Справа № 609/659/25
Суддя: Ковтунович О. В.
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/659/25

2-а/609/17/2025

30 липня 2025 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Ковтуновича О.В.

секретаря судового засідання Сандулович О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП від 09 квітня 2025 року

учасники справи не з`явилися, -

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 21 липня 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач) з вимогою про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП від 09 квітня 2025 року.

2. Позов обґрунтовує тим, що 09 квітня 2025 року тимчасово виконуючим обов?язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) полковником ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення на позивача, ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Водночас, позивач категорично не погоджується із винесеною відносно нього постановою, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує його права.

Згідно з постановою за підписом ТВО ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 про адміністративне правопорушення від 09.04.2025 ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: м. Шумськ 09 квітня 2025 року близько 14 години 11 хвилин, і що він нібито отримав у цей день копію даної постанови. Однак, категорично стверджує, що у ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_1 ) його не доставляли і він там ніколи не був.

Звертає увагу суду, що йому жодної постанови не вручали, він нічого не підписував, розгляд справи відносно нього абсолютно не проводився ні у АДРЕСА_2 , та більше його взагалі не повідомили, що відносно нього складався протокол чи будь-яка постанова. Про існування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення нічого не знав до 18 липня 2025 року. Позивач стверджує, що згідно з даною постановою розгляд адміністративної справи відбувався 09.04.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою АДРЕСА_1 . Однак він 09 квітня 2025 року не був у м. Кременець. Позивач, був лише доставлений працівниками поліції в ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_2 . Замість повноцінного розгляду, передбаченого законом, він зіткнувся з ситуацією, коли йому замість складання протоколу та постанови про накладення штрафу про адміністративне правопорушення за ст. 210 КУпАП вручили корінець квитанції із реквізитами сплати 17 тисяч гривень. У постанові ТВО ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 про адміністративне правопорушення від 09.04.2025, зареєстрованої 0.04.2025 за №607 він не розписувався.

Жодного реального розгляду справи не відбувалося. Зокрема, йому не було надано:

можливості ознайомитися з матеріалами справи, які слугували підставою для притягнення до відповідальності;

права надати пояснення щодо обставин, які йому інкримінуються, чи заперечити висунуті звинувачення;

права скористатися юридичною допомогою, зокрема залучити адвоката чи представника для захисту його інтересів;

більше того, постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 за підписом ТВО Василя Зубатова № 607 складено та підписано 09 квітня 2025 року у м. Кременець, однак, фактично вона не зареєстрована оскільки дата реєстрації не зазначено (нуль числа) квітня місяця 2025 року. Виникає закономірне запитання як можна було постанову підписати і належним чином не зареєструвати та присвоїти номер 607?

Після вручення йому корінця квитанції з реквізитами територіальної громади замість постанови йому лише повідомили, що він може оскаржити її в суді у разі не згоди. Однак, саму постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 за підписом тво ОСОБА_3 від 09.04.2025 відносно нього, для ознайомлення та підпису надано не було. Такі дії ІНФОРМАЦІЯ_3 є прямим порушенням низки норм КУпАП.

Позивач вказує, що одним із ключових аргументів відповідача є те, що він в період з 13 січня 2025 року по 09 квітня 2025 року не отримував жодних повісток, а спосіб її надсилання не відповідає вимогам законодавства про належне повідомлення військовозобов?язаних.

Можливий варіант, що повістку було надіслано рекомендованим листом через АТ «Укрпошта». Однак цей лист повернутися до ІНФОРМАЦІЯ_3 із позначкою «відсутній за адресою місця проживання особи».

Позивач проживає за встановленим місцем реєстрації: АДРЕСА_3 . Жодних повідомлень необхідність з?явитися як до ІНФОРМАЦІЯ_3 чи ІНФОРМАЦІЯ_4 так і до поштового відділення для отримання поштового листа чи повістки він не отримував, а працівники пошти не вручали йому повістку особисто.

Законодавство України, зокрема пункт 35, 37, 41 Правил надання поштових послуг, затверджених постановою КМУ № 270 від 05.03.2009 (зі змінами), чітко визначає, що відправлення рекомендованого листа не гарантує його фактичного вручення адресату. Якщо адресат не з?являється до поштового відділення, лист повертається відправнику, що й сталося в його випадку. При цьому працівники пошти не зобов?язані доставляти такі листи до будинку адресата чи вручати їх особисто, якщо не замовлено додаткових послуг, таких як кур?єрська доставка.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_2 не вжив належних заходів для забезпечення позивача повідомлення про виклик.

Судова практика, зокрема постанови Верховного Суду підкреслюють, що для притягнення до відповідальності за ст. 210 КУпАП необхідно довести факт належного повідомлення військовозобов?язаного про виклик.

У випадку позивача таких доказів немає - повістка не була вручена йому під підпис, а повернення листа не може свідчити про його відмову від її отримання чи умисне ухилення.

Таким чином, позивач не мав можливості знати про необхідність з?явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а отже, не міг свідомо порушити правила військового обліку.

Крім того, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 порушив строки, передбачені КУпАП для складання протоколу та притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення має бути складений не пізніше ніж через 24 години з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення. У постанові вказано, що позивач не прибув за повісткою на 09 год. 00 хв. 13.01.2025 а протягом трьох діб (до 16.01.2025) не надав пояснень чи документів про поважність причин неявки. Саме в цей період порушення було виявлено, оскільки його внесли до бази розшуку поліції. Однак, чи був складений протокол та коли не відомо (але це відбулося перед винесенням постанови 09 квітня 2025 року та зареєстрованою 0 числа квітня місяця 2025 року за №607). Таким чином, строк у 24 години був значно перевищений, що робить протокол незаконним і позбавляє юридичної сили подальшу постанову.

Дане порушення є самостійними підставами для скасування постанови відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Позивач зазначає, що має законне право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зокрема, це підтверджується доданими до справи медичними доказами та має II групу інвалідності.

Крім цього, у військово-обліковому документі Резерв + на його прізвище та ім?я сформованої 05.07.2025 зазначено, що він має відстрочку від мобілізації: «до завершення мобілізації», дійсний до 05.07.2026 та не порушував строки проходження військово-лікарської комісії, і поновлення своїх облікових даних не порушував.

Наявність права на відстрочку свідчить про те, що позивач не мав обов?язку з?являтися до РТЦК та СІ для мобілізаційних заходів, а також виключає будь-який умисел у порушенні правил військового обліку. ІНФОРМАЦІЯ_2 не врахував цієї обставини, що є ще одним порушенням принципу законності.

Постанова від 09 квітня 2025 року №607 не містить належного обґрунтування позивачем правопорушення. Зокрема:

У ній не вказано, який саме пункт правил військового обліку він порушив. Стаття 210-1 КУпА є загальною нормою, яка потребує конкретизації порушення, наприклад, посилання на відповідний пункт постанови КМУ № 921 чи № 1487. Без цього він не може зрозуміти суті звинувачення та ефективно захищатися.

Відсутні докази, які б підтверджували його вину поза розумним сумнівом, як того вимагає ст. 252 КУпАП. Повернення рекомендованого листа не є доказом його відмови від отримання повістки чи умисного ухилення.

Не враховано його права та обставини, зокрема права на відстрочку та доступність даних у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов?язаних та резервістів.

Згідно тимчасового посвідчення (взамін військового квитка) № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_4 , поставлений на облік 22.06.2012 і у той же день 22.06.2012 знятий з військового обліку з виключенням.

Враховуючи викладене, та враховуючи що постанова винесена 0 квітня 2025 року, однак фактично не зареєстрована так як не має дати реєстрації 0 квітня місяця 2025 року за №607 є незаконною через:

грубе порушення процедури розгляду справи, передбаченої КУпАП;

відсутність належного повідомлення про виклик, що виключає його вину;

пропущення строків складання протоколу та притягнення до відповідальності;

відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення;

наявність чинного права на відстрочку, яке не враховано;

недостатність обґрунтування постанови та відсутність доказів.

Крім того, позивач звертає увагу, що оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.04.2025 без зазначення дати реєстрації за № 607 оформленої у м. Кременець відносно нього отримав лише 18 липня 2025 року звернувшись особисто у Шумський відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області, підтвердженням чого є відмітка на фотокопії його заяви від 18.07.2025 про надання належно завіреної копії постанови про адміністративне стягнення та ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 78646869.

Враховуючи наведене, позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.04.2025, яка була зареєстрована 0 числа квітня місяця 2025 року за № 607, за підписом тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 якою його ОСОБА_1 , притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 17000 грн. Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього за ч. 3 ст. 210 КУпАП на підставі п.1 ч. 2 ст. 247 КУпАП через відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення.

3. 24 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій останній вказує, що ознайомившись з адміністративним позовом заявника, ІНФОРМАЦІЯ_7 вважає заявлені вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню та заявляємо про наступне.

За обліковими даними ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , перебуває на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_9 .

На адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , засобами зв`язку була надіслана Повістка №1621487, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Позивач не довів належним чином, що не отримував повістку або не мав можливості з`явитися.

З Укрпошти до ІНФОРМАЦІЯ_1 повернуто рекомендоване повідомлення з довідкою про причини повернення/досилання, яка містить помітку про відсутність особи за вказаною адресою.

Таким чином, ОСОБА_1 , був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак у вказаний час до ІНФОРМАЦІЯ_9 не з`явився, про поважні причини неприбуття не повідомив, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», частину 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункти 20, 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період»).

Від імені ІНФОРМАЦІЯ_1 справу про адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП розглядав тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_5 .

Під час розгляду були з`ясовані обставини, що мають значення для правильного вирішення справи відповідно до вимог КУпАП, зокрема встановлено, що громадянин вчинив адміністративне правопорушення, встановлено його вину та обставини скоєного правопорушення під час дії особливого періоду в умовах воєнного стану.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 являючись громадянином України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, військовозобов`язаний, у період проведення мобілізації в Україні під час дії особливого періоду, будучи належним чином оповіщений засобами зв`язку, не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про поважні причини неприбуття не повідомив, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», частину 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункти 20, 21 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період»). Своїми протиправними діями/бездіяльністю вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, не виявлено.

Натомість, обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, відповідно до частини 5 статті 35 КУпАП, визнаються вчинення правопорушення в умовах стихійного лиха або за інших надзвичайних обставин.

Відповідно до статті 283 КУпАП та інших вимог КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, з`ясувавши всі обставини по справі, оцінивши докази, керуючись законом і правосвідомістю, тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 виніс постанову по справі №607 від 09.04.2025 про накладення адміністративного стягнення у якій позивач підписався особисто 09.04.2025 року, що підтверджується його підписом. Повідомляють також, що позивач на момент винесення постанови, а саме 09.04.2025 не мав групи інвалідності, оскільки 23.06.2025 року за номером витягу №1629/25/1544/В було визнано ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 інвалідом ІІ групи.

Вивчаючи позов громадянина розцінюють як спроби і намагання подати розвиток подій у своїй інтерпретації, у вигідному для себе світлі, перенести тягар відповідальності на інших осіб і тим самим применшити особисту роль у вчиненні адміністративного правопорушення.

Доводи позивача спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчинене та підтверджені належними і допустимими доказами у справі.

Підводячи підсумок заявляють, що справа про адміністративне правопорушення вирішена в точній відповідності з законом, а постанова по адміністративній справі №607 від 09.04.2025 цілком законна та обґрунтована.

Враховуючи викладене представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в повному обсязі

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 22 липня 2025 року постановлено клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення № 607 від 09 квітня 2025 року - задоволити. Прийняти до розгляду та відкрити провадження у даній справі, судове засідання призначити на 10 год. 30 хв. 30 липня 2025 року.

5. У судове засідання позивач не з`явився, однак представив суду заяву, згідно якої просить розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.

6. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, проте у поданому відзиві на позовну заяву просить розгляд справи здійснювати без участі представника.

7. Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

8. Судом встановлено, що 09 квітня 2025 року тимчасово виконуючим обов?язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення на позивача ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Зокрема, зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що 09 квітня 2025 року о 14 год. 11 хв. працівники поліції доставили громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_9 за адресою АДРЕСА_4 , з приводу уточнення військово-облікових даних.

Під час звіряння військово-облікових було встановлено, що гр. ОСОБА_1 , на обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_9 , також військовозобов`язаний не проходив військово-лікарську комісію в установленому порядку, а наявний у нього висновок про непридатність до військової служби в мирний час та обмежену придатність у воєнний час є недійсним, оскільки не відповідає вимогам чинного законодавства, зокрема Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ, затвердженого МОУ № 402 від 14.08.2008, відповідно до п. 30-2 постанови КСУ від 16.05.2024 № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період» направлена повістка № 1621487 засобами поштового зв`язку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_10 на 09:00 год. 13.01.2025 для уточнення даних.

Відповідно до даних поштового оператора поштове відправлення повернулось до ІНФОРМАЦІЯ_4 з відміткою про відсутність особи за адресою місцем його проживання.

ОСОБА_1 на визначену та повідомлену належним чином дату, час та місце прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився. Будь яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність неприбуття у визначений строк не надав.

9. Згідно копії тимчасового посвідчення (взамін військового квитка) № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_4 , поставлений на облік 22.06.2012 і у той же день 22.06.2012 знятий з військового обліку з виключенням.

10. Як вбачається із свідоцтва про хворобу № 2025-0425-1456-4345-7 від 01.05.2025 «Шумська територіальна позаштатна постійно діюча військово-лікарська комісія при ІНФОРМАЦІЯ_5 » за розпорядженням ІНФОРМАЦІЯ_3 від 09.04.2025 провела огляд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 солдата (запасу) встановилено, що на підставі 60а графи ІІ розкладу хвороб ОСОБА_1 непридатний до військової служби.

11. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до витягу з мобільного застосунку «Резерв+» ОСОБА_1 непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, дата ВЛК 05.04.2012, інвалідність 2-ої групи діє до 01.07.2027, внаслідок загального захворювання, дані уточнено вчасно.

ІV. Оцінка Суду.

12. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

13. Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

14. Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

15. Статтею 278 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

16. Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

17. Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

18. Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

19. Статтею 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. При цьому, частиною 1 - за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а частиною 3 - за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

20. Особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України»).

21. Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

22. Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

23. Відповідно до приписів абз. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

24. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

25. Згідно з абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ) інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

За приписами абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ) у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до абз. 12, 13 ч. 3 ст. 22 цього Закону поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

26. Згідно з п. 34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 560 (в редакції, чинній з 12.07.2024, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №807 від 09.07.2024), повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка надсилається на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.

27. Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного визначається не раніше чотирнадцятого дня від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

28. Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання (п. 41 Порядку №560).

29. П. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 15.03.2009, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

30. Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що призовник, військовозобов`язаний або резервіст, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час, яких відповідачем суду надано не було. При цьому з огляду на презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що закріплена у ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення, покладається саме на суб`єкта владних повноважень.

31. Як вбачається з оскаржуваної постанови та матеріалів справи, притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за оскаржуваною постановою від 09.04.2025 відбулось, зокрема, у зв`язку з його неявкою за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зокрема, представник відповідача у відзиві вказує, що на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання позивача, засобами зв`язку була надіслана повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно інформації у повістці, військовозобов`язаний викликався до ІНФОРМАЦІЯ_9 з метою уточнення даних

З Укрпошти до ІНФОРМАЦІЯ_1 повернуто рекомендоване повідомлення з довідкою про причини повернення/досилання, яка містить помітку про відсутність особи за вказаною адресою.

Однак, жодних доказів, про те, що останньому направлялась така повістка про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 представник відповідача до відзиву на позов не долучив.

32. Відповідно до ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

33. Аналіз наведених вище правових положень дає можливість дійти висновку, що провадження у справі про адміністративне правопорушення, в тому числі і за ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачає, що про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа повідомляється не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. В процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право користуватися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

34. Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

35. Так, у позовній заяві позивач ОСОБА_1 вказує на те, що йому взагалі не було відомо про існування провадження про адміністративне правопорушення відносно нього, а розгляд справи відбувся без його участі, при цьому будь-яких заяв про розгляд справи за його відсутності він не подавав. Окрім того, копія оскаржуваної постанови позивачу не надсилалась та не вручалась, про існування такої він дізнався лише 18 липня 2025 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

36. Також, жодних доказів щодо повідомлення позивача про те, що розгляд адміністративної справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП відбудеться 09.04.2025., а також те, що останнього було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 працівниками поліції суду не надано, а наявна у матеріалах справи копія оскаржуваної постанови та її зміст дають можливість стверджувати, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП проводився за відсутності позивача.

37. Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 06.03.2018 року у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі №591/2794/17, від 06.02.2020 №05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а дійшов такого висновку: «факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

38. Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

39. Відтак, оскаржувана постанова прийнята не у спосіб, який передбачений нормами КУпАП, оскільки має місце порушення норм процесуального права при її винесені, порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

40. Відповідно до примітки до статті 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

41. На сторінці застосунку «Резерв+» Міністерства оборони України (https://reserveplus.mod.gov.ua/) зазначено про те, що «Резерв +» - це мобільний застосунок від Міністерства оборони України для військовозобов`язаних, у якому можна зручно та швидко оновити персональні дані без відвідування ТЦК, а також джерело інформації про те, які дані є у реєстрі військовозобов`язаних, призовників та резервістів Оберіг.

42. Так, станом на день винесення спірної постанови, відповідач мав можливість перевірити дані ОСОБА_1 та пересвідчитись у тому числі, що за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані позивача оновлено вчасно, а також, те, що на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» він має відстрочку від призову на військову службу.

43. В контексті спірних правовідносин, суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до частини 3 статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

44. У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

45. Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція. (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

46. Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

47. У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

48. Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1).

49. Суд зазначає, що обов`язок особи, яка склала матеріали про адміністративне правопорушення, нести тягар доказування, що є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст. 62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини.

50. В силу приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу (частина 1).

51. Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

52. На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

53. Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

54. Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

55. Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

56. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

57. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, за обставин, викладених у постанові від 09.04.2025, а відтак притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за відсутності доказів вчинення адміністративного правопорушення є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження в справі про адміністративне правопорушення.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

58. Стаття 132 КАС України передбачає види судових витрат, а саме: судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

59. Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, а тому, на виконання вимог ст. 139 КАС України, та враховуючи правову позицію, викладену 18 березня 2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у зв`язку з задоволенням позову суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 10, 71-79, 194, 229, 268, 241-246, 270-272, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 251, 283, 286 КУпАП, суд,-

У Х В А Л И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП від 09 квітня 2025 року задоволити.

2. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 09.04.2025, яка була зареєстрована 0 числа квітня місяця 2025 року за № 607, за підписом тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 якою ОСОБА_1 , притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП із накладенням штрафу в розмірі 17000 грн.

3. Справу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено 30 липня 2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце знаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя: Олег КОВТУНОВИЧ