Справа № 360/1085/25
Суддя: О.В. Ірметова
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/1085/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Ірметова О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2025 року через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему до Луганського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, якою просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиплати позивачу пенсії за період з 07.06.2021 по 31.01.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити позивачу пенсію за з 07.06.2021 по 31.01.2022 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року у справі № 360/4151/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково.

Визнано протиправним та скасоване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 15 червня 2021 року № 68 Про відмову в призначенні пенсії, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з частиною третьою статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 07.06.2021, зарахувавши до стажу за списком № 1 період роботи з 24.03.2005 по 26.05.2005 в ТОВ Альянс ЛТД електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею та до загального та пільгового стажу період навчання в ПТУ № 55 м. Привілля Луганської області з 01.09.1993 по 20.05.1997.

На виконання цього рішення суду Головним УПФУ в Луганській області позивачу було призначено пенсію з 07.06.2021.

Однак відповідач, втрутившись в матеріальне право позивача вільно розпоряджатися своїм майном, розпочав виплату пенсії не з дати призначення, а з 07.06.2021. Тобто пенсію за період з 07.06.2021 по 31.01.2022 відповідач протиправно утримує.

У відповідь на адвокатський запит листом від 02.05.2025 №1200-0208-8/10873 повідомив, що виплату пенсію за період з 07.06.2021 по 31.01.2022 здійснить при наявності коштів в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

З означеного вбачається, що фактично відповідачем здійснено протиправне посягання на майно позивача шляхом його утримання та невиплати.

Представник позивача вважає дії відповідача щодо невиплати пенсії за період з 07.06.2021 по 31.01.2022 протиправними.

Від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позовні вимоги протиправними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

28.12.2021 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.11.2021 у справі № 360/4151/21 внесено до підсистеми «Реєстр судових рішень» інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (ІКІС ПФУ: РСР), реєстраційний номер 151154.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 у справі № 360/4151/21 Головним управлінням у січні 2022 року ОСОБА_1 на основну відомість лютого 2022 року нараховано поточну пенсію за лютий 2022 року та виплачено 25.02.2022 на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , відкритий в ПАТ КБ "Приватбанк".

Заборгованість з пенсії, нараховану на виконання рішення у справі № 360/4151/21, за період з 07.06.2021 по 31.01.2022 в сумі 103245 (сто три тисячі двісті сорок п`ять) гривень 87 копійок, внесено до ІКІС ПФУ: РСР, реєстраційний номер 151154 (скріншот з ІКІС ПФУ: РСР).

Разом із цим, звертаємо увагу Суду, що Кабінетом Міністрів України 16.12.2020 прийнято постанову № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» (далі - Постанова № 1279, зі змінами).

Постановою № 1279 у пункті 3 встановлено Пенсійному фонду України до 01.04.2021 провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Також Постановою № 1279 затверджено Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, та внесено до постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596, від 23.07.2014 № 280 та від 11.05.2017 № 312 відповідні зміни.

Отже, з 01.04.2021 здійснення фінансування виплати пенсій та грошової допомоги можливо тільки Пенсійним фондом України.

Враховуючи умови виплати пенсій та грошової допомоги, що визначені Постановою № 1279, виділення коштів на фінансування пенсійних виплат та грошової допомоги не залежить від волі окремого керівника територіального органу Пенсійного фонду України, оскільки з 01.04.2021 цей обов`язок покладено на Пенсійний фонд України.

Пенсійний фонд України фінансує вказані види пенсійних виплат та грошової допомоги за рахунок коштів Державного бюджету у межах виділених асигнувань.

У постанові від 15.05.2020 в адміністративній справі № 812/1813/18 Верховний Суд дійшов висновку, що саме від Уряду залежить можливість Пенсійного фонду України забезпечити реалізацію та виконання своїх повноважень.

Бюджетом Пенсійного фонду України на 2024 рік, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2024 № 1156, на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, що здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачено 500 млн.грн.

Головному управлінню виділено кошти на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, які набрали законної сили по 19.11.2020.

Бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік станом на день подання цього відзиву Кабінетом Міністрів України не затверджено.

Таким чином, нарахована ОСОБА_1 сума доплати до пенсії за період з 07.06.2021 по 31.01.2022 в розмірі 103245,87 грн має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. Проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, що надійшли від сплати єдиного соціального внеску, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Ухвалою суду від 26 травня 2025 року позов адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.

Ухвалою суду від 11.06.2025 після усунення недоліків прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідив матеріали справи, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінив докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку в ГУПФУ в Луганській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах.

Згідно довідки від 13.09.2022 № 1250- позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року в справі № 360/4151/21, яке набрало законної сили 05 листопада 2021 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 15 червня 2021 року № 68 «Про відмову в призначенні пенсії», яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з частиною третьою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 07.06.2021, зарахувавши до стажу за списком № 1 період роботи ОСОБА_1 з 24.03.2005 по 26.05.2005 в ТОВ «Альянс ЛТД» електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею та до загального та пільгового стажу період навчання в ПТУ № 55 м. Привілля Луганської області з 01.09.1993 по 20.05.1997.

На виконання рішення суду від 05 жовтня 2021 року в справі № 360/4151/21 рішенням Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 30 грудня 2021 року № 93 про призначення пенсії ОСОБА_1 з 07 червня 2021 року призначено пенсію за віком відповідно до ЗУ №1058-IV,Прик.полож.,п.2,ч.1; ЗУ №1788,ст.14 (Роботи підземні, професії за пост.№202 (25)).

Також на виконання рішення суду від 05 жовтня 2021 року в справі № 360/4151/21 ОСОБА_1 нараховано борг з виплати пенсії за період з 07.06.2021 по 31.01.2022 в сумі 103245,87 грн, що підтверджено наявною в матеріалах справи копією протоколу.

Відповідно до інформації з підсистеми «Призначення та виплата пенсій на базі електронної пенсійної справи» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України розділ «Реєстр судових рішень» 28 грудня 2021 року в підсистемі зареєстровано рішення суду від 05 жовтня 2021 року в справі № 360/4151/21; органом Пенсійного фонду України, що виконує рішення, є: ГУПФУ в Луганській області; органом Пенсійного фонду України, що є боржником за рішенням, є: ГУПФУ в Луганській області; районне управління Пенсійного фонду України: УПФУ в м. Лисичанську Луганської області; тип рішення суду: Державний бюджет; реєстраційний номер рішення суду: 151154; період, за який стягувачу нараховано пенсію на виконання рішення: з 07 червня 2021 року по 31 січня 2022 року в сумі 103245,87 грн; залишок невиплачених коштів та заборгованість по пенсії: 103245,87 грн; відмітка про виконання судового рішення: «ні».

На адвокатський запит представника позивача ГУПФУ в Луганській області листом від 02 травня 2025 року № 1200-0208-8/10873 повідомило, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 по справі№ 360/4151/21, яке набрало законної сили 05.11.2021 Головним управлінням ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах з 07.06.2021 та зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи в ТОВ АльянсЛТД на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею з 24.03.2005 по26.05.2006 та до загального та пільгового стажу період навчання в ПТУ№ 55м. Привілля Луганської області з 01.09.1993 по 20.05.1997. Пенсію було нараховано на основну відомість лютого 2022 року на розрахунковий рахунок банківської установи ПАТ КБ Приватбанк. Заборгованість з виплати пенсії за період з 07.06.2021 по 31.01.2022 у сумі 103245,87 грн обліковано в Головному управлінні та буде виплачено з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Виплати на виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з Державного бюджету, здійснюється в межах наявних бюджетних призначень.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Положеннями частини другої статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Так, частиною 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями статті 5 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно цим Законом, визначаються, зокрема порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Підстави для припинення виплати пенсії визначені статтею 49 Закону № 1058-IV згідно з якою виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 2 статті 46 цього Закону нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Суд зазначає, що право позивача на отримання пенсії є беззаперечним і забезпечення цього права становить сутність взятих на себе державою зобов`язань.

Проте, відповідачем протиправно не виплачено позивачу заборгованість з пенсії.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 16.12.2020 № 1279 «Деякі питання організації виплати пенсії та грошової допомоги» (далі - Постанова № 1279), у пункті 3 якої встановлено Пенсійному фонду України до 1 квітня 2021 р. провести підготовчі технічні заходи для забезпечення переходу до централізованого фінансування виплати пенсій.

Також вищевказаною постановою затверджено Порядок виплати і доставки пенсій та грошової допомоги за місцем фактичного проживання одержувачів у межах України організаціями, що здійснюють їх виплату і доставку, та внесено до постанов Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596, від 23 липня 2014 року № 280 та від 11 травня 2017 року № 312 відповідні зміни.

Відповідно до пункту 12 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року № 662) (далі - Порядок № 1596 зі змінами, внесеними Постановою № 1279), органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають: списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках; опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - опис) згідно з додатком 3 у трьох примірниках. Списки та описи складаються окремо за пенсіями та грошовою допомогою, що фінансуються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, і за грошовою допомогою та іншими грошовими виплатами, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів. Перший примірник списків формується за датою виплати в порядку зростання номерів поточних рахунків, другий - за датою виплати в порядку зростання номерів пенсійних (особових) справ. Дати і виплатний період визначаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення.

Суд зазначає, що вказаний Порядок та інші Порядки на які посилається відповідач, не є законами, а є підзаконними нормативно-правовими актами, які мають нижчу юридичну силу, що значно звужує встановлене законодавством право на отримання виплат позивачем, а тому право позивача на отримання виплат було безпідставно порушено відповідачем.

Суд зауважує, що підхід відповідача не враховує принципи верховенства права, законності та добросовісності у діяльності держави. У спірних правовідносинах, відповідач не врахував положення Закону, який за місцем в ієрархічній структурі має більшу юридичну силу у сфері загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні та відповідно є пріоритетним у застосуванні до правовідносин, що виникають при виплаті раніше призначених щомісячних страхових виплат особам, які втратили працездатність внаслідок професійного захворювання.

Суд наголошує, що положення Порядків обмежують осіб, що належать до ВПО та пенсіонерів які змінили місця проживання, у реалізації їхніх прав, зокрема, прав на пенсійне та соціальне забезпечення та є такою, що призводить до непрямої дискримінації за ознакою місця проживання та перебування на обліку, а також порушує принцип рівності, передбачений статтею 24 Конституції України та гарантії вільного пересування територією України, передбачені статтею 33 Конституції України.

Зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії.

Аналогічну правову позицію викладено в зразковій справі №805/402/18-а, а також, постановах Верховного суду від 14.03.2018 у справі №243/6815/17, від 06.03.2018 у справі №243/6753/17, від 26.06.2018 у справі №185/5578/17, від 04.07.2018 у справі № 185/9746/16-а.

Слід зауважити, що за своєю правовою природою пенсія є єдиним (або основним) джерелом існування пенсіонера, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу до Конвенції).

Згідно з практикою Європейського Суду з Прав Людини, пенсія підпадає під захист ст. 1 Протоколу 1 (право власності). Зокрема, у своїй практиці ЄСПЛ інтерпретує поняття майно дуже широко, та зараховує до нього рухоме і нерухоме майно, а також майнові і немайнові інтереси. Неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що позбавлення особи майна є втручанням у право власності особи (зокрема, у справах Andrejeva v. Latvia (App. № 55707/00, § 77) Stummer v. Austria (App. № 37452/02, § 82),ЄСПЛ підтвердив, що принципи, які застосовуються у справах щодо порушення ст. 1 Протоколу 1, поширюються на пенсії). Якщо чинне законодавство держави передбачає пенсійні виплати, це повинно розглядатись як таке, що генерує майновий інтерес (Carson and Others v. the United Kingdom, App. № 42184/05, § 64, Lakicervic and others v. Monte).

У справі Muller v. Austria (App. 5879/72) на той час Європейська комісія з прав людини встановила, що коли особа робить обов`язкові внески до Пенсійного фонду, в неї виникає право власності на частку цього фонду.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимогі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Отже, у випадку призначення певній особі належним органом пенсії ця особа має право на своєчасне отримання цієї пенсії.

Суд також зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії їх здійснення та основні обов`язки повинні визначатися виключно законами, які приймаються на основі Конституції Україниі повинні відповідати їй. Верховна Рада України може змінити закон лише виключно законом, а не шляхом прийняття підзаконного правового акта.

Тому, не виплати позивачеві пенсії за спірний період за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як встановлено судом, сума заборгованість з призначеної позивачу пенсії за період з 07 червня 2021 року по 31 січня 2022 року складає 103245,87грн.

Спір щодо розміру нарахованої заборгованості з пенсії між сторонами відсутній.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо невиплати заборгованості з пенсії за певний період підлягає визнанню протиправною, а порушені права захисту шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь позивача заборгованості з пенсії в судовому порядку.

Відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог стосовно зобов`язання відповідача виплатити позивачу пенсію за період з 07.06.2021 по 31.01.2022 з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», суд зазначає наступне.

Згідно статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-III (далі Закон №2050-III), компенсація громадянам втрати частини доходів (в тому числі пенсії) у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно статті 3 Закону №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно статті 4 Закону №2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок №159). Таким чином, у разі порушення щомісячного строку виплати пенсії згідно вказаних приписів орган Пенсійного фонду України зобов`язаний виплатити пенсіонеру компенсацію втрати частини доходів у тому місяці, у якому здійснена фактична виплата заборгованості пенсії за відповідний місяць.

Згідно пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Згідно пункту 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Згідно з пунктом 5 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Отже, за змістом вказаних приписів у разі порушення строків виплати нарахованої пенсії орган Пенсійного фонду України в день виплати заборгованості з пенсії за минулий період зобов`язаний нарахувати та виплатити пенсіонеру компенсацію втрати частини доходу за весь період прострочення.

Водночас, період прострочення розраховується починаючи з місяця нарахування пенсії по місяць фактичної виплати заборгованості з пенсії за минулий період, що підтверджується прикладами обчислення суми компенсації, наведеними у Додатку до Порядку №159.

Враховуючи вищезазначені правові норми, суд зазначає, що у зв`язку з відсутністю фактичної виплати заборгованості з пенсії, не вдається за можливе встановити період прострочення та здійснити розрахунок компенсації втрати частини доходів відповідно до Порядку №159.

Оскільки фактична виплата заборгованості по пенсії позивачу не здійснена, у відповідача не виник обов`язок нарахувати та виплатити компенсація втрати частини доходів, позаяк згідно статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Оскільки право позивача на одержання грошової компенсації втрати частини доходів виникне у майбутньому, а саме в день виплати заборгованості з нарахованої пенсії, позовні вимоги про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є передчасними і задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з системного аналізу положень наведеного законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог з обранням належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з корегуванням способу захисту порушених прав позивача, судовий збір в сумі 484,48 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 94, 241-246, 250, 255, 260, 263, 291, 293, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за період з 07.06.2021 по 31.01.2022.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за з 07.06.2021 по 31.01.2022 в сумі 103245,87 грн (сто три тисячі двісті сорок п`ять гривень 87 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Ірметова