Справа № 320/2719/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року справа №320/2719/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області;

третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві,

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Відповідача: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначені пенсії від 13.12.2024 № 15;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення/перерахунок пенсії період роботи з 21.05.1991 по 18.01.1994 на посаді директора малого приватного підприємства Оскол, а також повторно розглянути первинну заяву ОСОБА_1 за призначенням/ перерахунком пенсії та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Позовні вимоги базуються на тому, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Деснянський район) з заявою встановленого зразка за призначенням/ перерахунком пенсії.

Заява позивача була направлена для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (відповідач).

Відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Підставою для відмови стала начебто недостатність у позивача страхового стажу необхідного для призначення пенсії.

Позивач вважає рішення відповідача протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно порушує право Позивача на пенсійне забезпечення, а відтак останній звернувся за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову. В ньому вказано, що відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058 починаючи з січня 2018 на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 по 31 грудня 2024 не менше 31 року.

Головне управління зазначає, що до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 02.04.1994 по 01.08.1999, оскільки виправлена дата звільнення та дата наказу на звільнення. Періоди роботи позивача з 02.07.1990 по 10.08.1992, з 11.08.1992 по 27.02.1993, з 10.03.1993 по 01.04.1994 зараховано до страхового стажу позивача. Позивачу повідомлялося, що для врахування періоду роботи з 02.04.1994 по 01.08.1999 до страхового стажу необхідно надати уточнюючу довідку з посиланням на первинні документи та довідку про реорганізацію, проте будь-які уточнюючі документи в електронній пенсійній справі відсутні. Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей страховий стаж позивача складає 28 років 06 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії.

У зв`язку із наведеним, відповідач вважає, що відмовляючи у призначенні позивачеві пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону №1058-ІV, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами України та підзаконними нормативно-правовими актами, а тому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

25.07.2025 через підсистему Електронний суд від представника позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій останній посилаючись на допущену механічну помилку при складанні позовної заяви вказує, що в позовних вимогах помилково було зазначено некоректний період роботи позивача на посаді директора малого приватного підприємства Оскол, який йому було не зараховано відповідачем, а саме: замість з 02.04.1994 по 01.08.1999 помилково вказано з 21.05.1991 по 18.01.1994, тож позовні вимоги просив викласти в наступній (уточненій) редакції:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначені пенсії від 13.12.2024 № 15;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення/перерахунок пенсії період роботи з 02.04.1994 по 01.08.1999 на посаді директора малого приватного підприємства Оскол, а також повторно розглянути первинну заяву ОСОБА_1 за призначенням/ перерахунком пенсії та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зважаючи на те, що до заяви долучено докази направлення уточненої позовної заяви відповідачу, а також на те, що відповідач у своєму відзиві вже фактично висловився з приводу підстав незарахування відповідного періоду (з 02.04.1994 по 01.08.1999) до трудового стажу позивача, суд вказані уточнення взяв до уваги, тож справа розглядалася за уточненими позовними вимогами.

Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 06.12.2024 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до ГУ ПФ в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком.

Враховуючи той факт, що органи Пенсійного фонду України починаючи з 01.04.2021 застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв за призначенням/ перерахунком пенсій бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де прийнято заяву та де проживає заявник (пенсіонер) заява позивача була направлена для опрацювання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі Відповідач). За результатом розгляду заяви позивача, 13.12.2024 відповідачем прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 15 позивачу, копія якого додається.

Позивача про прийняте рішення від 13.12.2024 повідомило Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (третя особа) своїм листом від 17.12.2024, копія якого міститься в матеріалах справи.

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив наступне: Пенсійний вік визначений статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 60 років. Необхідний страховий стаж встановлений статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 31 рік. Страховий стаж особи становить 28 років 6 місяців. До страхового стажу не зараховано період роботи відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 з 02.04.1994 по 01.08.1999, оскільки виправлена дата звільнення та дата наказу на звільнення. Для зарахування до страхового стажу вищевказаного періоду необхідно надати уточнюючу довідку з посиланням на первинні документи, довідки про реорганізацію…..

Позивач вважає рішення відповідача протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки воно порушує право позивача на пенсійне забезпечення, що зумовило звернення до суду.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі за текстом Закон №1058).

Частиною 1 статті 9 Закону №1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

У розумінні абз.36 ст.1 Закону №1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З огляду на ч.4 ст.24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 р. №1788-ХІІ (далі за текстом Закон №1788) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12.08.1993 р. №637 (далі за текстом Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що трудовий стаж підтверджується записами у трудовій книжці і лише у випадку відсутності трудової книжки, записів у ній або ж, якщо наявні записи неправильні чи неточні щодо періодів роботи, трудовий стаж може встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Підпунктом 2.3 пункту 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 р. №162 (далі за текстом Інструкція №162), яка застосовувалася до 17.08.1993 р., визначено, що всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, перовою чи кульковою ручкою, чорнилами чорного, синього чи фіолетового кольору.

Згідно з пп.2.4 п.2 Інструкції №162 з кожним записом, що вноситься на підставі наказу (розпорядження) у трудову книжку (вкладиш) про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу та звільнення, адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (вкладиша) під розписку в особистій картці (типова міжвідомча форма №Т-2, затверджена ЦСУ СРСР), в якій має бути повторений точний запис із трудової книжки (вкладиша).

З огляду на підпункти 2.5, 2.6 пункту 2 Інструкції №162, у разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу.

У разі потреби адміністрація підприємства видає робітникам та службовцям на їхнє прохання завірені виписки відомостей про роботу з трудових книжок.

Відповідно до п.п.2.4 п.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. №58 (далі за текстом Інструкція №58) усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з підпунктами 2.6-2.10 пункту 2 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У разі необхідності власник або уповноважений ним орган видає працівникам на їх прохання завірені виписки з трудових книжок відомостей про роботу.

Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності вищестоячою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності обласним архівом, державним архівом м. Києва, державним архівом м. Севастополя і державним архівом при Раді Міністрів Криму.

Виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження.

У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці.

Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів.

У розділі Відомості про роботу, Відомості про нагородження, Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: Запис за № таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 , містяться, зокрема записи:

- №20 про призначення з 02.04.1994 на посаду директора МПП Оскол (наказ № 01-к від 02.04.1994 року.

- №21 про звільнення з 01.08.1999 з посади за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням) на підставі наказу №1 від 01.08.1999 р.

Суд враховує, що усі записи трудової книжки містять інформацію про посаду, яку займав позивач, періоди та місце роботи, реквізити наказів, на підставі яких вони внесені, підпис уповноважених посадових осіб та печатку відповідного підприємства.

Стосовно неврахування відповідного періоду, суд бере до уваги, що у номері наказу про звільнення міститься виправлення в частині цифри 8 (місяць), так само як і в даті звільнення, водночас візуально встановлено, що виправлення зроблене тим сам кольором чорнилом, відповідний запис закріплений підписом та печаткою підприємства.

Наявність зазначених недоліків у записах трудової книжки серії НОМЕР_1 саме по собі не спростовує фактів роботи позивача у відповідні періоди, а не дотримання повноважними особами роботодавців вимог щодо заповнення трудової книжки не може бути підставою для не зарахування пенсійним органом страхового стажу позивача, щодо якого наявні записи у трудовій книжці, оскільки працівник не несе відповідальності за правильність внесення даних до його трудової книжки.

Більш того, підтвердити відповідні записи архівними довідками неможливо у зв`язку з тим, що фактично вказане підприємство знаходилось у місті Севастополі, що наразі є частиною тимчасово окупованої території України і доступ позивача до вказаного підприємства чи відповідного архіву для отримання вказаних відповідачем довідок є вочевидь обмеженим.

Суд також окремо зазначає, що єдиним фактичним недоліком, на який посилається відповідач у своїй відмові щодо зарахування відповідного періоду до стажу позивача, є візуальний недолік (виправлення) в даті звільнення та даті наказу на звільнення позивача з ПП Оскол, а саме ручкою того ж кольору наведено цифру 8, що відповідає місяцю звільнення та наказу на звільнення серпню.

Відповідач не вказує на відсутність будь-яких конкретних документів чи їх необхідність для зарахування спірного періоду до стажу позивача, не посилається на недоведеність сплати страхових внесків, не просив позивача надати виписки з особових рахунків, платіжні відомості та інші документи про нараховану та сплачену заробітну плату, які є доказами щомісячної сплати страхових внесків ПП «Оскол» у період роботи позивача на цьому підприємстві, які також можуть слугувати відомостями, що підтверджують/спростовують позицію про недостовірність зробленого у трудовій книжці запису.

У постанові Верховного Суду від 28 січня 2025 року у справі № 300/8132/23 колегія звернула увагу саме на додаткові документи, які мали б бути враховані судами та надані на вимогу пенсійного органу особою для підтвердження наявності підстав для врахування певних періодів до її страхового стажу.

Що ж стосується даної справи, то відповідач посилається виключно на візуальний недолік заповнення місяця звільнення в спірному періоді як на підставу для неврахування такого періоду, не конкретизувавши для позивача, які саме документи мали бути б надані для з`ясування належних обставин.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 р. у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 р. у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням в Чернігівській області безпідставно не враховано до страхового стажу (трудового стажу) позивачу періоду роботи з 02.04.1994 по 01.08.1999 на посаді директора малого приватного підприємства Оскол, що складає фактично 5 років, 3 місяці і 30 днів.

Враховуючи, що розрахунком загального періоду стажу позивача підтверджується фактично наявний в нього страховий стаж у розмірі 28 років та 6 місяців, що в сумі з вищевказаним та протиправно незарахованим періодом становить 33 роки та 10 місяців, внаслідок чого протиправно відмовлено у призначенні пенсії за віком, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначенні пенсії №15 від 13.12.2024 р., підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивач при подачі позовної заяви сплатив 968,96 грн. судового збору. Таким чином, судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про відмову у призначені пенсії від 13.12.2024 № 15.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83 А, м. Чернігів, 14005, Чернігівська обл., Україна, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), який дає право на призначення/перерахунок пенсії період роботи з 02.04.1994 по 01.08.1999 на посаді директора малого приватного підприємства «Оскол», а також повторно розглянути первинну заяву ОСОБА_1 за призначенням/ перерахунком пенсії та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені ним судові витрати (судовий збір) у розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень, дев`яносто шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83 А, м. Чернігів, 14005, Чернігівська обл., Україна, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.