Справа № 260/4694/25
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2025 рокум. Ужгород№ 260/4694/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Жупан Артур Юрійович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Закарпатській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Донецькій області), яким просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії від 01.04.2025 №07 (від 07.04.2025 11234/03-16) про відмову у призначенні пенсії за віком (на заміну рішення про призначення пенсії за віком від 17.03.2025 року №07).

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо не проведення ОСОБА_1 виплати пенсії по за віком з дати її первинного призначення з 17.02.2025 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, на підставі рішення 17.03.2025 року №07 р. про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з дати набуття права на таку з 17.02.2025 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 22 січня 2025 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 55 Закону №796-ХІІ із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За наслідками розгляду поданих до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, рішенням від 17.03.2025 року №07, позивачу було призначено пенсію за віком. Згідно вказаного рішення страховий стаж позивача, у тому числі за кордоном, склав 23 роки 5 місяців 13 днів. При цьому позивач зазначає, що жодних виплат, належних йому сум пенсії, з 17.02.2025 року відповідачем 1 не проводилось.

Однак, в подальшому, як зазначає позивач, листом від 07.05.2025 року відповідач 1 повідомив його, що відповідачем 2 було прийняте нове рішення від 01.04.2025 №07 (від 07.04.2025 11234/03-16) про відмову у призначенні пенсії за віком (на заміну рішення про призначення пенсії за віком від 17.03.2025 року №07).

Позивач вважає протиправними дії відповідача 2 щодо повторного розгляду його заяви від 22 січня 2025 року про призначення пенсії за віком згідно статті 55 Закону №796-ХІІ із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вже після прийнятого 17 березня 2023 року рішення №07 про призначення пенсії за віком та прийняття нового рішення від 01.04.2025 №07 (від 07.04.2025 11234/03-16) про відмову у призначенні пенсії за віком (на заміну рішення про призначення пенсії за віком від 17.03.2025р. №07), а також не проведення відповідачем 1 виплати належних йому сум пенсії з 17.02.2025 року, у зв`язку з чим, звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

16 червня 2025 року до суду від відповідача 1 надійшли письмові докази які витребовувалися судом.

25 червня 2025 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві на позовну заяву представник відповідача 1 зазначає, що ОСОБА_1 звернувся із заявою від 22.01.2025 за призначенням пенсії за віком згідно ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи». Рішенням №07 від 30.01.2025 заявнику призначено пенсію за віком з урахуванням страхового стажу роботи 23 роки, 2 місяці, 21 день, в тому числі 1 рік, 6 місяців і 10 днів складає період роботи на території республіки Польща.

У подальшому, листом від 07.05.2025 року №0700-0210-8/26327, Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомило позивача, що Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняло нове рішення від 01.04.2025 №07 (від 07.04.2025 11234/03-16) про відмову у призначенні пенсії за віком (на заміну рішення про призначення пенсії за віком від 17.03.2025р. №07) у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 23 роки. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей, страховий стаж заявника на дату звернення становить 22 роки 00 місяців 01 день. Так, підстав для зарахування до страхового стажу, який дає право на пенсію за віком періодів роботи на території Республіка Польща, а саме 01.07.2016 - 30.11.2016, 01.09.2017 - 30.09.2017, 11.10.2017 - 31.12.2017, 01.02.2018 - 28.02.2018, 01.04.2018 - 19.12.2018, немає, оскільки призначення пенсії згідно ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи», здійснюється за спеціальною схемою пенсійного забезпечення відмінною від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Також вказує, що уповноваженим органом який розглядав заяву позивача, є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, а тому підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області вчиняти будь-які дії, пов`язані із зарахуванням стажу та призначенням пенсії відсутні.

У зв`язку з вищенаведеним, просить відмовити у задоволенні позовної заяви.

Відповідач 2 відзив на позов у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, матеріали відмовної пенсійної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 22.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 55 Закону №796-ХІІ із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , Головним управлінням Пенсійного фонду в Донецькій області було прийнято рішення про призначення пенсії від 17.03.2025 року №07.

В подальшому Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. прийняло нове рішення від 01.04.2025 року №07 про відмову у призначенні пенсії за віком (на заміну рішення про призначення пенсії за віком від 17.03.2025р. №07).

Відповідно до вказаного рішення страховий стаж позивача на дату звернення становить 22 роки 00 місяців 01 день. До страхового стажу згідно договору між республікою Польща та Україною про соціальне страхування від 05 липня 2021 року не зараховано періоди роботи з 01.07.2016 по 30.11.2016, з 01.09.2017 по 30.09.2017, з 11.10.2017 по 31.12.2017, з 01.02.2018 по 28.02.2018, з 01.04.2018 по 19.12.2018 - оскільки питання пенсійного забезпечення осіб, які працювали на території України та Республіки Польща, вирішується згідно з законодавством кожної з держав з урахуванням положень Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення, яка набрала чинності 01.01.2014 року. Також у рішенні зазначено, що страховий стаж зараховано згідно наявних даних в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу за формою ОК-5.

Також повідомлено позивача, що стаж роботи або проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить 5 років 4 місяці 02 дні згідно довідки від 22.01.2020 №94 видану Луганською селищною радою Житомирської області.

Таким чином, у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно зі статтею 55 Закону №796 «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відмовлено у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Вважаючи таке рішення органу Пенсійного фонду України протиправним, позивач звернувся за захистом свої прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Згідно з статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( далі по тексту Закон №1058-IV).

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною третьою статті 4 Закону №1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону №1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким, зокрема, визначено підстави припинення пенсійних виплат, є Закон №1058-IV. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом №1058-IV, можуть застосовуватися за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 26 Закону №1058-IV, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років та при наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31.12.2025 року не менше 32 років.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Так, згідно абзацу четвертого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років, мають право на зниження пенсійного віку на 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років. Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто особа, період проживання якої у зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 1 січня 1993 року склало понад 5 повних календарних років, то відповідно до положень статті 55 Закону №796-ХІІ в 2025 році набуває права на призначення пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ зі скорочення пенсійного віку на 9 років (з 60р. до 51р.) та за наявності 23 роки страхового стажу, зменшеного на 9 років (кількість років зменшення пенсійного віку: з 32 років до 23 років).

Відповідно до пункту 1.7. Розділу І «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (далі по тексту Порядок №22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Сторонами не заперечується, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про призначення пенсії від 17.03.2025 року №07 позивачу було призначено пенсію за віком.

Питання виплати пенсій врегульовані статтею 47 Закону №1058-IV за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до статті 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; (Положення пункту 2 частини 1 статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення КС 25-рп/2009 від 07.10.2009 року 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом. Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Згідно з частиною 3 цієї статті у разі виявлення недостовірних даних у документах та відомостях, на підставі яких було встановлено та/або здійснюється виплата пенсії, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України розмір та підстави виплати пенсії переглядаються відповідно до цього Закону без урахування таких даних.

Разом з тим, на зміну рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про призначення пенсії від 17.03.2025 року №07, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області приймає спірне рішення від 01.04.2025р. №07 про відмову у призначенні пенсії за віком (на заміну рішення про призначення пенсії за віком від 17.03.2025р. №07).

При цьому суд констатує, що за умови чинного рішення про призначення пенсії - жодним чинним нормативно-правовим актом не передбачено право органу Пенсійного фонду приймати рішення про відмову в призначенні пенсії на зміну рішення про призначення пенсії, тобто, таке рішення не відповідає вимогам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та наявність права органу Пенсійного фонду на прийняття рішення про відмову в призначенні пенсії на зміну рішення про призначення пенсії, всупереч вимог ст.77 КАС України, не було доведено відповідачами як суб`єктами владних повноважень.

Щодо незарахування відповідачем 2 у повному обсязі до загального стажу періодів роботи позивача з 01.07.2016 по 30.11.2016, з 01.09.2017 по 30.09.2017, з 11.10.2017 по 31.12.2017, з 01.02.2018 по 28.02.2018, з 01.04.2018 по 19.12.2018 на території Республіки Польщі, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, позивач в періоди з 01.07.2016 року по 19.12.2018 року періодично працював на території Республіки Польща, що підтверджується формуляром зв`язку PL-UA 5 за реєстраційним номером в Україні 333902 та довідкою про страховий стаж у Польщі PL-UA 6 від 05.07.2021 року.

Згідно вказаних формулярі зв`язку форми PL-UA 5 та довідки про страховий стаж у Польщі форми PL-UA 6, то вони містять відомості про підтвердження страхових періодів застрахованої особи у Польщі, а саме, підтверджено 18 місяців 10 днів - періодів сплати ОСОБА_1 , страхових внесків, які враховуються при визначенні права на отримання польської пенсії.

Згідно частин першої та другої статті 4 Закону №1058-IV, законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 241 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності за межами України зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено цим Законом або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З 01 січня 2014 року набула чинності Угода між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення від 18 травня 2012 року (далі - Угода), ратифікована Законом України від 05 вересня 2013 року №458-VІІ «Про ратифікацію Угоди між Україною та Республікою Польща про соціальне забезпечення».

Згідно зі статтею 2 Угода застосовується стосовно України - до законодавства щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування, що стосується, зокрема, пенсії за віком, по інвалідності, у зв`язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Ця Угода застосовується також до всіх законів та інших нормативно-правових актів, які змінюють або доповнюють законодавство (п.2 статті 2 Угоди).

Як установлено частиною першою статті 12 Угоди, якщо законодавство однієї Договірної Сторони ставить в залежність набуття, збереження або поновлення права на пенсію від набуття страхового стажу, то компетентна установа цієї Договірної Сторони враховує, у необхідному обсязі, страховий стаж, набутий відповідно до законодавства іншої Договірної Сторони так, ніби цей страховий стаж набутий відповідно до законодавства, яке вона застосовує, за умови, що цей стаж не співпадає.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Так, згідно абзацу четвертого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років, мають право на зниження пенсійного віку на 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років.

Відповідно до частини третьої статті 55 Закону №796-ХІІ, призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону. З наведеного вбачається, що пенсійне забезпечення позивача здійснюється на умовах загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Вказане спростовує покликання відповідача 2 в оскаржуваному рішенні від 01.04.2025 року №07 як підставу не зарахування періодів роботи позивача в республіці Польща при визначенні права на призначення пенсії за віком, на пункт 4 статті 2 Угоди.

Отже, на думку суду, відповідачем 2 було безпідставно не зараховано до загального страхового стажу позивача періоди роботи з 01.07.2016 по 30.11.2016, з 01.09.2017 по 30.09.2017, з 11.10.2017 по 31.12.2017, з 01.02.2018 по 28.02.2018, з 01.04.2018 по 19.12.2018 року, набутий на території Республіки Польща.

З огляду на викладене, суд констатує про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.04.2025р. №07 про відмову у призначенні пенсії за віком (на заміну рішення про призначення пенсії за віком від 17.03.2025р. №07), в зв`язку з чим, таке підлягає скасуванню.

Відтак, оскільки позивачу первинним рішенням від 17.03.2025 року №07 вже призначалась пенсія за віком, однак виплата такої не проводилася, вимога щодо здійснення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком з дати набуття права на таку, а саме з 17.02.2025 року, також підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для визнання дій відповідача 1 протиправними щодо не проведення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком з дати її первинного призначення, оскільки така була припинена оскаржуваним рішенням відповідача 2 від 01.04.2025р. №07.

Відповідно до пункту 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За таких обставин, враховуючи дату звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком 22.01.2025 року, дату народження позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає, що нарахування та виплати такої пенсії повинне бути здійснене з 17.02.2025 року.

Обираючи спосіб захисту порушеного права суд зазначає, що за умови чинного (доказів скасування такого сторонами не надано) рішення про призначення пенсії від 17.03.2025 року №07, належним способом захисту прав позивача є скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №07 від 01.04.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком (на заміну рішення про призначення пенсії за віком від 17.03.2025р. №07).

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, з вищеокреслених підстав.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 139, 243 - 246, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84121, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком від 01.04.2025 року №07 (на заміну рішення про призначення пенсії за віком від 17.03.2025 року №07).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, на підставі рішення 17.03.2025 року №07 року про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з дати набуття права на таку з 17.02.2025 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич