональних даних.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 509, під час подання заяви про взяття на облік заявник пред`являє документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення (військовий квиток з відомостями щодо проходження військової служби; трудова книжка із записами про трудову діяльність; документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно; свідоцтво про базову загальну середню освіту; атестат про повну загальну середню освіту; документ про професійно-технічну освіту; документ про вищу освіту (науковий ступінь); довідка з місця навчання; рішення районної, районної у мм. Києві чи Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування; медичні документи; фотографії; відеозаписи тощо).

З матеріалів справи встановлено, що витягом з реєстру територіальної громади, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , дата проведення реєстраційних дій 27.01.2010 року, проживає АДРЕСА_1 , дата видачи 20.09.2023р.

Крім того, позивачкою не заперечується, що після переміщення до АДРЕСА_2 , Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, вона не зверталася до уповноваженого органу із заявами про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб.

Натомість, 25.10.2024 р. ОСОБА_1 особисто звернулася до Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Листом від 06.11.2024р. за вих.02-37/3737/2024р., на звернення ОСОБА_1 від 25.10.2024року, щодо взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, Блізнюківська селищна рада повідомила, що відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання в результаті або для уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. У листі було повідомлено, що оскільки ОСОБА_1 задовго до збройного конфлікту перемістилась і постійно проживала у АДРЕСА_2 , Блізнюківської селищної ради, її переміщення не пов`язано з негативними наслідками збройного конфлікту, тимчасової окупації, яке не було пов`язано з негативними наслідками збройного конфлікту повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру та враховуючи вимоги Постанови Кабінету Міністрів №509, від 01.10.2014р., якою визначено порядок оформлення і видачі довідки про взіття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 відмовлено у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи у зв`язку з відсутністю факту переміщення.

На отримання довідки мають право особи, які після введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 "Про введення воєнного стану в Україні" воєнного стану перемістилися з території адміністративно-територіальної одиниці, на якій проводяться бойові дії та яка визначена в переліку, затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. №204 "Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми "єПідтримка".

Починаючи з 1 серпня 2023 р. на отримання довідки мають право особи, які залишили або покинули своє місце проживання у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, та перемістилися з територій, на яких ведуться бойові дії, або з тимчасово окупованих Російською Федерацією територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінрозвитку, щодо яких не визначено дати завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, а також особи, у яких внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, знищене або пошкоджене (до ступеня непридатного для проживання) житлове приміщення.

Матеріалами справи встановлено, що на підтвердження перебування позивача на адміністративно-територіальній одиниці з якої вона була вимушена переїхати у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону України №1706-VII, позивачкою надано витяг з реєстру територіальної громади, дата видачі 20.09.2023р., з якого встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 , дата проведення реєстраційних дій 27.01.2010року, проживає АДРЕСА_1 ; виписку із акту огляду МСЕК надану комунальним закладом охорони здоров`я Основ`янської міжрайонної медико-соціальної експертизи до довідки сер.10ААБ №181069, з якої встановлено, що ОСОБА_1 від 04.12.2017р. призначена 3 нгрупа інвалідності з 03.05.2012р.; виписку з розпорядження про призначення пенсії ОСОБА_1 від 04.12.2024р., з якої встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відділі обслуговування громадян №14 (сервісний центр) головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 03.05.2012р. по теперішній час і одержує пенсію за віком, є інвалідом 3 групи загального захворювання з 03.05.2012р..

Доводи відповідача щодо відсутності у позивача права на отримання статусу внутрішньо переміщеної особи, викладені у листі від 06.11.2024р. за вих.02-37/3737/2024р., колегія суддів не приймає до уваги, оскільки статтею 1 Закону № 1706-VII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), єдиною умовою надання особі статусу внутрішньо переміщеної особи є встановлення факту її проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у даній нормі права, на момент їх виникнення.

Крім того, посилання відповідача на те, що Близнюківською селищною радою Лозівського району Харківської області, було надано та ОСОБА_1 отримано матеріальну допомогу на лікування у розмірі 5000,00 грн., на підставі рішення виконавчого комітету Близнюківської селищної ради від 24.02.2021р. «Про надання матеріальної допомоги гр. ОСОБА_1 », яка надається громадянам які проживають на території Близнюківської територіальної громади, теж є недоречними, оскільки такі виплати були здійснені, до виникнення у позивача права на отримання статусу внутрішньо переміщеної особи.

Так, ОСОБА_1 проживала в місті Харкові, з якого в подальшому, виїхала до с. Вільне Друге, Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області.

Таким чином, документально підтверджується факт проживання позивача на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону № 1706-VII, на момент їх виникнення.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів доходить висновку, що приписи статті 1 Закону № 1706-VII поширюються на позивача, та дають підстави вважати, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, аналізуючи наведені норми права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дії Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області, щодо відмови ОСОБА_1 у взятті на облік як внутрішньо переміщену особу та зобов`язання Близнюківську селищну раду Лозівського району Харківської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу від 25 жовтня 2024року, враховуючи висновки суду.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Близнюківської селищної ради Лозівського району Харківської області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 по справі № 520/3533/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич