Справа № 120/10613/25
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

30 липня 2025 р. Справа № 120/10613/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви в справі

за позовом: ОСОБА_1

до: Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

29.07.2025 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшла заява про забезпечення позову ОСОБА_1 , яка подана до подання позовної заяви, до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області (особи, які можуть отримати статус учасників справи ) про визнання протиправним та скасування рішення.

У поданій заяві заявник просить:

вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області №01639 від 14.07.2025 про відкликання посвідки на тимчасове проживання до набрання законної сили рішенням суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи подану заяву, заявник зазначає, що є етнічним осетинцем (уродженцем м. Владикавказ) та громадянином російської федерації. Починаючи з кінця 90-х років, заявник в межах строків та на підставах, встановлених чинним законодавством України, систематично проживає в Україні. Наразі заявник має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Заявник був одним із засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «САРМАТ» (ідентифікаційний код юридичної особи 13326217), де також з 14.12.2017 по 12.10.2020 займав посаду заступника директора з комерційних питань, а наразі є одним із засновників Товариства з обмеженою відповідальністю «АНАЛОГ-СЕРВІС» (ідентифікаційний код юридичної особи 41740105), де з 13.10.2020 займає посаду заступника директора.

Як зазначає заявник, вказаними товариствами у визначеному законодавством порядку, отримувались відповідні дозволи на застосування праці іноземців та осіб без громадянства в Україні, сплачувались відповідні податки. В свою чергу, на підставі вказаних дозволів заявником отримувались відповідні посвідки на тимчасове проживання. Заявник стверджує, що за час перебування в Україні ніколи не порушував вимог чинного законодавства, громадський порядок, не створював загрозу для громадян України, загрозу національній безпеці України.

Як зазначає заявник, 29.07.2025 йому стало відомо, що рішенням Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області №01639 від 14.07.2025 видана ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , яка підтверджує законні підстави його тимчасового проживання в Україні, відкликана Управлінням ДМС у Вінницькій області на підставі підпункту 1 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322.

Заявник вказує, що відповідно до пункту 68 вказаного Порядку, іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про відкликання або визнання недійсною посвідки, повинні здати посвідку, зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України в семиденний строк з дня отримання копії такого рішення (крім випадку, визначеного підпунктом 5 пункту 63 цього Порядку). А відтак, до 05.08.2025 заявник зобов`язаний здати до Управління ДМС у Вінницькій області посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , зняти з реєстрації місце проживання та виїхати за межі України.

З огляду на викладені обставини, на думку заявника, виникла необхідність у вжитті заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви. Адже, як стверджує заявник, невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернеться, оскільки існують обгрунтовані підстави вважати, що повернення заявника до російської федерації через стільки років проживання на території України може призвести до негативних наслідків та загрожувати його свободі та/або життю.

Заявник вважає, що вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, про який він просить, не зумовить фактичного вирішення спору по суті, а буде спрямовано лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог та враховує збалансованість інтересів заявника, держави та суб"єкта владних повноважень і співмірність негативних наслідків для кожної із сторін спору.

Розглядаючи подану заяву, суд виходить з того, що згідно з п. 1 ч. 1 та ч. 2 ст. 153 КАС України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Приписами частин 2, 3 ст. 154 КАС України визначено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

В даному випадку суд не вбачає підстав для виклику особи, яка подала заяву про забезпечення позову, а також вказує на відсутність необхідності для призначення заяви до розгляду у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін. Отже, розгляд поданої заяви проводиться у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд керується таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 вказаної статті забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється. Забезпечення позову допускається, якщо не вжиття цих заходів може ускладнити або призвести до неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) (виключено); 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів ч. 4, 5, 6 ст. 154 КАС України залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

З аналізу наведених норм слідує, що законодавством встановлено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав.

Тобто необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Разом з тим суд акцентує увагу на тому, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Підстави для вжиття заходів забезпечення позову є оціночними, зважуються обставини, що містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті з огляду на формальність дотримання вимог. В той же час, заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до прохальної частини заяви заявник просить забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області №01639 від 14.07.2025 про відкликання посвідки на тимчасове проживання до набрання законної сили рішенням суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

При цьому заявник вказує, що має намір подати до суду адміністративний позов про визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області №01639 від 14.07.2025 про відкликання посвідки на тимчасове проживання та зобов`язання вчинити дії.

Суд зауважує, що згідно з п.77-79 Порядку оформлення, видачі, обміну, відкликання, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 р. № 322 (далі - Порядок ), рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її відкликання або визнання недійсною може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку протягом тридцяти календарних днів з дня доведення його до відома іноземця або особи без громадянства або до суду в установленому порядку. До скарги на рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її відкликання або визнання недійсною при цьому необхідно долучити документи, які підтверджують наявність підстав для його перегляду та відміни.

За результатами розгляду скарги на рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її відкликання або визнання недійсною ДМС має право протягом 30 календарних днів скасувати рішення, прийняте відповідно територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її відкликання або визнання недійсною та зобов`язати його видати нове рішення про оформлення посвідки на підставі раніше поданих документів з урахуванням документів, доданих до скарги, або повторно розглянути заяву-анкету, або залишити попереднє рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Інформація про результати розгляду скарги доводиться до відома іноземця або особи без громадянства невідкладно, а за наявності обґрунтованих причин - не пізніше трьох робочих днів з дня його прийняття.

Як свідчать подані матеріали, заявник мав посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 ( дата видачі - 26.09.2023, дата закінчення строку дії - 23.09.2025 ), видача якої була зумовлена наявністю відповідних підстав (дозволом на застосування праці іноземця, роботодавець ТОВ "Аналог-Сервіс", номер дозволу 1024, дата видачі 23.09.2020, дійсний до 23.09.2025).

Управлінням Державної міграційної служби України у Вінницькій області 14 липня 2025 року прийнято рішення №01639 про відкликання посвідки на тимчасове проживання стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина російської федерації. Рішення прийнято на підставі підпункту 1 пункту 63 Порядку.

Відповідно до пп.1 пункту 63 Порядку, посвідка відкликається ДМС або територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі отримання вмотивованого клопотання приймаючої сторони про відкликання посвідки (у тому числі в разі звільнення іноземця або особи без громадянства із займаної посади) або припинення діяльності приймаючої сторони - юридичної особи.

Згідно з п. 64 Порядку рішення про відкликання або визнання недійсною посвідки приймається Головою ДМС або уповноваженою ним особою, керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її відкликання або визнання недійсною.

В свою чергу, п. 34 Порядку визначає, що у разі коли протягом строку дії посвідки в документах, зазначених у пунктах 32, 33 цього Порядку, змінилися відомості, такі документи подаються до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який видав посвідку, протягом 10 днів з моменту настання змін з метою внесення змін до відомчої інформаційної системи ДМС. У разі припинення підстав для тимчасового проживання іноземців та осіб без громадянства приймаюча сторона зобов`язана протягом 10 днів з моменту настання таких обставин письмово повідомити про це ДМС.

Так, заявник на підтвердження обставин, якими обгрунтовуються доводи заяви про забезпечення позову, долучив довідку № 123 від 29.07.2025, видану ТОВ "Сармат" про те, що ОСОБА_1 дійсно працював в товаристві на посаді заступника директора з комерційних питань з 15.12.2017 по 12.10.2020.

Також заявником надано копію наказу ТОВ "Аналог-Сервіс" від 13.10.2020 про прийняття ОСОБА_1 на посаду заступника директора з 15.10.2020.

Проте, заявником не надано відповідних доказів (довідки тощо), які б підтверджували, що ОСОБА_1 залишався працевлаштованим в ТОВ "Аналог-Сервіс" станом на час прийняття оскаржуваного рішення ( 14 липня 2025 ), так і станом на час звернення до суду з заявою про забезпечення позову.

Крім того, заявник в поданій заяві жодним чином не зазначає, що обставини, які слугували підставою для видачі йому посвідки на тимчасове проживання, не відпали, а продовжують мати місце.

Таким чином, заявник не вказуючи щодо наявності у нього на час подання цієї заяви законних підстав для тимчасового проживання в Україні, лише заявляє про намір звернутися до суду щодо оскарження рішення Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області №01639 від 14.07.2025 про відкликання посвідки на тимчасове проживання.

Також суд вважає необґрунтованими доводи заявника, що невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися, оскільки існують підстави вважати, що повернення заявника до російської федерації через стільки років проживання на території України може призвести до негативних наслідків та загрожувати його свободі та/або життю.

Заявник в поданій заяві не зазначає, які саме негативні наслідки можуть настати в разі його повернення до країни громадянства ( російської федерації ), а також на підставі чого (яких фактичних обставин/ даних ) він вважає, що це може становити загрозу його свободі та/або життю. Вказані твердження є голослівними, без наведення будь - яких фактичних обставин, що могли б свідчити про таке, та без надання відповідних доказів.

Відтак, суд приходить до висновку, що доводи поданої заяви не свідчать про наявність підстав для забезпечення позову, а заявлене клопотання фактично мотивоване бажанням заявника отримати в такий спосіб легалізацію свого перебування в Україні, за відсутності доказів ( ненадання таких заявником ), які б свідчили про наявність для цього законних підстав.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що за наведених у заяві про забезпечення позову мотивів, яка подана до подання позовної заяви, відсутні підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він має намір в подальшому звернутися до суду з відповідним позовом.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви та про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до подачі позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, що подана до подачі позовної заяви.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна