Справа № 185/8409/25
Суддя: Бабій С. О.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 185/8409/25

Провадження № 2-а/185/50/25

31 липня 2025 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Бабія С.О., за участю секретаря судового засідання Юріної К.Ю., представника позивача Шевченко О.В., відповідача ОСОБА_1 , яка приймає участь у справі в режимі відеоконференції, представника відповідача Голіцина О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Відділу № 15 у місті Павлограді Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України громадянки російської федерації,

В С Т А Н О В И В :

31.07.2025 Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із даним адміністративним позовом до відповідача, яким просить затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, тобто до 30.01.2026, з метою ідентифікації та забезпечення видворення з території України.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що відповідач прибула на територію України у 2012 році через пункт пропуску Державного кордону України «Успенка» за паспортним документом громадянки НОМЕР_1 , виданим 01.09.2009 відділом УФМС Росії по Челябінській області в Октябрьському районі, та з того часу територію України не залишала. Відповідач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак її паспортний документ з досягненням нею 45-річного віку, тобто з 2022 року, є недійсним, а також підлягає обміну у зв`язку зі зміною прізвища після розірвання шлюбу у 2012 році на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21.05.2012. Втративши підстави для перебування на території України, відповідач ухилилася від виїзду з України. З заявою про продовження терміну перебування на території України чи з заявою про визнання біженкою або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, ОСОБА_1 до міграційної служби не зверталася.

Інформація щодо визнання ОСОБА_1 біженкою або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня.

29.09.2023 щодо ОСОБА_1 за порушення законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме за проживання на території України без документів на проживання (перебування), було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МНД 005616, відповідальність за яке передбачено ч. 2 ст. 203 КУпАП. Постановою Першотравенського відділу ГУ ДМС у Дніпропетровській області ПН МДН 005607 від 29.09.2023 на відповідача накладено адміністративне стянення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. Постанова не оскаржувалася, штраф не сплачено.

30.07.2025 співробітниками Відділу № 15 у місті Павлограді ГУ ДМС у Дніпропетровській області з метою ідентифікації відповідача було затримано відповідно до ч. 2 ст. 263 КУпАП та складено протокол про адміністративне затримання МДН 000213 від 30.07.2025. За фактом проживання на території України без документів на право проживання (перебування) уповноваженою службовою особою Відділу № 15 у м. Павлоград ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно відповідача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 007323 від 30.07.2025, яким зафіксовано порушення міграційного законодавства, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 203 КУпАП. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 007312 від 30.07.2025, відповідно до якої на вищезазначену особу накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) грн. 00 коп. Постанова відповідачем не оскаржена, штраф не сплачено.

29.09.2023 Першотравенським відділом ГУ ДМС у Дніпропетровській області ухвалено рішення про примусове видворення з України громадянки РФ ОСОБА_1 . Відповідач із зазначеним рішенням ознайомлена, копію примірника має на руках, однак рішення не виконала.

Вказує, що відповідач своїми діями порушує законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: тривалий час перебуває на території України без документів на право проживання; відсутні законні підстави для працевлаштування в Україні, що унеможливлює забезпечення свого перебування та проживання на території України; відсутній документ, що дає право перетину державного кордону України, що зумовило звернення позивача до суду.

Ухвалою від 31.07.2025 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову не заперечувала, вказала на відсутність коштів для залишення країни. Представник відповідача адвокат вважає позов безпідставним, видворення відповідача за межі території України таким, що порушуватиме право відповідача на повагу до її приватного і сімейного життя, гарантоване ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та заборону на видачу особи державі, де порушуються права людини, ґрунтується на принципі недопущення повернення особи до умов, де її життя, свобода чи гідність можуть бути під загрозою, тобто до рф.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та є громадянкою Російської Федерації, була документована паспортом № НОМЕР_2 , виданим 01.09.2009 відділом УФМС Росії по Челябінській області в Октябрьському районі. Паспорт є недійсним з 2012 року у зв`язку зі зміною прізвища після розірвання шлюбу (рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 21.05.2012) та з 2022 року у зв`язку з досягненням відповідачем 45-річного віку, відповідно до законодавства країни громадянської належності.

Відповідач у період з 2012 року по 30.07.2025, після закінчення строку дії її паспорта, територію України не залишала. З заявою про добровільне повернення чи про визнання біженкою або особою, яка потребує додаткового захисту, до органів міграційної служби не зверталася. Інформація щодо визнання ОСОБА_1 біженкою або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня, що підтверджується відповідною службовою документацією структурних підрозділів Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

30.07.2025 співробітниками Відділу № 15 у місті Павлограді ГУ ДМС у Дніпропетровській області з метою ідентифікації відповідача було затримано відповідно до ч. 2 ст. 263 КУпАП та складено протокол про адміністративне затримання МДН 000213 від 30.07.2025. За фактом проживання на території України без документів на право проживання (перебування) складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МДН № 007323 від 30.07.2025, за результатами розгляду якого винесено постанову про накладання адміністративного стягнення серії ПН МДН № 007312 від 30.07.2025, відповідно до якої на відповідача накладено штраф у розмірі 3400 грн. Постанова не оскаржена, штраф не сплачено.

29.09.2023 Першотравенським відділом ГУ ДМС у Дніпропетровській області ухвалено рішення № 9 про примусове видворення з України громадянки РФ ОСОБА_1 30.07.2025 начальником Відділу № 15 у м. Павлоград ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення про поміщення відповідача до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Таким чином, судом встановлено, що у громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 відсутні чинні документи, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України.

Будь-яких доказів звернення відповідача у встановлений строк до органів міграційної служби з письмовими заявами щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні судом не встановлено. Також відповідач до відповідних державних органів із заявами про визнання її біженкою або особою, яка потребує додаткового захисту, не зверталася. Крім того, відсутні докази, які б свідчили, що відповідач залишала країну свого національного походження у зв`язку з побоюванням стати жертвою переслідувань в розумінні ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

За п.1 ст. 5 Конвенції йдеться про фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків стосовно можливості обмеження права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5, є вичерпним.

Конституція України встановлює, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України (стаття 26). Кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом (стаття 33).

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з п.14 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - це іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частин 2, 3 статті 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

Із заявою про добровільне повернення відповідач до органів державної міграційної служби не звертався.

Згідно ч.8 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону).

Статтею 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країни де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Наведений перелік підстав є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України.

Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч.5 зазначеного Закону).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Відповідно ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України; 2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією; 4) зобов`язання внести заставу.

Проаналізувавши всі обставини перебування відповідача на території України, судом встановлено наявність факту порушення відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, тривалий час перебування відповідача в Україні без законних підстав, відсутність документів, які б надавали право на перетин кордону для виїзду з території України.

Інформація щодо оскарження відповідачем рішення про його примусове видворення з України у матеріалах справи відсутня.

За порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Згідно абз.1 ч.4 ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців (абз. 1 ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Відповідно до ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Беручи до уваги той факт, що відповідач після перетину державного кордону України тривалий час проживав на території України без законних підстав, вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 та ч.2 ст.203 КУпАП, до органів міграційної служби не звертався, тому, всі ці обставини у сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, існує ризик його втечі, а так само у нього відсутній документ, що дає право на виїзд з України.

Відповідно до пунктів 1, 5 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України або передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Строк тримання затриманих іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування становить шість місяців з дня фактичного затримання особи.

За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи передачу відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, цей строк може бути продовжений, але не більш як до вісімнадцяти місяців.

Отже, згідно вищевказаного законодавства передбачена можливість затримання іноземця або особи без громадянства та продовження строку такого затримання за наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Встановлено, що на момент затримання відповідача у зв`язку з порушенням ним законодавства України про правовий статус іноземців, у нього відсутні дійсні документи, які посвідчують його законне перебування на території України.

Прострочений паспорт громадянина іноземної держави для виїзду за кордон не дає право іноземцю на перетин кордону, тому такий іноземець не може вважатись належним чином ідентифікованим.

Процедура ідентифікації особи іноземця - нелегального мігранта здійснюється не заради самої ідентифікації, а з чіткою правовою метою подальшого видворення за межі території України на підставі документів, які дають право особі перетнути легально кордон України в напрямку виїзду. Організація процедури видворення включає в себе в тому числі ряд заходів з оформлення проїзних документів, пошуку шляхів сполучення з іншими країнами, транспортні витрати тощо.

Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття рішення про затримання відповідача з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців з метою забезпечення примусового видворення за межі території України.

Керуючись ст. 2, 4, 7-9, 72-77, 241-246, 289 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянку Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, до 30 січня 2026 року, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. О. Бабій