Справа № 282/921/25
Суддя: Носач В. М.
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/921/25
Провадження № 2-а/282/26/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року

селище Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Носача В.М.,

при секретарі судового засідання Наумчук-Їлмаз О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 винесено постанову №4/168, якою накладено на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17000,00 грн.

Як вказано в мотивувальній частині даної постанови, фактичною підставою для його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП стало те, що засобами поштового зв`язку йому було надіслано повістку за адресою місця проживання, відповідно до якої йому належало з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 10.03.2025 за адресою АДРЕСА_1 , проте будучи належним чином повідомленим про виклик, у визначений час не з`явився, скоївши тим самим адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Зазначає, що при винесенні постанови він присутнім не був. Поштовим відправленням від ІНФОРМАЦІЯ_3 він дану постанову не отримував, а про наявність даної постанови дізнався від працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 та отримав її копію лише 03.07.2025 у 7 кабінеті ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Любар та розписався про її отримання у супровідному листі.

Позивач вважає, що до адміністративної відповідальності він притягнутий незаконно.

Вказує, що він з 19.02.2020 і по сьогоднішній день офіційно зареєстрований та постійно проживає разом зі своєю сім`єю за наступною адресою: АДРЕСА_2 .

На виконання вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 26.02.2022 він добровільно самостійно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_1 для виконання обов`язку щодо захисту Батьківщини, а саме: записатися в територіальну оборону, але йому відмовили та повідомили про необхідність чекати особливого розпорядження, за необхідності його викличуть по повістці.

Позивач вказує, що він перебуває на військовому обліку, від виконання військового обов`язку не ухилявся, військово-облікові дані уточнив вчасно у липні 2024 року, в період з 2023 по 2024 роки перебував на бронюванні, тобто ТЦК та СП повністю мали в розпорядженні усі необхідні та достатні дані відносно нього .

Про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_3 та про той факт, що він знаходиться у розшуку йому стало відомо лише у кінці березня 2025 року від працівника ТЦК та СП, який зупинив його на Любарському кооперативному ринку та, перевіривши його дані, повідомив, що він знаходиться у розшуку, так як я не з`явився за повісткою, яку він не отримував.

Про той факт, що на його адресу направлялася повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем його проживання та що остання повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», він дізнався лише 26.03.2025, коли працівники ТЦК та СП затримали його на кооперативному ринку та доставили в м. Житомир на ВЛК, після проходження якого його відпустили.

Незважаючи на пояснення та заперечення, що він проживав та проживає за офіційною адресою, повідомляв працівникам ТЦК контактний номер телефону, за яким з ним можна зв`язатися, проте йому ніхто не телефонував та ніякої повістки йому ніхто не доставляв та вручити не намагався. 26.03.2025 відносно нього було складено відповідний Протокол №4/168 від 26.03.2025 про адміністративне правопорушення.

Позивач вказує, що із свого офіційного місця реєстрації проживання він нікуди не виїжджав та постійно проживає за вище вказаною адресою. Повістку від ТЦК йому ніхто не приносив та не вручав, і від отримання останньої він не відмовлявся. Членам його сім`ї вручити повістку для її послідуючої передачі йому - ніхто не намагався. На його контактний мобільний телефон, про який він своєчасно повідомив ТЦК та СП при уточненні військово-облікових даних ніхто не телефонував: ні працівники ТЦК та СП, ні працівники Укрпошти. Про необхідність з`явитися до відділення поштового зв`язку та отримати на його ім`я рекомендоване поштове відправлення з поміткою «Повістка ТЦК» - ніхто його не повідомляв ні в телефонному режимі на його контактний номер телефона, ні шляхом залишення відповідного поштового повідомлення в його поштовій скриньці, як це передбачено Правилами поштового зв`язку, зокрема пунктом 82 цих Правил.

Позивач наголошує на порушення правил вручення йому повістки ТЦК, а тому вважає факт «належного повідомлення» про необхідність з`явитися за викликом до ТЦК не доведеним.

Зазначає, що ні Протокол про адміністративне правопорушення, ні оскаржувана Постанова не містять жодних відомостей ні про номер рекомендованого поштового відправлення, яким йому нібито відправлялась повістка ТЦК, ні реквізитів (дати та номера) Довідки відділення поштового зв`язку про неможливість вручення повістки ТЦК через його «відсутність адресата» за місцем проживання.

На думку позивача, в ході розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, факт належного направлення повістки про виклик до ТЦК та факт її належного вручення, - органом, що прийняв оскаржувану Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності взагалі не перевірявся, хоча він заперечував свою вину у скоєнні адміністративного правопорушення якраз посилаючись саме на дані обставини.

Позивач зазначає, що в постанові не зазначено про підстави (мету) виклику до ТЦК за повісткою. В розумінні процесуального закону, в оскаржуваній постанові не в повному обсязі викладено суть (об`єктивну сторону) адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, що свідчить про факт відсутності складу адмінправопорушення.

На підставі викладеного вище позивач просив суд поновити строк на оскарження постанови №4/168 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП від 28.04.2025 на ОСОБА_1 , у зв`язку з його пропуском з поважних причин. Постанову №4/168 від 28.04.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП на ОСОБА_1 , у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн - визнати протиправною та скасувати, а провадження в справі закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 22 липня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом. Відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 09 год 00 хв 01 серпня 2025 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити. Вказав, що повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не отримував.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу до електронного кабінету. Відзиву та клопотань до суду не подав.

Суд, дослідивши позов та докази, яким він обґрунтовується, дійшов наступного висновку.

26 березня 2025 року головним спеціалістом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення за адресою місця проживання надіслано повістку про виклик до ТЦК, де датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено 10 березня 2025 р. Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик є день проставлення відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується довідкою про причини повернення рекомендованого повідомлення.

Громадянин ОСОБА_1 за даною повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_5 у визначений час не прибув, протягом трьох днів від визначених у повістці дати та часу прибуття, не повідомив про причини неявки, окрім того в подальшому не прибув в строк, що не перевищує сім календарних днів. Тому було сформовано звернення №Е1697669 від 21.03.2025 про розшук і доставку.

Отже, громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, маючи обов`язок з`явитися за викликом до територіального центру укомплектування та соціальної підтримки, порушив вимоги абзацу другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», комплектування та соціальної підтримки, порушив вимоги абзацу другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560. Таким чином, своїми діями (бездіяльністю), порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

28 квітня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 винесено постанову №4/168 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Із вказаної постанови слідує, що громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду, маючи обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, грубо порушуючи вимоги абзацу другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу, під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , що за адресою: АДРЕСА_1 у строк визначений в повістці, протягом трьох днів від визначених у повістці дати та часу прибуття не повідомив про причини неявки, окрім того в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 в строк, що не перевищує сім календарних днів. Таким чином, своїм умисним діянням (бездіяльністю), ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

На гр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою , ОСОБА_1 звернувся до суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частина 2 ст.2 КАС України зазначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, під час розгляду цієї справи, суду належить вирішити питання: чи дотримано Відповідачем-суб`єктом владних повноважень критерії правомірності рішення про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності. Зокрема покладення на Позивача обов`язку щодо явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, належного оповіщення та дотримання Відповідачем вимоги процесуального законодавства під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Як передбачено ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до статті 252 КУпАП та ч.1 ст.90 КАС України орган (посадова особа) та суд оцінюють докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У частині 3 ст.210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно ч.1 ст.210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Дана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для їх встановлення необхідно керуватись положеннями інших нормативно-правових актів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про борону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" затверджений постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію" на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації. Таким чином, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.

Згідно п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, вбачається, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою КМ України № 270 від 05.03.2009 рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Отже, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Як слідує із протоколу №4/168 від 26 березня 2025 року та оскаржуваної постанови ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку було надіслано повістку за адресою місця проживання, відповідно до якої йому належало з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 10 березня 2025 р. за адресою: АДРЕСА_1 . Належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою». Проте у визначений час він не з`явився. Про наявність поважних причин неявки не повідомляв. В поясненнях до протоколу ОСОБА_1 , вказав, що повістку поштою не отримував, про неї не знав тому і не з`явився.

Оскаржувана постанова винесена у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що відповідач, 28 квітня 2025 року під час винесення постанови №4/168 про адміністративне правопорушення, мав можливість перевірити підтвердження обставин оповіщення та/або вручення повістки ОСОБА_1 , а також підтвердити та/або спростувати пояснення його викладені в протоколі щодо неотримання ним повістки, однак обмежився лише поверненням конверта з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що є формальною підставою належного підтвердження оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик, у розумінні Порядку № 560. Разом з тим, слід звернути увагу, що згідно протоколу №4/168 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, ОСОБА_4 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 10 березня 2025 року, проте, як зазначається в оскаржуваній постанові: " Відповідно до трекінгу Укрпошти про відстеження поштового відправлення, поштовим оператором 11.03.2025 поставлена відмітка "одержувач відсутній за вказаною адресою".

Отже, зазначене вище підтверджує неналежне оповіщення ОСОБА_1 про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_6 станом на 10.03.2025, що вказує на відсутність його вини, а звідси і складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем допущено неповноту розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, а оскаржувана постанова, прийнята з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначений обов`язок відповідач не виконав, оскільки ним не доведено правомірності своїх дій, які полягають у притягненні позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що посадовою особою начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП не встановлено належними, допустимими та достатніми доказами наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Разом з тим, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн., відповідно до приписів ст. 139 КАС.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 75-77, 90, 139, 241, 245-246, 250, 255, 258, 262, 293, 295, 297 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову №4/168 від 28 квітня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП на ОСОБА_1 , у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень визнати протиправною та скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 грн 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В.М. Носач