Справа № 596/203/25
Суддя: Митражик Е. М.
Дата ухвалення: 2025-07-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2025 р. Справа № 596/203/25

Провадження № 2-а/596/18/2025

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Митражик Е.М.

при секретарі судового засідання Кузик М.Я.

за участю представника позивача адвоката Печінки П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Гусятинського районного суду Тернопільської області в селищі Гусятин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Печінка П.В. звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 і просить визнати протиправною та скасувати постанову №1376 від 13.10.2024 року винесену т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 , у відповідності до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень. В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 3 групи у зв`язку із чим за постановою ВЛК від 16.10.2008 року визнаний непридатним до військової служби у мирний час і обмежено придатним у військовий час. 15 липня 2024 року через ЦНАП Васильковецької сільської ради позивач оновив свої військово-облікові дані в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів і йому було надано відстрочку від призову на військову службу по мобілізації до 15.07.2024 року. 03 жовтня 2024 року через ЦНАП Васильковецької сільської ради позивач вдруге оновив свої військово-облікові дані в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів та за власною ініціативою прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 де подав письмову заяву про надання відстрочку від призову на військову службу по мобілізації. Натомість, один із працівників у розмові із позивачем звинуватив його у тому, що той вчинив адміністративне правопорушення, не прибувши до відділення по повістці. Однак не з`ясувавши інформації щодо дати відправлення повістки та дати, на яку він мав би прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 , йому запропонували підписати адміністративний протокол, що той і зробив, проте одержувати його позивач відмовився. На підставі оновлення даних від 03 жовтня 2024 року позивачу було надано відстрочку від призову на військову службу по мобілізації до 12 листопада 2024 року, він 07.11.2024 року знову прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де знову подав заяву на підставі якої йому було надано відстрочку від призову на військову службу по мобілізації до 08 травня 2025 року. 10 лютого 2025 року позивач одержав поштову кореспонденцію в якій виявив оскаржувану постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1376 від 13.10.2024 року. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку із невірним застосуванням норм матеріального права, недотриманням процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 не була дотримана процедура притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, внаслідок чого останній був позбавлений прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою. При дотриманні процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення, відповідач під час розгляду справи та прийняття рішення міг перевірити та врахувати факт уточнення позивачем своїх даних та одержання відстрочки від призову по мобілізації, що повністю виключає наявності в його діях події та складу адміністративного правопорушення. Крім цього, у постанові зазначено що позивач порушив вимоги ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (що регулюється ст.210-1 КУпАП) у той час як постанова винесена на підставі ст.210 КУпАП, яка регулює правила здійснення військового обліку. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності датована 13 жовтня 2024 року, проте отримана ним лише 10 лютого 2025 року (відмітка Укрпошти про поступлення листа 06.02.2025) а тому позивач не мав реальної можливості оскаржити її у 10-ти денний строк з дня її винесення. Проте, позивач оскаржив постанову у 10-ти денний строк від дня одержання копії постанови, а тому строк оскарження постанови слід вважати пропущеним із поважної причини та поновити.

Ухвалою суду від 24.02.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 з тих підстав, що в ході звірки облікових даних було встановлено, що позивач у вказаний термін не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 на виклик по повістці без поважних причин, документів для підтвердження факту неявки ОСОБА_1 не надав згідно чого було через систему АІТС «Оберіг» подано в розшук до органу Національної поліції. ОСОБА_1 після закінчення відстрочки, повинен був прибути добровільно у ІНФОРМАЦІЯ_4 для продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а так як гр. ОСОБА_1 після закінчення дії відстрочки вчасно не оновив свої персональні дані, а саме не подав заяви та документи для продовження відстрочки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тому автоматично системою АІТС «Оберіг» сформувано електронну повістку так як громадянин згідно системи не користувався відстрочкою від призову на військову службу та підлягав призову на військову службу під час мобілізації. Після сформування електронної повістки вона надсилається до поштового зв`язку «Укрпошта», де повістку з прибуттям на 24.11.2024 року конвертується на Укрпошті у конверти і надсилається особі рекомендованим з повідомленням на адресу, яку особа вказала при постановці на військовий облік в системі АІТС «Оберіг». Відповідно до ч. 2 пункту 41 Постанови гр. ОСОБА_1 відповідно до повернутого назад конверта з відміткою проставленого у поштовому повідомленні про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання вважається належно повідомлений. Таким чином, гр. ОСОБА_1 здійснив правопорушення, яке вчинене в особливий період та порушив вимоги абз. 7 п. 3. ч. 1 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № 1376 від 13.10.2024 року про накладення штрафу за порушення ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме неявка на вказану дату у повістці у територіальний центр.

Від представника позивача адвоката Печінки П.В. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій заперечив щодо викладених у відзиві на позовну заяву, мотивів відповідача щодо законності своїх дій. Відповідач не тільки у оскаржуваній постанові, але й у відзиві на позовну заяву не зазначив, на яку конкретно дату повісткою викликався позивач до відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 і не прибув по місцю виклику, тобто не відповідач не вказує конкретної дати вчинення позивачем правопорушення. Для доведення правомірності свого рішення, відповідач не надав суду копії повістки чи іншого доказу, який би свідчив про дату, на яку позивач мав би прибути на виклик. Відповідач не надав суду докази про інформування позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення (рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма) на підтвердження дотримання процедури розгляду адміністративної справи та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, забезпечення позивачу передбачених Конституцією України та КУпАП його прав, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання та інше. Зазначені обставини а також ненадання суду відповідачем доказів на доведення правомірності свого рішення, вказують на незаконність винесеної керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день, час та місце слухання справи.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Печінка П.В. в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просить його задоволити з наведених в позовній заяві підстав.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про час та дату розгляду справи в суді. В відзиві клопотала про розгляд справи без участі представника відповідача.

Дослідивши подані стороною позивача документи, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян на встановлений порядок управління за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

В свою чергу, відповідно до частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику(ч.5 ст.258 КУпАП).

Таким чином, уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (стаття 210 КУпАП), при цьому, накладати адміністративні стягнення має право керівник територіального центру, а право на складення протоколу про адміністративне правопорушення мають уповноважені на те посадові особи.

Відповідальність за ч.1 ст.210 КУпАП передбачена за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідальність за ч.3 ст.210 КУпАП передбачена вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно наявної в матеріалах справи копії постанови за №1376 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП складеної 13 жовтня 2024 року ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , встановлено що «04.10.2024 року під час проведення заходів оповіщення військовозобов`язаних працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено факт, що гр. ОСОБА_1 не явився по повістці в строк передбачений ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та Постановою КМУ №560. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП» та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 гривень.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23 жовтня 2019 року, у справі № 357/10134/17 Верховний Суд звернув увагу на приписи статті 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Крім того, згідно зі статтею 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Згідно з частиною другою статті 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі N 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі N 295/3099/17.

В матеріалах справи відсутні та не надано відповідачем жодні матеріали справи про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду яких, було складено оскаржувану постанову щодо позивача.

З копій заяв ОСОБА_1 від 04.10.2024 року, від 07.11.2024 року видно що останній звертався до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації в зв`язку із інвалідністю ІІІ групи (а.с.14, 15).

З роздруківки застосунку «Резерв +» Інформація з реєстру Оберіг містяться дані про оновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , даних та на підставі п.2 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надано відстрочку до 12.11.2025 року (а.с.11-13).

Судом встановлено, що відповідачем не подано жодних доказів у підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у постанові адміністративного правопорушення та не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним. Серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила та яких така особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не дотрималася, порушивши тим самим законодавчі приписи.

В спірній постанові відповідач обмежився зазначенням номера Постанови КМУ - №560. Не зазначено і кваліфікуючої ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Крім того, як слідує із відзиву на позов, представник відповідача посилається на те, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № 1376 від 13.10.2024 року про накладення штрафу за порушення ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме неявка на вказану дату у повістці у територіальний центр, однак оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміінстративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП.

Заслуговують на увагу і доводи сторони позивача про недотримання процедури притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Так, за приписами частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення розпочинається зі складення у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, протоколу про адміністративне правопорушення, і їй вручається копія такого протоколу. Про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами передбаченими статтею 268 КУпАП.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

При цьому обов`язок повідомляти особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три днів до дати розгляду справи.

Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, висвітленою у постановах Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N 742/3757/16-а, від 31 січня 2019 року у справі N 760/10803/15-а, від 19 вересня 2019 року у справі N 686/21230/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі N 486/92/17, від 14 листопада 2019 року у справі N 815/1570/16, від 06 грудня 2019 року у справі N 804/7725/17, від 24 грудня 2019 року у справі N 360/403/19.

30 січня 2020 року Верховний Суд у справі N 482/9/17 та у справі N 308/12552/16-а досліджував принцип належного повідомлення особи про розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності та вказав, що особі до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав-на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Зміст обов`язку уповноваженої посадової особи щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим.

Отже, саме на уповноважену посадову особу покладається обов`язок з`ясувати чи поінформовано особу. У разі неналежного поінформування особи, яка притягується до відповідальності, уповноважена особа не може розпочинати розгляд справи. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

В матеріалах справи відсутні докази інформування позивача про притягнення до адміністративної відповідальності або докази, які б свідчили про ухилення останнього від отримання повідомлення про час та місце розгляду справи.

Суд вважає, що посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 не була дотримана процедура притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, внаслідок чого останній був позбавлений прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою. Недотримання процедурних приписів законодавства України про адміністративні правопорушення є ще однією підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправною, наслідком чого є її скасування.

З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню.

В позовній заяві позивач просить про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, посилаючись на те, що про існування оскаржуваної постанови від 13.10.2024 року він дізнався 10.02.2025 року. З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що слід поновити позивачу строк звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки строк звернення до суду з адміністративним позовом пропущений з поважної причини.

Керуючись ст.ст. 5, 9, 72-79, 139, 205, 229, 242, 244-246, 286 КАС України, ст.19, 62 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 246, 247, 249, 251, 268, 277-2, 278, 279, 280, 283, 285 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), в інтересах якого діє адвокат Печінка Павло Володимирович (на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особам, які визначені пунктами 1-2, 9-23, 26-29 частини першої статті 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу №017/04.2/1464 від 13.02.2025 року) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №1376 від 13 жовтня 2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17 000,00 гривень-скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Гусятинський районний суд Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Елла МИТРАЖИК