Справа № 500/2105/25
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

Справа № 500/2105/25

29 липня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, в складі головуючого судді Мандзія О.П. розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області провизнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою суду від 16.04.2025 відкрито провадження у справі, визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та поновлено такий строк на підставі письмових обґрунтувань вказаних у позові.

Натомість, до суду від Головного управління ДПС у Тернопільській області надійшло клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 у справі №500/2105/25 без розгляду з підстав пропуску строку на звернення до суду.

В обґрунтування вказаного клопотання вказано, що ОСОБА_1 звертався до Головного управління ДПС у Тернопільській області із заявою для звірки даних від 27.08.2024 (вх.№36052/6 від 27.08.2024) в якій зазначається, що станом на 27.08.2024 Головним управлінням ДПС у Тернопільській області проведено нарахування в електронному кабінеті платника податків від 28.07.2024 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. Сума нарахування складає: 46671,00 грн, 70878,00 грн, 75840,38 грн. Тобто, як видно із сум грошових зобов`язань, ці нарахування визначені в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях від 08.03.2024 № №0-1915-UA0042862, № 0-1915-UA0042862, які оскаржуються в даній справі, а отже ОСОБА_1 був обізнаний із обставинами, які призвели до звернення із позовною заявою до суду, та вводить в оману суд про дізнання цих грошових нарахувань лише після відкриття провадження у справі №500/1168/25 від 07.03.2025.

З огляду на письмовий відзив відповідача та клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду ухвалою від 10.07.2025 позовну заяву залишено без руху, оскільки суд не вбачає підстави пропущення строку звернення з позовом до суду поважними та прийшов до висновку до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, з обґрунтуванням та доказами поважності інших причин його пропуску.

На виконання зазначеної ухвали суду від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду від 21.07.2025, у якій представником позивача повідомлено суд, що ОСОБА_1 не отримував оскаржувані ППР від 08.03.2024, а ознайомився з ними лише 07.03.2025 після відкриття провадження у справі №500/1168/25 за позовом ГУ ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу.

Також вказано, що ознайомлення з нарахуванням спірних податкових зобов`язань в його електронному кабінеті та звернення до ГУ ДПС у Тернопільській області 27.08.2024 для звірки нарахованих податкових платежів, однак вважає, що строк звернення до суду обчислюється з дня отримання/вручення спірних ППР.

Вирішуючи подані до суду клопотання відповідача і заяву позивача, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу, що норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №160/11673/20 (постанова від 27.01.2022) сформував правовий висновок, що процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вказаний висновок не зазнав змін у відповідності до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 500/2276/24 від 16 липня 2025 року.

Таким чином, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (без використання процедури досудового вирішення спору) становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено та не заперечується позивачем, що про нарахування податкових зобов`язань на підставі ППР від 08.03.2024 № №0-1915-UA0042862 на суму 75840,38 грн та № 0-1915-UA0042862 на суму 70877,69 грн. позивач фактично дізнався станом на 27.08.2024 в електронному кабінеті платника податків.

Вказане підтверджується зверненням позивача від 27.08.2024 із заявою до ГУ ДПС у Тернопільській області про проведення звірки, в якій зазначає про обізнаність щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості, на суми 46671грн, 75840,38 грн, 70877,69 грн.

Таким чином, шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом підлягає обчисленню з 28.08.2024 і закінчився 28.02.2025, в той час як даний позов подано до суду лише 11.04.2025. При цьому, позивач не навів належних обґрунтувань та не надав належних доказів на підтвердження поважності причин пропущення шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом.

Суд звертає увагу, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання скарги.

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження відповідного рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження такого рішення з поважних причин.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, про що останнім зазначається, зокрема, у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 140/965/18, від 06 квітня 2021 року у справі 823/2363/18 та інших.

Суд зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.08.2020 у справі № 536/2248/17.

Строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно - правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

Таким чином, суд встановив, що позивач не надав достатніх доказів поважності пропущення строку звернення до суду з даним позовом понад 40 днів, що є значним для вирішення даної категорії справ.

Суд наголошує, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Таким чином, будучи ознайомленим про наявність податкового боргу з 27.08.2024 з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості, у розмірі 75840,38 грн, 70877,69 грн., який раніше податковим органом не виставлявся, позивач у даній справі мав усі правові підстави для вчасного звернення до суду з відповідним позовом у вказані строки, будь-яких перешкод для реалізації такого права матеріали справи не містять, як і підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Також суд зазначає, що наведене формулювання у законі повинен був дізнатися слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, у тому числі, коли особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке саме рішення прийняте або які саме дії вчинені. До таких обставин, згідно практики Верховного Суду, також відноситься скерування на адресу особи поштового повідомлення, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок власної бездіяльності.

Суд також відзначає, що відповідно до матеріалів справи №500/1168/25 про стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 , спірні ППР від 08.03.2024 у належний спосіб були надіслані 04.04.2024 податковим органом і повернуті 29.05.2024 за закінченням терміну зберігання. Оскаржувані податкові повідомлення-рішення направлялися саме за адресою позивача. Однак, направлена контролюючим органом поштова кореспонденція повернулася із зазначенням причини повернення - за закінченням терміну зберігання.

Таким чином, оскаржувані у цій справі податкові повідомлення - рішення вважаються належним чином врученими позивачеві в день проставлення поштою відмітки у довідці на рекомендованому повідомленні, що додатково свідчить про пропуск шестимісячного строку звернення до суду з оскарженням податкових повідомлень-рішень.

Суд критично відноситься щодо тверджень твердженнями позивача про необізнаність до 15.03.2025 з нарахуванням спірних податкових зобов`язань, про що йдеться у заяві на адресу суду від 21.07.2025, оскільки такі спростовані наданими відповідачем письмовими доказами, у тому числі заявою позивача на адресу відповідача від 27.08.2024, яким суд надав оцінку вище.

Зокрема, позивач вказує, що про наявний борг не знав, а дізнався лише після відкриття провадження у справі №500/1168/25, а отже і про існування податкових повідомлень-рішень. Однак, відповідачем - Головним управління ДПС у Тернопільській області таке твердження спростоване шляхом надання заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області № 1 від 27.08.2024 (вх.№36052/6 від 27.08.2024), в якій позивачем стверджується, що станом на 27 серпня 2024 року ГУ ДПС у Тернопільській області проведено нарахування в електронному кабінеті платника податків податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості. Сума нарахування складає: 46671 грн, 75840,38 грн, 70877,69 грн

Порівняльний аналіз термінів дізнався та повинен був дізнатись, що містяться у частині 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому, навіть, сама по собі необізнаність позивача з письмовими податковими повідомленнями-рішеннями за умови обізнаності з нарахуванням податкових зобов`язань, не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (яке може відображатися не тільки у рішенні, але й у дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення стосовно неї є порушенням.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Таким чином, позивачкою не наведено достатніх, достовірних та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до адміністративного суду протягом встановленого законодавством строку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи позивачки не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Отже, суд звертає увагу, що адміністративний позов ОСОБА_1 подано з пропущенням шестимісячного строку звернення, а повідомлені представником позивача обставини не дають можливості поновити вказаний строк.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ч.ч. 13, 14, 15 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини Перез де Рада Каванілес проти Іспанії, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (AFFAIRE PЙREZ DE RADA CAVANILLES c. ESPAGNE № 116/1997/900/1112).

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства" та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO № 23452/94; KREUZ v. POLAND № 28249/95).

Як було зауважено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 20.10.2022 у справі №9901/462/21 (провадження № 11-101заі22), згідно практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду (порушення статті 6 Конвенції).

Натомість безпідставне поновлення таких строків може свідчити про порушення принципу правової визначеності, як невід`ємної складової принципу верховенства права.

Так, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, в силу вимог п.8 ч.1 ст.240 КАС України, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відтак, враховуючи те, що ОСОБА_1 пропущений шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, а доводи позивача про дотримання строків суд визнає неповажними, наявні то позов слід залишити без розгляду.

Керуючись статтями 240, 241, 243 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 21.07.2025 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Клопотання Головного управління ДПС у Тернопільській області від 25.06.2025 про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування рішень залишити без розгляду.

.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 29 липня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46003 код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

Головуючий суддя Мандзій О.П.