Справа № 160/14228/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.11.2024 про перерахунок пенсії, зарахувавши до пільгового підземного стажу періоди роботи з 20.12.1993 по 03.02.1994; з 04.02.1994 по 29.01.1995; з 13.02.1997 по 16.03.2001; з 03.06.2010 по 26.09.2010; з 07.10.2010 по 15.12.2010; з 15.01.2011 по 13.03.2011; з 18.03.2011 по 30.04.2011; з 13.06.2011 по 31.07.2011: з 19.08.2011 по 14.10.2011: з 16.11.2011 по 28.12.2011; з 01.03.2012 по 31.03.2012; з 08.10.2013 по 13.11.2013: з 08.01.2014 по 12.02.2014; з 25.05.2015 по день звернення, 15.11.2024, до пільгового підземного стажу за Списком № 1, а періоди безпосередньої участі позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України: з 24.08.2022 по 18.11.2022, з 07.12.2022 по 04.02.2023, з 23.03.2023 по 06.06.2023. з 19.07.2023 по 26.10.2023, з 06.11.2023 по 15.11.2023 - з розрахунку один місяць за три, із застосуванням приписів Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача-1 про відмову у призначенні позивачу пенсії. Позивач зазначає, що відповідач неналежним чином обчислив пільговий стаж позивача.
09 червня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від відповідача-2 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-2 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та з 27.01.2021 отримує пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. 22.05.2025 позивач звернувся до Головного управління з заявою про перерахунок пенсії за віком та надав довідку ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 19.05.2025 №699 за період роботи з 01.01.2021 по теперішній час. Періоди роботи позивача з 20.12.1993 по 03.02.1994, з 04.02.1994 по 29.01.1995, з 03.02.1997 по 05.10.1999, з 21.01.2000 по 16.03.2001, з 03.06.2010 по 11.09.2010, з 07.10.2010 по 15.12.2010, з 15.01.2011 по 28.02.2011, з 18.03.2011 по 30.04.2011, з 13.06.2011 по 31.07.2011, з 19.08.2011 по 05.10.2011, з 16.11.2011 по 28.12.2011, з 01.03.2012 по 31.03.2012, з 08.10.2013 по 13.11.2013, з 08.01.2014 по 12.02.2014, з 01.04.2015 по 15.04.2015, з 25.05.2015 по 28.02.2025 зараховано до пільгового стажу за Списком №1 (Ст.14, пост.202, підземні) з урахуванням відомостей зазначених в пільгових довідках від 22.03.2021 №191, від 12.05.2021 №402, від 21.11.2019 №196 та табелів спуску за 2010-2015 роки. Також посилається на відсутність правових підстав для зарахування позивачу періоду участі у бойових діях до пільгового стажу в трикратному розмірі.
11 червня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від відповідача-1 в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач-1 проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що до заяви від 15.11.2024 ОСОБА_1 жодні документи для зарахування пільгового підземного стажу за Списком № 1 зазначених вище періодів роботи не надавались. Варто зазначити, що позивач звернувся з заявою від 15.11.2024 до органів Пенсійного фонду цитую: «прошу зарахувати період бойових дій в кратності 3» , надавши довідку від 11.10.2024 №3500 (Додаток №6) (заява від 15.11.2024 до відзиву надається.) Водночас, відповідно до наявних документів поданих до заяви позивачем у 2021 році, спірні періоди з урахуванням кратності та в календарному обчисленні зараховані вже до пільгового підземного стажу позивача при первинному призначенні пенсії на пільгових умовах, а саме 12.05.2021. Цей факт підтверджується розрахунком стажу з пенсійної електронної справи.
26 червня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано клопотання про долучення доказів, яке надійшло від відповідача-1 в підсистемі «Електронний Суд». До клопотання долучено докази направлення відзиву позивачу.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
15 листопада 2024 року позивач звернувся до відповідача-2 із заявою про перерахунок пенсії, в якій просив зарахувати періоди бойових дій в кратності 3. Інших питань в заяві не порушено.
Рішенням відповідача-1 від 22.11.2024 року №97 позивачу відмовлено в зарахуванні до страхового стажу у потрійному розмірі періодів участі у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, оскільки довідка військової частини НОМЕР_2 від 11.10.2024 №3500, не відповідає вимогам законодавства.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 101 Закону №1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).

Згідно п. 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Наведене означає, що принцип диспозитивності покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, за вирішенням яких позивач звернувся до адміністративного суду. Суд вирішує лише ті вимоги по суті спору, про вирішення яких клопочуть сторони, і за загальним правилом він не повинен виходити за межі цих вимог. Тобто суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 19.02.2019 року у справі № 824/399/17-а.

У даній справі позивач фактично заявив дві групи позовних вимог:

1) щодо незастосування кратності при врахування періоду безпосередньої участі у бойових діях;

2) щодо незарахування окремих періодів роботи до його пільгового стажу.

Як вже вказав суд, судовий розгляд здійснюється в межах заявлених вимог, він зумовлюється предметом та підставами позову.

Згідно обставин справи позивачу призначено пенсію в 2021 році, після чого позивач проходив військову службу, в т.ч. беручи безпосередню участь у бойових діях. Після такої участі позивач, як він сам зазначає, 15.11.2024 року звернувся із заявою про перерахунок пенсії, адже участь у бойових діях зараховується до стажу особи кратно. На таку заяву відповідач-1 прийняв рішення про відмову в перерахунку, що і зумовило звернення до суду.

В свою чергу незарахування вказаних позивачем періодів роботи не перебувало в межах правовідносин позивача та відповідача-1. Як вказав сам позивач, що підтверджується документально, в 2024 році він просив перерахувати пенсію з урахуванням кратного зарахування періодів безпосередньої участі у бойових діях, позивач не подавав заяв про зарахування певних періодів роботи до його пільгового стажу, а відповідач-1 це питання не розглядав.

Тобто, в 2024 році жоден з органів Пенсійного фонду України не здійснював вплив на зарахування до пільгового стажу позивача згаданих періодів роботи. Натомість, з матеріалів справи вбачається, що таке незарахування мало місце в 2021 році при призначенні позивачу пенсії і допущено тим органом Пенсійного фонду України, який приймав рішення про таке призначення.

Вказане має значення в аспекті того, що позивач не заявив вимог щодо оскарження дій чи бездіяльності в частині незарахування певних періодів роботи до його пільгового стажу, в свою чергу вимоги про оскарження рішення відповідача-1 не охоплюють відповідних правовідносин, адже рішення відповідача-1 приймалося виключно щодо заяви позивача про кратне зарахування до його стажу безпосередньої участі у бойових діях, питання зарахування певних періодів роботи до пільгового стажу не порушувалося позивачем та не вирішувалося відповідачем-1.

Відповідно, суд в даній справі не може вирішувати спонукальні вимоги щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи, оскільки згідно приписів ст. 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язання на суб`єкта владних повноважень покладається як наслідок і лише в результаті задоволення констатуючої позовної вимоги, якою встановлено протиправність відповідної поведінки суб`єкта владних повноважень.

В даній справі не заявлено вимог щодо визнання протиправними дій чи бездіяльності щодо незарахування періодів роботи до пільгового стажу позивача, як не визначено і відповідача за такими вимогами (тобто, органу Пенсійного фонду України, який прийняв рішення про призначення позивачу пенсії в 2021 році, або ж органу Пенсійного фонду України, перед яким позивач порушував чи порушить в майбутньому питання про зарахування таких періодів). Суд не визнає можливим в даній юридичній ситуації здійснювати вихід за межі позовних вимог, оскільки йдеться не про обрання більш ефективного способу захисту, а про вирішення замість позивача питання про те чи має він намір заявити відповідний позов та до кого саме він має намір заявити такий позов (чи оскаржує позивач незарахування відповідних періодів до його пільгового стажу, до кого звернуто такі вимоги, за яких обставин допущено відповідне порушення і тд), тобто фактично про формулювання предмету та підстав позову замість позивача.

Отже, в даній справі вирішуються лише вимоги щодо оскарження рішення відповідача-1 та похідні від них позовні вимоги.

В іншій частині спір зводиться до того, що позивач надав довідку військової частини, згідно якої він у відповідні періоди брав безпосередню участь у бойових діях, однак відповідач-1 не прийняв цю довідку, оскільки вважав, що відповідна обставина може бути засвідчена ТЦК та СП, як передбачено законодавством.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 від 11.10.2024 року №3500 позивач у спірні періоди брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

У формі РС-право від 06.06.2025 року, наданій відповідачем-1, спірні періоди не виокремлено, вони перебувають в межах більш загального періоду, який зараховано до пільгового стажу позивача як підземна робота з кратністю 1.

Відповідно до п. «в» ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Згідно ст. 57 Закону №1788-XII військова служба у складі діючої армії у період бойових дій, у тому числі при виконанні інтернаціонального обов`язку, а також перебування в партизанських загонах і з`єднаннях зараховується до стажу роботи на пільгових умовах у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсій за вислугу років військовослужбовцям.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII) час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

17 липня 1992 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» від 17.07.1992 року №393 (далі Порядок №393).

За п. 3 Порядку №393 до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: а) один місяць служби за три місяці:

- участь у бойових діях у воєнний час;

- час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей затверджено Наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року №530 (далі Положення №530).

Згідно п. 2.3. Положення №530 при обчисленні вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, які призначаються з урахуванням страхового стажу) окремі періоди служби військовослужбовців зараховуються на пільгових умовах (з урахуванням вимог пунктів 2.4 та 2.5 цього розділу): один місяць служби за три місяці: участь у бойових діях у воєнний час.

Норми ч. 1 ст. 8 Закону №2011-ХІІ та ч. 1 ст. 2 Закону №2232-ХІІ передбачає право на зарахування військової служби до стажу особи, що в юридичній ситуації позивача наявне.

В свою чергу як приписи Положення №530, так і Порядку №393 передбачають кратність як спосіб обчислення не до проходження військової служби як такої, а саме для безпосередньої участі у бойових діях під час проходження військової служби.

Таким чином, законодавством передбачено пільгу для військовослужбовців, яка зводиться до надання періоду проходження військової служби універсального статусу при обчисленні стажу особи, однак без надання пільг щодо кратності. В свою чергу додаткова пільга щодо кратності обчислення «універсального» стажу стосується не всіх військовослужбовців, а лише тих, які під час військової служби брали безпосередню участь у бойових діях (у відповідній правовій формі, яку визначено для таких бойових дій).

Згідно форми РС-право позивача періоди безпосередньої участі у бойових діях не виокремлено, кратність до них не застосовано, що свідчить про порушення прав позивача в цій частині.

Окремо суд зауважує, що зарахуванню в трикратному розмірі підлягають не лише повні місяці, а весь відповідний період, оскільки йдеться про пільгу для осіб, які брали підвищений ризик для себе, виконуючи службові обов`язки, в зв`язку з чим пільгове обчислення лише повних місяців відповідного періоду служби суперечило б меті правового регулювання спірних правовідносин та порушувало б права таких осіб.

Отже, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню

Подібне правозастосування здійснено Третім апеляційним адміністративним судом у постановах від 13.03.2025 року у справі №160/23858/24, від 02.07.2024 року у справі №160/2246/24, від 25.07.2024 року у справі №160/11787/23.

Відповідачі посилалися на п. 6 Порядку №637, згідно якого військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до стажу роботи на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2);

обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3);

добросовісно (п. 5);

розсудливо (п. 6);

пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8).

Зазначені критерії хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення та вчиняє дії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі № 9901/459/21.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Суд звертає увагу на те, що у п. 6 Порядку №637 не вказано, що підтвердження безпосередньої участі у бойових діях може бути здійснено виключно за довідками ТЦК та СП.

Водночас, постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року №413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі Порядок №413).

Додатком 6 до Порядку №413 затверджено форму довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, при цьому зауважено, що довідка може складатися «військовою частиною (органом, підрозділом), підприємства, установи, організації».

Отже, в наявності передбачена законодавством пільга щодо кратності обчислення періоду безпосередньої участі у бойових діях, а також Порядок №413, яким передбачено, що факт такої безпосередньої участі у бойових діях може засвідчуватися довідками, зокрема, військових частин.

За таких обставин суд констатує, що не відповідає вимогам ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а також принципу верховенства права, правозастосування, яке позбавляє особу права на певну пільгу, якщо відповідна обставина підтверджена поза розумним сумнівом та згідно спеціально передбаченої законодавством процедури.

Як наслідок, позивач має право на кратне обчислення періодів безпосередньої участі у бойових діях, визначених у довідці, яка складена військовою частиною.

Згідно зі ст. 101 Закону №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

В разі наявності сумнівів щодо відповідної обставини відповідач-1 мав у своєму розпорядженні вищевказані повноваження щодо перевірки відповідних обставин, чого не зробив, чим також допустив порушення вимог ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України та прав позивача.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання провести перерахунок пенсії.

У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єкт звернення дотримав усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти під час прийняття рішення на власний розсуд.

Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки під час розгляду вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але й у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити певні дії після скасування його адміністративного акта.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 року у справі № 480/4288/21, від 22.09.2022 року у справі № 380/12913/21.

Оскільки судом встановлено, що спірні періоди підлягають зарахуванню до стажу позивача в кратному розмірі, у відповідача-1 не існує іншого правомірного варіанту поведінки, окрім як призначення позивачу пенсії, в зв`язку з чим втручання в дискреційні повноваження відсутнє.

Щодо суб`єкта, якого належить зобов`язати вчинити відповідні дії суд зазначає наступне.

Зобов`язання на вчинення дій належить покладати на того суб`єкта, поведінка або рішення якого визнається протиправною. Отже в задоволенні позовних вимог до відповідача-2 слід відмовити.

Аналогічне правозастосування здійснене у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.05.2024 року у справі №240/505/24.

Тотожне правозастосування здійснене і Третім апеляційним адміністративним судом у постановах від 27.11.2024 року у справі №340/3630/24, від 11.03.2025 року у справі №160/30856/24.

Суд звертає увагу на те, що військова служба має універсальний характер для цілей зарахування до стажу особи, зараховується до усіх видів стажу (страхового, пільгового, спеціального) та враховується при обчисленні усіх видів стажу позивача. Кратність такого зарахування не змінює універсального характеру відповідного стажу. Отже, відповідач-1, повинен зарахувати відповідні періоди до всіх видів стажу позивача та враховувати ці періоди при обчисленні стажу позивача будь-якого виду та для будь-яких цілей.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводить їх у відповідність до вимог законодавства та у спосіб, що забезпечить ефективний захист прав позивача.

Щодо розподілу судових витрат.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Сплачена сума судового збору є надмірно сплаченою та може бути повернута позивачу за його клопотанням у відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) до відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.11.2024 року №97, яким ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу ОСОБА_1 періоди участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 24.08.2022 року по 18.11.2022 року, з 07.12.2022 року по 04.02.2023 року, з 23.03.2023 року по 06.06.2023 року, з 19.07.2023 року по 26.10.2023 року, з 06.11.2023 року по 15.11.2023 року у трикратному розмірі.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії за віком від 15.11.2024 року, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та прийняти рішення згідно з вимогами законодавства.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювався.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко