Справа № 440/10443/25
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про забезпечення позову

31 липня 2025 рокум. ПолтаваСправа № 440/10443/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Молодецький Р.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» про забезпечення позову (вхідний № 55060/25 від 29.07.2025) подану одночасно з пред`явленням позову Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» (далі Позивач, Заявник) звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі - Відповідач), в якій товариство заявляє вимоги та просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 5384 від 03.07.2025, яким ТОВ «Київ Інвест Груп» припинено дію ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер 2500008, термін дії з 15.04.2025 до по 15.04.2030 за місцем роздрібної торгівлі м. Горішні Плавні, по вул. Миру, буд. 1;

зобов`язати ГУ ДПС у Полтавській області видалити з Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, відомості щодо припинення дії ліцензії на роздрібну торгівлю пальним, реєстраційний номер 2500008, термін дії з 15.04.2025 до по 15.04.2030 за місцем роздрібної торгівлі м. Горішні Плавні, по вул. Миру, буд. 1 та відновити інформацію про дію ліцензії.

Підставою для звернення до суду позивач зазначає порушення своїх прав у сфері публічно-правових відносин оскаржуваним рішенням відповідача.

Одночасно з пред`явленням позову ТОВ «Київ Інвест Груп» подало до суду заяву про забезпечення позову (вхідний № 55060/25 від 29.07.2025) шляхом зупинення дії рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 5384 від 03.07.2025, яким ТОВ «Київ Інвест Груп» припинено дію ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер 2500008, термін дії з 15.04.2025 до по 15.04.2030, за місцем роздрібної торгівлі м. Горішні Плавні, по вул. Миру, буд. 1 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначено, що рішення Головного управління ДПС у Полтавській області фактично позбавляє ТОВ «Київ Інвест Груп» здійснювати діяльність на АЗС, приймати та реалізовувати пальне, реєструвати акцизні накладні, як наслідок сплачувати податки та збори, виплачувати винагороду за найману працю. Наразі позивач по умовам державних закупівель зобов`язаний здійснювати відпуск пального за адресою: Полтавська обл., м. Горішні Плавні, вул. Миру, 1 комунальним підприємствам. Припинення ліцензії вже призводить до майбутніх штрафів, адже Позивач не має можливості своєчасно зареєструвати акцизні накладні, відбувається поповнення складу. З моменту прийняття оскаржуваного рішення Позивач позбавлений права, а відтак і можливості на зберігання пального та роздрібної торгівлі пальним за адресою: Полтавська обл., м. Горішні Плавні, вул. Миру, 1. Водночас за вказаною адресою знаходиться в резервуарах пальне. Зазначає, що оскільки правомірність винесеного рішення буде досліджуватись судом, під час розгляду справи, невжиття заходів забезпечення позову призведе до зупинення господарської діяльності ТОВ «Київ Інвест Груп» з подальшим вивільненням працівників з АЗС, що становить більше 10 осіб. Вважає, що Відповідачем вчиняються дії які мають очевидні ознаки протиправності та існують підстави, які вказують, що невжиття заходів щодо зупинення дії рішення ГУ ДПС у Полтавській області заподіють значної матеріальної шкоди Позивачу до ухвалення рішення в адміністративній справі та для відновлення своїх прав, свобод та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Частиною 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За змістом пункту 10 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи заяву ТОВ «Київ Інвест Груп» про забезпечення позову (вхідний № 55060/25 від 29.07.2025) суд встановив наступне.

Згідно із відомостями Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 20.02.2025, копія якого перебуває в матеріалах справи та відповіді № 1621824 від 30.07.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» зареєстроване юридичною особою, ідентифікаційний код 38744775, основним видом економічної діяльності якого, визначеним на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності за рік є: Код КВЕД 47.30 роздрібна торгівля пальним.

За умовами Договору господарського відання № 01/12/22-ПО від 10 грудня 2022 року, укладеного між ТОВ «Де-Люкс» та ТОВ «Київ Інвест Груп» позивач прийняв в господарське відання та експлуатацію, зокрема, автозаправний комплекс за адресою: Полтавська обл., м. Горішні Плавні, вул. Миру, 1.

12.12.2024 Головним управлінням ДПС у Полтавській області суб`єкту господарювання ТОВ «Київ Інвест Груп» видана Ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним (переоформлення) з реєстраційним номером: 2000018, термін дії: з 15.04.2020 до 15.04.2025, адреса місця торгівлі: України, Полтавська область, м. Горішні Плавні, вулиця Миру, буд.1, автозаправний комплекс.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального Роздрібна торгівля пальним, реєстраційний номер: 2500008, ТОВ «Київ Інвест Груп» видана ліцензія на роздрібну торгівлю пальним, яка зареєстрована 15.04.2025 з терміном дії з 15.04.2025 до 15.04.2030, адреса місця торгівлі: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вулиця Миру, будинок 1, автозаправний комплекс, магазин, кафетерій, павільйон.

Посадовими особами Головного управління ДПС у Полтавській області в період з 13.05.2025 по 22.05.2025 проведена перевірка ТОВ «Київ Інвест Груп» за адресою Полтавська область, м. Горішні Плавні, вул. Миру, будинок 1; автозаправний комплекс, магазин, кафетерій, павільйон, за наслідками якої 23.05.2025 складений Акт № 6991/16-31-09-03/38744775 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними та тютюновими виробами, пального.

Перевіркою серед іншого встановлено: позивача взято на податковий облік в органах державної податкової служби 29.05.2013; згідно Реєстру платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, ТОВ «Київ Інвест Груп» зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального 31.05.2016 за номером запису в Реєстрі 218; згідно відомостей про акцизні склади ІТС «Податковий блок», ТОВ «Київ Інвест Груп» має зареєстрований акцизний склад з уніфікованим № 1014569, за адресою: Полтавська обл., м. Горішні Плавні, вул. Миру, буд. 1

За висновками зазначеного Акту перевірки, серед іншого, встановлено порушення вимог: підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (далі ПК України), в частині не забезпечення реєстрації витратомірів-лічильників у кількості 3 (трьох) одиниць в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі.

03.07.2025 Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийняте Рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності № 5384, яким ТОВ «Київ Інвест Груп» припинена ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер ліцензії, дія якої припинена: 2500008. Підстава для прийняття рішення: факт не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі рівнеміра-лічильника, відповідно до п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПКУ (п. 14 ч.2 с. 46 ЗУ № 3817).

Заявник, вважаючи, що Відповідачем вчиняються дії які мають очевидні ознаки протиправності та існують підстави, які вказують, що невжиття заходів щодо зупинення дії рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 03.07.2025 № 5384 заподіють значної матеріальної шкоди Позивачу до ухвалення рішення в адміністративній справі та для відновлення своїх прав, свобод та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, звернувся до суду одночасно з пред`явленням позову з заявою про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову (вхідний № 55060/25 від 29.07.2025) додана до адміністративного позову. Матеріали справи містять у тому числі наступні письмові документи, надані позивачем суду в посвідчених копіях: ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним з реєстраційним номером: 2000018, термін дії: з 15.04.2020 до 15.04.2025, з реєстраційним номером: 2500008, термін дії з 15.04.2025 до 15.04.2030, адреса місця торгівлі: Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вулиця Миру, будинок 1; договорів на закупівлю товару, зокрема, укладених між ТОВ «Київ Інвест Груп» (Постачальник) та покупцями комунальними підприємствами Горішньоплавської міської ради Кременчуцького району Полтавської області стосовно постачання газу вуглеводного скрапленого для комунально-побутового споживання, дизельного палива та бензину автомобільного А-95; розрахунок штрафних санкцій по акцизним накладним; Довідку про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального за звітну добу 27.07.2025; договору господарського відання від 01.12.2022 з додатками; Акту фактичної перевірки від 23.05.2025 № 6991/16-31-09-03/38744775; заперечень на акт перевірки; відповіді ГУ ДПС у Полтавській області на заперечення; Рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності від 03.07.2025 № 5384; звітність.

Частинами першою та другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

З урахуванням доводів заявника та матеріалів справи, суд приходить до наступних висновків щодо наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Для вжиття судом заходів забезпечення позову у справі заявник (позивач) має підтвердити наявність щонайменше однієї з виключних підстав, визначених частиною другою статті 150 КАС України:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, указаною нормою визначений вичерпний перелік заходів забезпечення позову, які можуть застосовуватися адміністративними судами.

Частиною другою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже дія індивідуального акта або нормативно-правового акта може бути зупинена як захід забезпечення позову відповідно до пункту 1 частини першої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України). В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне, своєчасне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення чи поновлені прав позивача.

Згідно із Рекомендаціями №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи (далі КМРЄ) 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

КМРЄ у пункті "d" глави 5 "Ефективність судового розгляду" Рекомендацій (2004)20 "Про судовий перегляд адміністративних актів" (on judicial review of administrative acts), прийнятих 15 грудня 2004 року, також вказав, що суд повинен мати право надавати тимчасові заходи захисту до завершення провадження.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити ефективне, своєчасне, реальне та неухильне виконання судового рішення та захист права в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів у конкретній справі з урахуванням, зокрема, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Необхідно зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Водночас Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) притримується позиції, згідно з якою заходи забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні) інтереси та пропорційність між використаними засобами та метою, яку прагне суд досягнути (рішення ЄСПЛ від 17 травня 2016 року у справі "Джиніч проти Хорватії" (Dћi№iж v. Croatia), № 38359/13, пункти 61- 62; рішення ЄСПЛ від 16 березня 2021 року у справі "Карагасаноглу проти Туреччини" (Karahasa№oglu v. Turkey), заяви № 21392/08 та 2 інші, пункти 144- 153).

Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2019 року у справі № 705/4587/17, від 16 квітня 2024 року у справі №120/15171/23 сформулював правову позицію, згідно з якою, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

За сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 27 квітня 2023 року у справі № 140/8127/22, від 16 квітня 2024 року у справі № 120/15171/23, від 4 грудня 2024 року у справі № 500/3027/24, від 4 лютого 2025 року у справі № 280/8758/24, 20 лютого 2025 року у справі № 280/9044/24, 15 січня 2025 року у справі № 520/20854/24, для забезпечення позову суд повинен на підставі доказів та з огляду на обставини справи й поведінку учасників переконатися, що загроза правам, свободам та інтересам особи має реальний характер. Загроза повинна бути прямо пов`язана з об`єктом спору та мають бути обґрунтовані підстави вважати, що внаслідок невжиття заходів забезпечення позову настануть обставини, встановлені в пункті 1 частини другої статті 150 КАС України.

В постанові від 13 березня 2025 року у справі № 160/23707/24 Верховним Судом зазначено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову та з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові від 19 жовтня 2023 року у справі №440/9568/22 Верховний Суд вказав, що вирішуючи питання щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суди повинні також враховувати специфіку правовідносин, стосовно яких виник спір, та їх відповідне законодавче врегулювання, за наслідками аналізу якого можна зробити висновок, чи дійсно застосування заходів забезпечення позову є необхідним у даному конкретному випадку, чи може невжиття таких засобів мати незворотні наслідки.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України, визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18.06.2024 №3817-ІХ.

Пунктом 40 статті 1 Закону №3817-ІХ, для цілей цього Закону наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності.

Згідно із пунктом 74 статті 1 Закону №3817-ІХ, припинення дії ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання права на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності, на який (які) йому надано ліцензію, у порядку, визначеному цим Законом.

Частиною шостою статті 41 Закону України №3817-ІХ встановлено, що Ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним надаються та їхня дія припиняється органами ліцензування - територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України №3817-ІХ дія ліцензії припиняється шляхом прийняття органом ліцензування, який надав відповідну ліцензію, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Датою припинення дії ліцензії є день набрання чинності рішенням про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, що встановлено частиною 10 статті 46 Закону України №3817-ІХ.

За приписами частини 5 статті 46 Закону України №3817-ІХ рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності набирає чинності на другий робочий день за днем направлення відповідного рішення платнику податків.

Відповідно до пункту 14 частини 2 статті 46 Закону №3817-ІХ (який зазначений в рішення про припинення ліцензії заявнику), підставами для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є: факт необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (крім випадків, встановлених абзацом дванадцятим підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, про що у встановленому порядку повідомлено податковий орган), встановлений контролюючим органом під час перевірки та зафіксований в акті такої перевірки.

Як встановлено судом згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» зареєстроване юридичною особою, ідентифікаційний код 38744775, основним видом економічної діяльності якого, визначеним на підставі даних державних статистичних спостережень відповідно до статистичної методології за підсумками діяльності за рік є: Код КВЕД 47.30 роздрібна торгівля пальним.

Отже, суд дійшов висновку, що суб`єкт господарювання ТОВ «Київ Інвест Груп» позбавлений без відповідної ліцензії права здійснювати вид діяльності з роздрібної торгівлі пальним (підакцизного товару) за адресою місця торгівлі: України, Полтавська область, м. Горішні Плавні, вулиця Миру, буд.1, автозаправний комплекс, який є основним видом господарської діяльності позивача.

З огляду на викладене, логічним є висновок суду, що за допомогою здійснення основного виду господарської діяльності забезпечується як функціонування суб`єкта господарювання ТОВ «Київ Інвест Груп» в цілому, так і одночасно забезпечується можливість сплати не тільки акцизного податку від продажу пального, але й сплата інших податків, відповідно до положень Податкового кодексу України, як за результатами здійснення основної господарської діяльності ТОВ «Київ Інвест Груп», так і - за місцем розташування господарської одиниці автозаправного комплексу.

Суд враховує специфіку господарської діяльності ТОВ «Київ Інвест Груп» та індивідуальні обставини з урахуванням того, що заявнику припинена ліцензія на здійснення основного виду діяльності в умовах наявності залишків нереалізованого пального, на підтвердження чого заявником надану Довідку про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального за звітну добу 27.07.2025, та наявності укладених договорів на поставку пального на адресу комунальних підприємств Горішньоплавської міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Тобто заявник позбавлений можливості здійснення основного виду господарської діяльності, що несе ризик суттєвих негативних економічних наслідків як власне для товариства, які складно відновити, або неможливо у повній мірі, так і для його контрагентів комунальних підприємств Горішньоплавскої міської ради за укладеними договорами.

Отже відсутність забезпечення позову може ускладнити, унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав позивача.

Суд додатково констатує, що тимчасовий процесуальний захист, як забезпечення позову, слугує превенцією (правовою гарантією) від можливих системних дій суб`єкта владних повноважень щодо зупинення господарської діяльності платника податку.

Наведені ТОВ «Київ Інвест Груп» обставини впливають на здійснення ефективного способу захисту порушеного права, який, насамперед, спрямований на поновлення такого права, і лише у разі неможливості такого поновлення - гарантування особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Так, при припиненні ліцензії на роздрібний продаж пального настануть очевидні негативні економічні наслідки, що зумовить покладення на платника податку додаткового податкового навантаження без здійснення господарської діяльності, а в державний та місцевий бюджет не будуть надходити податки, у зв`язку із зупиненням господарської діяльності товариства. Також у позивача виникне технічна відсутність реєстрації акцизних накладних.

Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до значних економічних збитків, розірвання договірних відносин з контрагентами й матиме наслідком утруднення або неможливість відновлення господарської діяльності з огляду на відновлення статусу позивача, як продавця пального та його ділової репутації у певній сфері ділової активності.

Невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку за наведених підстав може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав та інтересів заявника, для захисту яких він звернувся до суду.

Під час ухвалення рішення про забезпечення позову суд повинен обов`язково враховувати вплив такого заходу на загальнодержавні інтереси.

Висновками фактичної перевірки встановлені, серед іншого, порушення вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, за змістом якої акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

За змістом Рішення Головного управління ДПС у Полтавській області про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності від 03.07.2025 № 5384 відповідача в якості підстави для його прийняття зазначено факт не обладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального в резервуарі рівнеміра-лічильника, відповідно до п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПКУ (п. 14 ч.2 с. 46 ЗУ № 3817).

З огляду на викладені вище обставини, судом оцінене співвідношення наслідків від вжиття заходів забезпечення позову загальносуспільним (загальнодержавним) інтересам.

Загальнодержавними інтересами у цій справі є належне здійснення операцій платником акцизного податку із продажу підакцизних товарів та повнота оподаткування таких операцій, а також своєчасна сплата податків до державного та місцевих бюджетів під час воєнного стану. Додатковим державним інтересом у даній справі є загальна превенція та податкова дисципліна для всіх платників податків щодо належного оподаткування підакцизних операцій.

У той же час, суд враховує, що у випадку забезпечення позову, контролюючий орган не позбавлений в порядку норм Податкового кодексу України здійснити повторні контрольні заходи перевірених господарських одиниць заявника.

Суд також зазначає, що у випадку забезпечення позову, заявник продовжить здійснювати господарську діяльність та сплачувати податки до бюджету, що забезпечить фінансування економіки держави та територіальних громад в умовах воєнного стану.

Не менш важливим для платника податку в умовах воєнного стану є збереження кадрових питань (трудового колективу) та забезпечення виплати заробітної плати фізичним особам-найманим працівникам.

Акцизний податок, як і податок на додану вартість, є бюджетоутворюючими загальнодержавними податками.

Суд зазначає, що стаття 150 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює процесуальні підстави для забезпечення позову: така підстава, як очевидність протиправності рішення чи дій суб`єкта владних повноважень, може мати місце тільки після подання позову, а підстава ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача може бути заявлена у заяві до подання позову по суті спору.

Заява про забезпечення позову подана ТОВ «Київ Інвест Груп» одночасно із поданням позовної заяви до суду про скасування рішення контролюючого органу, зупинити яке просить позивач, як захід забезпечення позову.

Отже обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

Повертаючись до підстави очевидної протиправності рішення контролюючого органу про припинення ліцензії, то суд констатує, що надати оцінку заявленій підставі забезпечення позову «про очевидну протиправність рішення» неможливо, оскільки такі дії суду можуть містити загрозу порушення процесу та фактичного вирішення спору по суті. Суд здійснить надання правових висновків позовним вимогам виключно після відкриття провадження у справі та під час стадії ухвалення рішення по суті спору, а не під час розгляду процесуального питання про забезпечення позову.

З огляду на викладене за наслідками оцінки наведених заявником доводів та доказів, наданих на їх підтвердження, суд зазначає про існування підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки метою вжиття заходів забезпечення позову у цій справі є уникнення порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також забезпечення можливості реального виконання рішення суду й уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у разі задоволення позову.

В даному випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення, не є вирішенням спору по суті і не свідчить про неправомірність висновку контролюючого органу про наявність підстав для анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Застосування заходів забезпечення позову у світлі конкретних обставин даної справи та особливостей правового регулювання спірних відносин відповідає і принципу процесуальної економії, який забезпечує відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту.

У даному випадку вжиття заходів забезпечення позову є тимчасовим заходом, спрямованим на забезпечення виконання судового рішення та ефективного захисту прав заявника до набрання судовим рішенням законної сили.

Оскільки правомірність прийнятого рішення про припинення дії ліцензії щодо позивача підлягає дослідженню лише під час судового вирішення справи, то невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем доведено існування реальної загрози (очевидного та явного ризику) завдання шкоди правам, свободам та інтересам заявника та третіх осіб внаслідок невжиття заходів забезпечення адміністративного позову до ухвалення судом рішення у справі щодо оскарження рішення Головного управління ДПС у Полтавській області про припинення дії ліцензії, та того, що повноцінний захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

При цьому, суд звертає увагу, що розгляд заяви про вжиття заходів забезпечення позову не передбачає надання оцінки правомірності дій, рішень чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, а спрямований виключно на забезпечення захисту прав, свобод та інтересів позивача на час розгляду справи.

Тобто виключно за результатами розгляду справи по суті судом надається повна, всебічна та об`єктивна оцінка оскаржуваному рішенню, діям чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 5, 6 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

На підставі викладеного, дослідивши зміст заяви позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявника, необхідність надання йому тимчасового захисту з метою збереження існуючого становища на період розгляду справи, у зв`язку з чим вважає за доцільне зупинити дію рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 5384 від 03.07.2025 про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, найменування ліцензіата: ТОВ «Київ Інвест Груп», вид ліцензії, дія якої припинена: ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер ліцензії, дія якої припинена: 2500008 до набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» про забезпечення позову (вхідний № 55060/25 від 29.07.2025), слід задовольнити.

Згідно із частиною першою статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Керуючись статтями 2, 5, 150-156, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Інвест Груп» (, м. Київ, вул. Антоновича, будинок 33В, офіс 301, м. Київ, 01033) про забезпечення позову (вхідний № 55060/25 від 29.07.2025) - задовольнити.

Зупинити дію рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 5384 від 03.07.2025 про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, найменування ліцензіата: ТОВ «Київ Інвест Груп», вид ліцензії, дія якої припинена: ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним, реєстраційний номер ліцензії, дія якої припинена: 2500008 до набрання законної сили рішенням суду.

Допустити ухвалу суду до негайного виконання.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Р.І. Молодецький