Справа № 120/2857/23
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

"01" серпня 2025 р. Справа № 120/2857/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження звіт суб`єкта владних повноважень про виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2023, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023, крім іншого, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січня 2008 року.

30.11.2023 виписано виконавчий лист № 120/2857/23.

23.04.2025 на адресу суду надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням вищевказаного рішення суду в порядку визначеному статтею 382 КАС України шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення. Обґрунтовуючи таку заяву вказала, що при виконанні рішення суду відповідач не виконав судове рішення відповідно до його зобов`язальної частини, оскільки при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 Військовою частиною НОМЕР_1 не застосовано як базовий місяць січень 2008 року, про що свідчить сума коштів нарахованих та виплачених позивачу на його картковий рахунок.

Ухвалою від 25.04.2025 суд призначив заяву до розгляду в письмовому провадженні без повідомлення (виклику) сторін та встановив Військовій частині НОМЕР_1 строк для надання суду письмових пояснень по суті поданої заяви, а також доказів, які підтверджують виконання рішення суду від 31.05.2023 в адміністративній справі № 120/2857/23.

01.05.2025 через систему "Електронний суд" представник відповідача подав додаткові пояснення, з приводу виконання рішення суду у справі № 120/2857/23, в яких крім іншого зауважив, що на його думку, Військовою частиною НОМЕР_1 здійснено розрахунок належної індексації та виплачено ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у вірно встановлених розмірах в сумі 2628,39 грн, тобто саме стільки, скільки він мав у період з січня 2016 по лютий 2018, що підтверджено роздавальною відомістю № 629 і довідкою АТ "Ощадбанк" від 16.02.2024 № 3158, які наявні у матеріалах виконавчого провадження. Водночас у цих же поясненнях сторона відповідача звертає увагу суду, що нарахування індексації грошового забезпечення, визначення базового місяця та суми такого нарахування належить виключно до повноважень відповідача. Крім того, у доповнення до вищезгаданих пояснень, представник відповідача надав лист Військової частини НОМЕР_1 , в якому командир військової частини вказує, що до В/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 був переведений з 15.01.2014 з м. Вінниці. Оскільки він перевівся на вищу посаду, то відбулось зростання посадового окладу, місяць в якому він приступив до виконання службових обов`язків був прийнятий за базовий. Починаючи з цього моменту індексація грошового забезпечення йому нараховувалась та виплачувалась на загальних підставах по грудень 2015 року. Виходячи з наявних даних про проходження ОСОБА_1 військової служби у В/ч НОМЕР_1 (а саме в період з 15.01.2014 по 11.10.2019), з урахуванням того, що збільшення грошового забезпечення у ОСОБА_1 відбулось в січні 2014 року за рахунок збільшення саме посадового окладу, йому було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 року по лютий 2018 року в сумі 2668,42 грн. Як вказує відповідач, на його думку, фактично норми законодавства прийнятті у 2015 році, не можуть застосовуватись для регулювання взаємовідносин, які виникли у 2008 році, а саме перерахунку індексації грошового забезпечення за 2016-2018 року із встановленням базовим місяцем січня 2008 року. Також сторона відповідача зауважує, що відповідальність за правильність нарахування будь-яких виплат у військовій частині покладається на начальника фінансово-економічної служби.

05.05.2025 на адресу суду надійшли заперечення на пояснення відповідача з приводу виконання рішення суду у справі № 120/2857/23, в яких представник позивача стверджує, що оскільки у своєму рішенні суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січня 2008 року, то пояснення відповідача з яких вбачається застосування В/ч НОМЕР_1 в якості базового місяця січня 2014 року не можуть свідчити про належне виконання рішення суб`єктом владних повноважень. Водночас представник позивача, окрім встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, просив витребувати у В/ч НОМЕР_1 інформацію та письмові докази на її підтвердження про керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, а у разі якщо за наслідками розгляду звіту, суд дійде висновку про відмову у прийнятті відповідного звіту накласти на командира В/ч НОМЕР_1 штраф у розмірі передбаченому частиною 3 статті 382-3 КАС України.

Ухвалою суду від 12.05.2025 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення задоволено. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати протягом 60 днів з дня отримання цієї ухвали звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі № 120/2857/23 в частині нарахування і виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січня 2008 року. Також, зазначеною ухвалою зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати інформацію про керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення; реєстраційний номер облікової картки платника податку/серію і номер паспорта такої особи, а також інформацію про місце її проживання (перебування).

23.05.2025 представником ОСОБА_1 подано до суду заяву у якій просить накласти на командира Військової частини НОМЕР_1 штраф в сумі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з огляду на невиконання судового рішення.

03.07.2025 представник відповідача подав до суду додаткові пояснення у яких вказав, що до Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 був переведений з 15.01.2014 з м. Вінниці на вищу посаду заступника командира транспортної авіаційної ескадрильї, у зв`язку із чим мало місце зростання його посадового окладу, а тому для проведення подальшої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 січень 2014 року (як місяць в якому відбулось збільшення його посадового окладу (тарифної ставки)) має бути базовим. На переконання командира В/ч НОМЕР_1 , військовою частиною у повній мірі аргументовано чому рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2023 № 120/2857/23 щодо виплати індексації грошового забезпечення позивачу виконано військовою частиною у обраний ними спосіб.

10.07.2025 через систему "Електронний суд" (документ сформований в системі 09.07.2025) представник відповідача подав заяву про роз`яснення судового рішення у справі.

14.07.2025 через систему "Електронний суд" (документ сформований в системі 11.07.2025) представник відповідача подав заяву про продовження процесуального строку для подання звіту про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2023 на підставі положень частини 4 статті 254 КАС України.

15.07.2025 на адресу суду від відповідача надійшли ще одні пояснення, у яких знову командир Військової частини НОМЕР_1 вказав на те, що до Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 був переведений з 15.01.2014 з м. Вінниці на вищу посаду заступника командира транспортної авіаційної ескадрильї, у зв`язку із чим мало місце зростання його посадового окладу, а тому для проведення подальшої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 січень 2014 року (як місяць в якому відбулось збільшення його посадового окладу (тарифної ставки)) має бути базовим. Також представник звертає увагу суду на те, що виключно Військовій частині НОМЕР_1 , як відповідачу належить право визначення базового місяця та відповідного розрахунку індексації грошового забезпечення по кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 17.7.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника Військової частини НОМЕР_1 про роз`яснення судового рішення в адміністративній справі № 120/2857/23.

Іншою ухвалою від 17.07.2025 заяву представника відповідача про продовження процесуального строку для подання звіту про виконання судового рішення у справі № 120/2857/23, встановленого ухвалою від 12.05.2025, залишено без задоволення.

23.07.2025 представником відповідача подано до суду дві заяви у яких суб`єкт владних повноважень втретє вказав на тому, що саме січень 2014 року є базовим місяцем для нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, оскільки саме в цьому місяці збільшився посадовий оклад позивача.

Надаючи оцінку поданому Військовою частиною НОМЕР_1 звіту, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що правові норми КАС України, які регламентують порядок судового контролю, мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013, у рішенні від 26.06.2013 звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в п. 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», п. 68).

В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20.07.2004 Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Суд має переконатися, що суб`єктом владних повноважень прийняте ним рішення виконується належним чином та в повному обсязі. Розглядаючи звіт суб`єкта владних повноважень про виконання ним постанови суду необхідно перевірити чи досягнуто мети задля якої постановлено судове рішення, тобто, чи відбулося фактичне відновлення порушеного права.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Підстави та порядок встановлення судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах визначений ст. 382 КАС України.

Відповідно до частини першої вказаної статті суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У відповідності до частини першої статті 382-2 КАС України суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно положень частини 1 статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Як визначено частиною 2 статті 382-3 КАС України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Із системного аналізу наведених вище норм слідує, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд уповноважений або прийняти такий звіт або відмовити у його прийнятті.

Як слідує із матеріалів справи, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2023, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023, крім іншого, зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січня 2008 року.

Водночас у поданих до суду поясненнях від 03.07.2025, від 15.07.2025 та від 23.07.2025 (які розцінюються судом як звіт про виконання судового рішення) представник відповідача вказує про застосування ним базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січня 2014 року.

Наведені обставини свідчить про те, що Військовою частиною НОМЕР_1 не виконано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2023 в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січня 2008 року.

Додатковим підтвердженням того факту, що зазначене вище рішення суду залишається не виконаним є рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06.03.2025 у справі № 120/1473/25, залишене без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2025.

Так, предметом оскарження у справі № 120/1473/25 була постанова головного державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Хорошої Н.В. від 27.02.2024 про закінчення виконавчого провадження № 74029350 з примусового виконання виконавчого листа, виданого у справі № 120/2857/23.

При цьому, як у рішенні Вінницького окружного адміністративного суду від 06.03.2025, так і у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2025 встановлено, що рішення суду у справі № 120/2857/23 не виконано військовою частиною НОМЕР_1 в частині нарахування і виплати на користь ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 враховуючи базовий місяць при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення - січень 2008 року.

Відтак, з огляду на невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2023 суд доходить до висновку, що у прийнятті поданого військовою частиною НОМЕР_1 звіту про виконання судового рішення слід відмовити.

Відповідно до частини 3 статті 382-3 КАС України разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України (ч. 4 ст. 382-3 КАС України).

Відповідно до частини 5 статті 382-3 КАС України суд за клопотанням суб`єкта владних повноважень може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, що підтверджують здійснення керівником такого суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Отже, у разі відмови у прийнятті звіту суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення на суд покладається імперативний обов`язок вжити заходи реагування шляхом накладення штрафу на особу, відповідальну за виконання рішення суду.

Таким чином, з огляду на те, що суд дійшов висновку відмовити у прийнятті поданого Військовою частиною НОМЕР_1 звіту про виконання судового рішення, а також з огляду на невжиття керівником суб`єкта владних повноважень жодних заходів для його виконання, суд вважає за необхідне з метою забезпечення судового контролю за своєчасним і належним виконанням судового рішення, що, в свою чергу, сприяє гарантуванню прав громадянина України на виконання судового рішення, винесеного на його користь, накласти на командира Військової частини НОМЕР_1 штраф в сумі тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 90840 грн.

Обґрунтовуючи розмір накладеного штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за вказане рішення, суд вказує на те, що Військова частина НОМЕР_1 у поданих до суду поясненнях від 03.07.2025, від 15.07.2025 та від 23.07.2025 фактично не погоджується із судовим рішенням, яке набрало законної сили, вказуючи на необхідності застосування базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січня 2014 року, тоді як рішенням суду від 31.05.2023, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.10.2023 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 із застосуванням базового місяця (як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення) січня 2008 року.

При цьому, слід вказати й на те, що в даному випадку суд позбавлений можливості зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати, оскільки відповідачем не подано відповідного клопотання та не надано жодних доказів, що б підтверджували здійснення керівником суб`єкта владних повноважень дій, які спрямовані на виконання судового рішення та які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Згідно з частиною 4 статті 382-2 КАС України половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Також суд зазначає, що відповідно до частини 10 статті 382-3 КАС України такий штраф накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, а не на самого суб`єкта владних повноважень.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути штраф з командира Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача у розмірі 45420,00 грн. та на користь Державного бюджету України у розмірі 45420,00 грн.

Крім того суд зауважує, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду.

Відповідно до частини сьомої статті 382-3 КАС України, ухвалу суду про накладення штрафу може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції за правилами статті 149 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 149 КАС України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Стягувачем за таким виконавчим документом є Державна судова адміністрація України.

Згідно з частиною другою статті 256 КАС України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 241-243, 248, 256, 382-382-3 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті звіту Військової частини НОМЕР_1 про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 31.05.2023 у справі № 120/2857/23.

Накласти на командира Військової частини НОМЕР_1 ( ОСОБА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) штраф у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 90840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) грн. 00 коп.

Половину штрафу у розмірі 45420 (сорок п`ять тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп. стягнути на користь ОСОБА_1 , іншу половину штрафу в розмірі 45420 (сорок п`ять тисяч чотириста двадцять) грн. 00 коп. стягнути на користь Державного бюджету України.

Попередити командира Військової частини НОМЕР_1 про те, що відповідно до частини 7 статті 382-3 КАС України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму штрафу без додаткового судового рішення нараховується пеня у розмірі три відсотки річних з урахуванням індексу інфляції.

Попередити командира Військової частини НОМЕР_1 про те, що сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду.

Ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню.

Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали в частині стягнення штрафу в розмірі 45420,00 грн. є ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), боржником - командир Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; юридична адреса: АДРЕСА_2 ).

Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали в частині стягнення штрафу в розмірі 45420,00 грн. є Державна судова адміністрація України (адреса: 01021, місто Київ, вулиця Липська, будинок 18/5, ), боржником - командир Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; юридична адреса: АДРЕСА_2 ).

Ухвала набирає законної сили 01.08.2025.

Строк пред`явлення ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 01.08.2025 до виконання ОСОБА_1 02.08.2028.

Строк пред`явлення ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 01.08.2025 до виконання Державною судовою адміністрацією України 02.11.2025.

Копії ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 01.08.2025 направити стягувачам та боржнику.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Томчук Андрій Валерійович