Справа № 640/21984/21
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши в письмовому провадженні заяву про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом Акціонерного товариство "Укргазвидобівання", в особі філії Бурове управління "Укрбургаз" Акціонерного товариства "Укргазвидобування", до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:
Акціонерне товариство "Укргазвидобування", в особі філії Бурове управління "Укрбургаз" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі АТ «Укргазвидобування», позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі Шевченківський ВДВС, відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 15 липня 2021 року ВП 4027876
- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 15 липня 2021 року ВП 4027876.
Окружний адміністративний суд міста Києва рішенням від 20 вересня 2021 року, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року, у задоволенні позову відмовив.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року, яке набрало законної сили 13 травня 2025 року, позов Акціонерного товариства "Укргазвидобування", в особі філії Бурове управління "Укрбургаз" Акціонерного товариства "Укргазвидобування", до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови задоволено повністю.

22 липня 2025 року позивач звернувся із заявою про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг у сумі 11 350,00 грн.

Враховуючи те, що справа розглядалася у письмовому провадженні, розгляд заяв проводиться відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 6 ст. 12, ч. 4 та ч. 5 ст. 250 КАС України.

Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі ч.1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з: вступної частини із зазначенням: дати і місця її прийняття, номера справи; найменування суду апеляційної інстанції, прізвищ та ініціалів суддів і секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін і особи, яка подала скаргу; найменування суду першої інстанції, рішення якого оскаржується, дати ухвалення рішення, прізвища судді (суддів); часу і місця його ухвалення, дати складання повного тексту рішення; описової частини із зазначенням: короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції; короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу; узагальненого викладу позиції інших учасників справи; мотивувальної частини із зазначенням: встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу; чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи та (або) інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду; висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції; резолютивної частини із зазначенням: висновку суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги і позовних вимог; нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції; строку і порядку набрання постановою законної сили та її оскарження; встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Згідно ст.356 КАС України постанова суду касаційної інстанції складається з: вступної частини із зазначенням: дати і місця її прийняття; найменування адміністративного суду, прізвищ та ініціалів суддів і секретаря судового засідання; найменування (ім`я) учасників справи і найменування (ім`я) особи, яка подала касаційну скаргу; найменування суду першої та (або) апеляційної інстанції, судове рішення якого оскаржується, номера справи, дати ухвалення судового рішення, прізвища та ініціалів судді (суддів); описової частини із зазначенням: короткого змісту позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій; короткого змісту вимог касаційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала касаційну скаргу; узагальненого викладу позиції інших учасників справи; мотивувальної частини із зазначенням: мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу; доводів, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та (або) апеляційної інстанції; висновків за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд; дій, що їх повинні виконати суд першої та (або) апеляційної інстанції у разі скасування судового рішення і передачі справи на новий розгляд; резолютивної частини із зазначенням: висновку суду касаційної інстанції по суті вимог касаційної скарги і позовних вимог; нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції; повороту виконання у разі скасування рішень судів за наявності відповідної заяви та підстав; встановленого судом строку для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Втім, суд звертає увагу на той факт, що диспозиції статей 322 та 356 КАС України містять обов`язкову норму - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення. Лише в зазначеному випадку, суд апеляційної чи касаційної інстанції здійснює розподіл судових витрат.

Втім, в межах спірних правовідносин, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін, постановою Верховного Суду від 02 червня 2022 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 вересня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2021 року у справі №640/21984/21 скасовано. Справу №640/21984/21 направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва, отже ані судом апеляційної ані судом касаційної інстанції не скасовувалось та не приймалось нового рішення, що виключає розподіл витрат судами цих інстанцій.

Суд звертає увагу, що частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Закінченням розгляду справи є вирішення спору по суті судом першої, апеляційної або касаційної інстанції.

Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року задоволено позовні вимоги позивача повністю, а тому розподіл судових витрат, в тому числі щодо сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги, має бути здійснений за загальними правилами розподілу судових витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №800/234/17, від 22 лютого 2019 року справа №826/14412/17, від 16 липня 2019 року у справі №821/449/18.

Порядок розподілу понесених учасниками адміністративного процесу судових витрат урегульовано главою 8 розділу I Кодексу адміністративного судочинства України, загальний аналіз якої свідчить про те, що вирішення питання щодо розподілу вказаних витрат вирішується під час ухвалення судового рішення, яким закінчено розгляд справи, та у відповідних випадках - після його ухвалення в порядку ст.252 КАС України.

Суд зазначає, що витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги, підлягають розподілу судом в загальному порядку при ухваленні рішення по суті справи, та у випадку, коли такий розподіл не було здійснено під час ухвалення судового рішення, такий розподіл здійснюється на підставі відповідної заяви шляхом ухвалення додаткового судового рішення у відповідності до положень ст.252 КАС України.

Так, відповідно до матеріалів справи, позивачем понесено витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 6810,00 грн. та за подання касаційної скарги в сумі 9080,00 грн.

Враховуючи, що касаційну скаргу задоволено частково, то на користь позивача підлягає стягненню половина сплаченого судового збору в розмірі 4540,00 грн.

Тому заява позивача є обґрунтованою та підлягає задоволенню у розмірі 11 350,00 грн. (6810,00 грн. + 4540,00 грн.).

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг у сумі 11 350,00 грн.

Керуючись статтями 132, 139, 248, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Акціонерного товариство "Укргазвидобівання" про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг у сумі 11 350,00 грн - задовольнити повністю.

2. Стягнути на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ) суму судового збору у розмірі 11 350 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 110, ).

Додаткове рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко