Справа № 520/3368/25
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

31 липня 2025 року № 520/3368/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової Частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), Військової частини НОМЕР_6 ( НОМЕР_7 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Військової Частини НОМЕР_4 , Військової частини НОМЕР_6 , в якому просить суд, з урахуванням уточнень:

- визнати противоправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 які полягають у ненаданні відстрочки від призову за мобілізацією на підставі ч.3 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 за його заявою від 03.01.2025р;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинені 15.01.2025р. в результаті яких ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 було знято з військового обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинений 15.01.2025р. в результаті яких ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 було взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- визнати противоправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову під час мобілізації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , який відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію подав заяву на відстрочку;

- визнати нечинною та скасувати постанову Тернопільської міської позаштатної постійно діючої Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_7 , оформлену довідкою військово-лікарської комісії№334/24 від 15.01.2025 щодо придатності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 до військової служби;

- визнати нечинним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині) №15 від 15.01.2025р., яким оформлено призов ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- визнати нечинним та скасувати Наказ Командира військової частини НОМЕР_6 про зарахування до списків особового складу військової частини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- зобов`язати Командира Військової частини НОМЕР_6 виключити із списків особового складу військової частини НОМЕР_6 військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 17.02.2025р. позов залишений без руху.

Ухвалою суду від 21.02.2025р. виправлено описку, допущену в даті ухвали Харківського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви без руху по справі № 520/3368/25.

Ухвалою суду від 06.03.2025р. позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 12.03.2025р. прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрити спрощене провадження в адміністративній справі з урахуванням уточнених позовних вимог.

Ухвалою суду від 20.03.2025р. клопотання представника позивача про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення.

Ухвалою суду від 08.04.2025р. прийнято до розгляду заяву представника позивача про уточнення позовних вимог та залучено до участі у справі в якості співвідповідача військову частину НОМЕР_6 ( НОМЕР_7 ).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що своєчасно оновив свої військово-облікові данні в ТЦК та СП та 15 травня 2023 р. отримав у ІНФОРМАЦІЯ_8 посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_8 нового зразка. При отриманні Тимчасового посвідчення позивач надав до ІНФОРМАЦІЯ_9 довідку про те, що на підставі Наказу №344-03 від 28.04.2023р. він зарахований до Харківського національного університету міського господарства ім. О.М. Бекетова за денною формою навчання для здобуття рівня освіти доктор філософії та заяву про відстрочку. 15.05.2023р. після прийняття від позивача заяви про відстрочку Начальник ІНФОРМАЦІЯ_9 видав ОСОБА_1 лист про те, що він має право на відстрочку при наявності у нього документа який посвідчує його навчання за денною формою навчання. 05.02.2024р. в зв`язку зі зміною місця проживання з 12.06.2024р. ОСОБА_1 знятий з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_10 . 12.06.2024р. та взятий на облік як військовозобов`язаний ІНФОРМАЦІЯ_11 , про що міститься відмітка в його Тимчасовому посвідчені військовозобов`язаного № НОМЕР_8 . Після взяття на облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 особисто подав до ТЦК та СП заяву про відстрочку та надав Довідку про здобувача освіти за даними ЄДЕБО. Заява про відстрочку в нього прийнята посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 особисто на прийомі. 03 січня 2025р. ОСОБА_1 плануючі поїздку до м. Тернополя завчасно кур`єром направив до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву на відстрочку (Додаток 4 до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Постанова КМУ від 16.05.2024р.) про що свідчить копія квитанції. 15 січня 2025 року позивач, приблизно о 12.00 зупинений на автодорозі М19 по АДРЕСА_4 для перевірки військово-облікових документів. На вимогу представників поліції та ТЦК та СП позивач пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_8 від 15 травня 2023 року з відміткою про те, що 12.06.2024 року його взято на облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_11 , копію заяви на відстрочку та довідку про здобувача освіти за даними ЄДЕБО. Позивачу, запропоновано на 5 хвилин проїхати до приміщення ТЦК та СП для з`ясування обставин, оскільки зі слів співробітників ТЦК та СП у застосунку Резерв+ не відображалась відстрочка та ніби не зчитувався QR- код на довідці здобувача освіти. ОСОБА_1 добровільно, але у супроводі представників ТЦК та СП прослідував до ІНФОРМАЦІЯ_12 . Прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_12 за адресою: АДРЕСА_5 позивач надав свої військово облікові документи, довідку з ЄДЕБО та копію заяви на відстрочку, яка була направлена до ІНФОРМАЦІЯ_13 . Представники ІНФОРМАЦІЯ_12 перевірили документи ОСОБА_1 , сформували нову довідку здобувача освіти з ЄДЕБО. Станом на 15 січня 2025 року Резерв+ працював некоректно. Відстрочка надана ОСОБА_1 у Резерв + після численних перезавантажень додатку не відображалась, тому представники ІНФОРМАЦІЯ_14 шляхом застосування морального примусу та погроз фізичною розправою змушували позивача розписатись в різних документах з метою добровільного вступу на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби. ОСОБА_1 категорично відмовився підписувати будь які документи та проходити ВЛК, наголосивши, що він не підлягає мобілізації, так як : є студентом- аспірантом денної форми навчання, ним подано заяву на відстрочку до ІНФОРМАЦІЯ_15 в якому він знаходиться на обліку, у зв`язку із чим не може бути направлений на ВЛК та мобілізований. ОСОБА_1 наполягав, що в нього є всі необхідні докази направлення заяви про відстрочку до ІНФОРМАЦІЯ_15 та до ухвалення рішення за його заявою комісію ІНФОРМАЦІЯ_3 він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі п. 60 Порядку затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024р. Також ОСОБА_1 повідомив співробітникам ІНФОРМАЦІЯ_12 , що хворіє на бронхіальну астму та постійно користується інгалятором та надав копії медичних документів, відповідно до яких знаходився у 2024 році на стаціонарному лікуванні. Незважаючи на всі пояснення позивача незаконно позбавили вільного пересування по території України та незаконно утримували в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_12 більш ніж 14 годин без їжі та інших життєво важливих потреб з 12 год. 35 хв. 15 січня 2025 року до 4 ранку 16 січня 2025 року Незаконне позбавлення співробітниками ТЦК та СП вільного пересування ОСОБА_1 було зафіксовано зверненнями на гарячу лінію 102. 15 січня 2025р. о 19 год. 24 хв. та о 19 год. 55 хв. Після чого до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_12 прибули працівники поліції. 16.01.2025 о 4 ранку позивач покинув територію ІНФОРМАЦІЯ_16 . Позивач не надавав згоду співробітникам ІНФОРМАЦІЯ_12 на проходження військово-лікарської комісії, не був присутній під час її проведення, у нього не відбиралися будь які медичні аналізи (кров, сеча), він не проходив флюорографію або ЕКГ. Знаходячись у приміщені ІНФОРМАЦІЯ_12 у період часу з 12 год. 35 хв. 15 січня 2025р. по 04 години 16 січня 2025р. ОСОБА_1 не підписував жодного документа та не отримував військового квитка. Проте, незважаючи на всі ці обставини, 15.01.2015 року ОСОБА_1 знаходячись у приміщені ІНФОРМАЦІЯ_12 почав отримувати на телефон повідомлення у особистому кабінеті інформаційної системи HELSI про те, що: - о 17 год. 35 хв. йому відкрито прийом у лікаря психіатра ОСОБА_2 в клініці по АДРЕСА_6 , а закінчено його прийом у лікаря о 17 год. 50 хв., потім 15 січня 2025 року в особистий кабінет інформаційної системи HELSI йому надійшло направлення номер групи: 6176-21-25-1373-4324, створене ОСОБА_3 КНП Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги (далі - КНП ТМКЛШД), що він зареєстрований на консультацію до лора та на прийомі у лікаря йому встановлений діагноз Z02.3 Обстеження призовників під час набору на військову службу, о 17 год. 46 хв. в особистий кабінет інформаційної системи HELSI ОСОБА_1 прийшло повідомлення про те, що йому відкрито прийому у лікаря отоларинголога ОСОБА_3 по АДРЕСА_7 , який проведено та завершено о 18 год. 01 хв. - також в інформаційної системи HELSI відобразилось, що в 15 січня 2025 року з 17 год 55 хв. до 18 год. 10 хв. тривав також одночасно прийом ОСОБА_1 який знаходився в той час в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_12 ( АДРЕСА_5 ) у лікаря-терапевта ОСОБА_4 за адресою по АДРЕСА_7 . Тобто, він нібито одночасно перебував на огляді у двох лікарів за різними адресами, але при цьому фізично знаходився на території ІНФОРМАЦІЯ_12 , також в інформаційної системи HELSI відобразилось, що 15 січня 2025 року ОСОБА_5 КНП ТМКЛШД для ОСОБА_1 створено направлення номер групи: 6176-21-25-1373-4324 , здійснено його огляд та встановлені діагнози: Основний: Z02/3 Обстеження призовників під час набору на військову службу, супутній: j45/0 Астма з переважанням алергічного компонента. - надалі 16 січня 2025 року в особистий кабінет інформаційної системи HELSI ОСОБА_1 надійшло повідомлення, що в 14 год. 05 хв. розпочався його прийом у лікаря хірурга ОСОБА_5 за адресою по АДРЕСА_6 , який тривав до 14 год. 20 хв. В цей час ОСОБА_1 вже перебував у місті Києві. Також в інформаційної системи HELSI відобразилось, що 15 січня 2025 року ОСОБА_6 КНП ТМКЛШД створив направлення F67002 Консультація офтальмолога. Судячи із інформаційної системи HELSI прийом розпочато 16 січня 2025 року з 14 год. 21 хв, який закінчився о 14 год. 36 хв за адресою по АДРЕСА_7 . Тобто, ОСОБА_1 якимось чином за 1 хв. перемістився з АДРЕСА_6 де в 14 год. 20 хв. закінчився прийом у ОСОБА_5 на АДРЕСА_7 на прийом до офтальмолога ОСОБА_6 , який розпочався в 14 год. 21 хв., але фактично у цей час ОСОБА_1 перебував в м. Києві. 17 січня 2025 року у особистий кабінет інформаційної системи HELSI продовжили надходити повідомлення. Так в 11 год. 09 хв. відкрився прийом у лікаря невролога ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_6 . Вищезазначені дії лікарів, що, можливо, входили до складу діючої комісії ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_12 свідчать про порушення порядку медичного огляду військовозобов`язаного та є підставою для визнання результатів ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_12 щодо придатності ОСОБА_1 до проходження військової служби недійсними. У зв`язку з незаконною діяльністю лікарів, що, можливо, входили до складу діючої комісії ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_12 , які начебто проводили медичний огляд ОСОБА_1 та невідомим чином за його відсутність та відсутність яких будь медичних документів, або медичних аналізів зробили висновок, що він придатний до військової служби ОСОБА_1 направлено скаргу. Відповідь на скаргу надійшла позивачу 18.03.2025р. разом зі сканами витягів із кабінетів лікарів. Відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом МОН 14.08.2008 № 402 під час дії правового режиму воєнного стану кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, офтальмологом, оториноларингологом, а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Виходячи з скан- витягів із кабінетів лікарів наданим КПН Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги психіатром позивач не оглядався. Лікуючий лікар ОСОБА_8 начебто оглядав Позивача 17.01.2025р., а хірург ОСОБА_5 його оглядав 16.01.2025р. При цьому відомості які були надані КПН Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги (скан-витяги із кабінетів лікарів) не співпадають з відомостями які були ними внесені до інформаційної системи HELSI, що надходили в особистий кабінет пацієнта ОСОБА_1 17 січня 2025 року о 11 год. 25 хв. ОСОБА_1 проїжджаючи стаціонарний блок-пост м. Валки Харківської області був зупинений працівниками поліції для перевірки військово-облікових документів. При зупинці ОСОБА_1 співробітниками поліції повідомлено про те, що він перебуває у розшуку та запропоновано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_15 . ОСОБА_1 добровільно у супроводі представників ТЦК та СП прибув до ІНФОРМАЦІЯ_15 де йому повідомили, що він 15.01.2025 року пройшов військово-лікарську комісію у м. Тернопіль та призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_14 , та зарахований до Військової частини НОМЕР_4 . Для Позивача ОСОБА_1 ця інформація стала несподіванкою, тому він попрохав надати йому будь які письмові підтвердження, на що йому в екрані монітора показали інформацію, відповідно до якої 15.01.2025р. він знятий з обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 та взятий на облік ІНФОРМАЦІЯ_17 , після чого 15.01.2025р. мобілізований, ІНФОРМАЦІЯ_17 призваний на військову службу та знятий з військового обліку. При цьому 17.01.2025р. в приміщені ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_1 продовжували приходити повідомлення в особистий кабінет інформаційної системи HELSI про те, що він особисто продовжує проходить обстеження для призовників у КНП Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги, перебуваючи за 800 км. від міста Тернопіль. Після з`ясування всіх обставин 17.01.2025р. у приміщені посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_15 ОСОБА_1 знятий з розшуку та направився до м. Харкова. 18.03.2025р. представником позивача отримано відповідь на адвокатський запит від ІНФОРМАЦІЯ_16 та з цього часу позивачу стало відомо, що 15.01.2025р. постановою Тернопільської міської позаштатної постійно діючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_16 в формі Довідки №334/24 його визнано придатним до військової служби, а потім Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_16 від 15.01.2025р. №15 він вважається призваним на військову службу за призовом по мобілізації, зарахованим в команду військової частини НОМЕР_6 та направлений у розпорядження командира військової. Ознайомившись з вказаними документами Позивач зазначає, що у Довідці №334/24 від 15.01.2025р. Тернопільської міської позаштатної постійно діючої ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_16 відсутній його підпис, про те що він ознайомлений з Постановою ВЛК та отримав її копію. Довідка №334/24 від 15.01.2025р. не відповідає формі затвердженої Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (пункт 1.6 глави 1 розділу II) Додаток 4. В ній відсутня графа Члени ВЛК військове звання, підпис, власне ім`я та прізвище та відсутні відповідно підписи цих осіб. 20 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до Національної служби здоров`я України на дії лікарів КНП Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги та просив анулювати всі записи про прийоми у лікарів, проведені 15-17.01.2025 року, у зв`язку з тим, що він не був фізично присутній та не надавав свою згоду на використання та поширення конфіденційної інформації про себе. Позивач наполягає, що дії ІНФОРМАЦІЯ_13 та дії ІНФОРМАЦІЯ_12 , а також висновок військово-лікарської комісії, створеної при ІНФОРМАЦІЯ_18 є незаконним, прийняті з порушенням вимог діючого законодавства.

Військовою частиною НОМЕР_4 надано відзив, згідно якого представник відповідача зазначає, що позивач порушує перед судом питання щодо законності дотримання процедури його мобілізації на військову службу згідно норм чинного законодавства України. Так представник відповідача зазначає, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу, шляхом її звільнення. Процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу. Отже, обраний позивачем спосіб захисту не відповідає суті порушеного права позивача, а задоволення цієї вимоги не приведе до поновлення такого права. Військова частина НОМЕР_4 зарахувала ОСОБА_1 до списків особового складу вже після його призову на діючу військову службу у зв`язку з мобілізацією, у статусі військовослужбовця Збройних Сил України. Підстави для звільнення військовослужбовців з військової служби чітко прописані в нормах Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», зокрема, у статті 26 цього закону прописаний відповідний виключний перелік підстав для такого звільнення. Якщо у ОСОБА_1 наявні підстави для його звільнення з військової служби, він не позбавлений права на звернення до Військової частини НОМЕР_4 з рапортом про звільнення з військової служби, поданим по командира з підтверджуючими документи та відомості, що підтверджують підставу на звільнення. Зобов`язання Військової частини НОМЕР_4 звільнити ОСОБА_1 з військової служби виходить за межі правовідносин між територіальним центром комплектування та соціальної підтримки і Позивачем щодо порядку його призову на військову службу під час мобілізації, яка є предметом розгляду в цій справі № 520/3368/25. Такий спосіб захисту порушеного права втручатиметься в інші правовідносини (а саме: колишнього військовозобов`язаного, статус якого вже припинено, у правовідносини діючого військовослужбовця та Збройних Сил України), які врегульовані іншими правовими нормами. Отже представником позивача обрано неефективний спосіб захисту інтересів позивача, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Військовою частиною НОМЕР_6 надано відзив на позовну заяву, згідно якого зазначено, що відповідно до пункту 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Частиною 11 ст.38 Закону №2232-ХІІ визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи. Отже військова частина не має відношення до заходів мобілізаційної готовності. Військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу військовослужбовці, в наслідок чого, на них розповсюджуються пільги передбачені Законами України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців і членів їх сімей», Кодексу законів про працю та інших нормативно-правових актів. Крім того, представник відповідача акцентував увагу на тому, що позивач військову службу у військовій частині НОМЕР_6 не проходив та не проходить. Більше того матеріали справи містять відомості, що згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 16.01.2025 № 17 позивач зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 . Крім того представник відповідача зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачено законом та/або він є неефективним для захисту порушеного права в таких правовідносинах. Зважаючи на це, Військова частина НОМЕР_6 зазначає про необґрунтованість позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що 15 січня 2025 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_16 за адресою: АДРЕСА_5 як такий, що підлягає призову на військову службу по мобілізації. Під час уточнення військово-облікових даних встановлено, що позивач не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_16 . Позивачу повідомлено військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_16 про необхідність проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, відповідно до направлення та 15.01.2025 пройдено ВЛК та визнано Позивача придатним до військової служби і видано довідку №334/24 від 15.01.2025 (додаток 4) до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах» України затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402. Відтак, заявлені позовні вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідач вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

ІНФОРМАЦІЯ_19 , повідомлений належним чином про відкриття провадження у справі через підсистему ЄСІТС "Електронний суд", а також про можливість надати до суду відзив на позовну заяву у визначений судом строк, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався без зазначення причин неподання відзиву.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

15 січня 2025 року ОСОБА_1 зупинено на автодорозі М19 по АДРЕСА_4 для перевірки військово-облікових документів. ОСОБА_1 на вимогу представників поліції та ТЦК та СП пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_8 від 15 травня 2023 року з відміткою про те, що 12.06.2024 року його взято на облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_11 за адресою місця проживання, а також довідку про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти. Зокрема, ОСОБА_1 на підставі наказу про зарахування № 344-03 від 01.05.2023 року є здобувачем освіти (аспірант) за денною формою навчання у Харківському національному університеті міського господарства імені О.М. Бекетова. Дата звершення здобуття освіти 30.04.2027 року. ОСОБА_1 , було запропоновано відвідати ТЦК та СП для з`ясування обставин, оскільки у застосунку Резерв + не відображалась відстрочка та не зчитувався QR-код на довідці здобувача освіти. ОСОБА_1 прослідував до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 перебував на території ІНФОРМАЦІЯ_14 за адресою: АДРЕСА_5 . Представники ІНФОРМАЦІЯ_14 не заперечували, що ОСОБА_1 має право на відстрочку від призову на підставі пункту першого частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та не підлягає призову на військову службу під час мобілізації (студент-аспірант), було зроблено всі відповідні запити та сформовано оновлену довідку здобувача освіти.

При цьому, у зв`язку з масштабним збоєм у роботі державних реєстрів та сервісів України, через відновлювальні роботи в державних реєстрах Міністерства юстиції тимчасово призупинило отримання відстрочок у застосунку Міноборони «Резерв +». «Резерв +» станом на 15 січня 2025 року працював некоректно. Відстрочка у Резерв + після численних перезавантажень додатку не відображалась.

Як зазначає позивач, не зважаючи на наявність обставин, згідно яких він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, позивач не надавав згоду на проходження військово-лікарської комісії та не був присутній під час її проведення.

Відповідно до довідку №334/24 від 15.01.2025 позивач пройшов ВЛК та визнаний придатним до військової служби.

17.01.2025 року позивач подав повторно документи для оформлення відстрочки від мобілізації на підставі пункту першого частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», проте, йому було повідомлено, що він вже перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_18 , а тому розглянути його заяву не можливо.

Згідно Витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.01.2025 року № 15 зазначено: нижчепойменованих військовозобов`язаних, що прибули у територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, ВВАЖАТИ ПРИЗВАНИМИ НА ВІЙСЬКОВУ СЛУЖБУ за призовом по мобілізації на особливий період, зокрема: солдата ОСОБА_1 .

Отже з 15.01.2025 року ОСОБА_1 перейшов зі статусу «військовозобов`язаний» до статусу «військовослужбовець». Позивачу було присвоєне первинне військове звання «солдат».

Військовослужбовець був направлений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_6 .

Військова частина НОМЕР_6 НОМЕР_9 Навчальний центр ДШВ, перебуває у віданні Десантно-штурмових військ Збройних Сил України. Основне завдання Військової частини НОМЕР_6 це вишкіл та військова підготовка військовослужбовців Десантно-штурмових військ для подальшого виконання бойових завдань саме у складі бойових бригад ДШВ.

Військова частина НОМЕР_4 НОМЕР_10 окрема аеромобільна бригада Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, яка безпосередньо здійснює захист незалежності та територіальної цілісності України на полі бою, тобто є бойовою бригадою.

Наказом від 15.01.2025 року № 15 ІНФОРМАЦІЯ_20 направив військовослужбовця солдата ОСОБА_1 на навчання для проходження базової загальновійськової підготовки саме до складу Десантно-штурмових військ Збройних Сил України в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_6 , яка є навчальним центром цього роду військ.

Військовослужбовець солдат ОСОБА_1 був розподілений для зарахування до особового складу Військової частини НОМЕР_4 в резервну запасну роту, де військовослужбовці перебувають на речовому, продовольчому та грошову забезпеченні, допоки проходять базову загальновійськову підготовку на полігоні Військової частини НОМЕР_6 . Саме тому, з метою всебічного забезпечення військовослужбовців, солдат ОСОБА_1 зарахований до особового складу Військової частини НОМЕР_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_20 військовослужбовця солдата ОСОБА_1 направлено до команди Військової частини НОМЕР_6 , що є навчальним центром Десантно-штурмових військ.

Військовослужбовець солдат ОСОБА_1 прибувши у розпорядження до команди Військової частини НОМЕР_6 відразу розподілений для зарахування до особового складу Військової частини НОМЕР_4 на всі види забезпечення.

Згідно Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 16.01.2025 року № 17 солдат ОСОБА_1 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_21 , з 16 січня 2025 року зарахований до списків особового складу частини та призначений солдатом резерву 3 взводу 45 запасної роти.

Згідно Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 17.01.2025 року № 18 солдат ОСОБА_1 , солдат резерву 3 взводу 45 запасної роти, 16 січня 2025 року самовільно залишив військову частину, місцезнаходження невідоме.

Позивач, не погодившись з правомірністю його призову на військову службу, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, які мають значення для правильного вирішення спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, оголошено та постановлено провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався (Указом від 17 травня 2022 року № 342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2264-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2501-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2739-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 59/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2916-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 255/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3058-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 452/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3276-IX, Указом від 6 листопада 2023 року № 735/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3430-IX, Указом від 5 лютого 2024 року № 50/2024, затвердженим Законом України від 6 лютого 2024 року № 3565-IX, Указом від 6 травня 2024 року № 272/2024, затвердженим Законом України від 8 травня 2024 року № 3685-IX, Указом від 23 липня 2024 року № 470/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 року № 3892-1X, та Указом від 28 жовтня 2024 року № 741/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4025-IX, Указом від 14 січня 2025 року №27/2025, затвердженим Законом України № 4221-IX від 15.01.2025), та триває на даний час.

Згідно із положеннями ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.12.2015 №389-VIII (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Частинами 1-3 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст. 2 Закону №2232-ХІІ, проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України підлягають, крім іншого, військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Згідно з абз.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною 2 ст. 4 Закону №3543-XII встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно абз.1 ч.1 ст. 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Частина 5 ст. 22 Закону № 3543-XII передбачає, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Поряд з цим, статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачені підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно ч. 7 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі Положення №154, тут і в подальшому в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За змістом положень пункту 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема:

ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам;

розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який серед іншого визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення (Порядок № 560).

Пунктом 3 Порядку №560 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період проводиться незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Відповідно до п.25 Порядку №560 громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до п. 81 Порядку №560 призов громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період оформляється наказом керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, командира військової частини, керівника розвідувального органу або визначеного ним керівника відповідного підрозділу, Голови СБУ, його заступників чи керівника підрозділу, органу, закладу, установи СБУ.

У разі призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку (крім тих осіб, що добровільно виявили бажання проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період) такі особи перед призовом на військову службу беруться на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов. Відомості про взяття таких осіб на військовий облік вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів перед їх направленням на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Отже, сама по собі подія призову на військову службу під час мобілізації в особливий період позивача в місті Тернополі, який перебував на загальному обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може бути підставою для визнання наказу в частині призову та направлення позивача для проходження військової служби протиправним, оскільки вищенаведені положення чинного законодавства прямо передбачають можливість призову військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період не за місцем їх перебування на військовому обліку із постановленням на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, який здійснює їх призов, перед призовом на військову службу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що здійснення призову позивача на військову службу під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_6 не за місцем перебування на військовому обліку, та постановлення на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_6 узгоджується з вимогами чинного законодавства, а відповідні посилання у позовній заяві є помилковими.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно Витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 15.01.2025 року № 15 зазначено: нижчепойменованих військовозобов`язаних, що прибули у територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, ВВАЖАТИ ПРИЗВАНИМИ НА ВІЙСЬКОВУ СЛУЖБУ за призовом по мобілізації на особливий період, зокрема: солдата ОСОБА_1 .

Отже з 15.01.2025 року ОСОБА_1 перейшов зі статусу «військовозобов`язаний» до статусу «військовослужбовець». Позивачу було присвоєне первинне військове звання «солдат».

Військовослужбовець був направлений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_6 .

Наказом від 15.01.2025 року № 15 ІНФОРМАЦІЯ_20 направив військовослужбовця солдата ОСОБА_1 на навчання для проходження базової загальновійськової підготовки саме до складу Десантно-штурмових військ Збройних Сил України в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_6 , яка є навчальним центром цього роду військ.

Військовослужбовець солдат ОСОБА_1 був розподілений для зарахування до особового складу Військової частини НОМЕР_4 в резервну запасну роту, де військовослужбовці перебувають на речовому, продовольчому та грошову забезпеченні, допоки проходять базову загальновійськову підготовку на полігоні Військової частини НОМЕР_6 . Саме тому, з метою всебічного забезпечення військовослужбовців, солдат ОСОБА_1 зарахований до особового складу Військової частини НОМЕР_4 .

Так, відповідно до пункту 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, встановлено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої. Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім деяких випадків, встановлених в цьому пункті положення.

Таким чином, військовослужбовець солдат ОСОБА_1 прибувши у розпорядження до команди Військової частини НОМЕР_6 був відразу розподілений для зарахування до особового складу Військової частини НОМЕР_4 на всі види забезпечення.

Згідно Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 16.01.2025 року № 17 солдат ОСОБА_1 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_21 , з 16 січня 2025 року зарахований до списків особового складу частини та призначений солдатом резерву 3 взводу 45 запасної роти.

Згідно Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 17.01.2025 року № 18 солдат ОСОБА_1 , солдат резерву 3 взводу 45 запасної роти, 16 січня 2025 року самовільно залишив військову частину, місцезнаходження невідоме.

Щодо посилань представника позивача на те, що ОСОБА_1 має право на відстрочку від призову на підставі пункту першого частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та не підлягає призову на військову службу під час мобілізації (студент-аспірант), суд зазначає наступне.

Згідно з довідок про здобувача освіти з Єдиної державної електронної бази з питань освіти від 06.06.2024 № 30340 та від 15.01.2025 № 559283 позивач не порушує послідовності здобуття освіти, передбаченої ст. 10 Закону України «Про освіту» (раніше отримав ступень магістра), станом на тепер здобуває ступень/рівень освіти доктор філософії.

Суд зауважує, що згідно із п. 1 ч. 3ст. 23 Закону № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Відповідно до ч. 11 ст. 38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пп. 8 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку № 1487) у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів", а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядок № 560).

Згідно з пунктом 58 Порядку № 560 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (п. 59 Порядку № 560 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 60 Порядку № 560 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2частини першої, пунктах 3,4,5частини третьої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 62 цього Порядку у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України Про освіту, а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надають до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про здобувача освіти, сформовану в Єдиній державній електронній базі з питань освіти за формою, визначеною у додатку 9, та документи (нотаріально засвідчені копії документів), що підтверджують зарахування на навчання до інтернатури згідно з додатком 5.

Таким чином, положеннями Закону № 2232-XII, Порядку № 1487 встановлювалось, що військовозобов`язані особисто повідомляють органи, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних та надають зазначеним органам документи, зокрема, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, а згідно з пунктом 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки - особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу відповідну заяву, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку.

До того ж, як визначалося п. 59 Порядку № 560 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, відстрочка може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а за потреби, відповідно до передбачено п. 60 Порядку № 560 комісія готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників визначені Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Згідно ч. ч. 8, 9 ст. 5 цього Закону органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згода призовників, військовозобов`язаних та резервістів на обробку їх персональних даних для цілей Реєстру не потрібна.

У відповідності до ч. 1ст. 7 цього Закону до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать, зокрема, прізвище, власне ім`я, по батькові, дата народження; місце проживання та місце перебування; номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти; реєстраційний номер облікової картки платника податків; відцифрований образ обличчя особи; реквізити документа про освіту (серія, номер, дата видачі, заклад освіти, що видав, рівень освіти, професія, галузь знань, спеціальність); відомості про форму навчання здобувачів позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої та післядипломної освіти; відомості про наявність права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та інші.

Так позивачем зазначено, що він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де перебував на обліку для з`ясування всіх обставин, в тому числі чому в Резерв + не відображалася відстрочка від призову під час мобілізацію, оскільки при постановці на облік 12.06.2024 року він повідомляв ІНФОРМАЦІЯ_3 про наявність у нього підстав для відстрочки від мобілізації на підставі пункту першого частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та надав відповідні документи.

03.01.2025 та 17.01.2025 позивач подав повторно документи для оформлення відстрочки від мобілізації на підставі пункту першого частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», проте, йому було повідомлено, що він вже перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_18 , а тому розглянути його заяву не можливо.

При цьому, в даній справі позивачем не ініційовано питання щодо нерозгляду ІНФОРМАЦІЯ_5 заяв від 12.06.2024 року та від 17.01.2025 року про надання відстрочки від мобілізації на підставі пункту першого частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.»

Щодо посилання позивача на те, що ним 03.01.2025 року кур`єром направлено заяву на відстрочку до ІНФОРМАЦІЯ_13 та ним протиправно не розглянута, суд зазначає, що вказані обставини не підтверджені належними доказами, оскільки позивачем до матеріалів справи надано копію бланка накладної, яка оформлена іноземною мовою (російською), при цьому в ній зазначено, що відправлення опущене в ящик для кореспонденції, підпису, відповідальної особи, ІНФОРМАЦІЯ_13 про отримання не містить, отже не є доказом того, що вказана заява направлена на адресу відповідача та ним отримана.

Таким чином, вказані обставини виключають протиправну бездіяльність відповідача щодо не розгляду заяви про надання відстрочки позивачу від призову, яку фактично відповідач не отримував, та відповідно про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Отже, фактично на момент взяття позивача на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_6 у позивача була відсутня відстрочка від призову під час мобілізацію. Доказів протилежного матеріали справи не місять.

Позивач хибно ототожнює право на відстрочку та наявність відстрочки від мобілізації на підставі пункту першого частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.»

Відтак, позивач був військовозобов`язаним, який визнаний придатним до військової служби. Належними та допустимими доказами не підтверджено, що на момент вчинення відповідачами дій та прийняття рішень щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації на особливий період, позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації згідно законодавчо встановлених підстав.

При цьому, як на час винесення оскаржуваних наказів, так і під час розгляду зазначеної справи, позивач не надав доказів того, що він мав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та/або не є військовозобов`язаним.

Повертаючись до обставин справи, що розглядається, позивач, звертаючись до суду за захистом своїх прав, їх порушення пов`язує із недотриманням порядку проведення його призову на військову службу, що полягає в фактичному непроходженні позивачем медичного огляду під час призову на військову службу.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

За приписами частини першої статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Зі змісту положень статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вбачається, що призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які, з-поміж іншого, визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.

Частина п`ята статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання медичного огляду регулюється розділом ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення №402, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пункт 1.2. Розділу І Положення №402 передбачає, що Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби;

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ;

встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП, командирів військових частин, начальників центрів рекрутингу Збройних Сил України на підставі направлення, яке формується відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, ВЛК при ТЦК та СП за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності, які мають договір із НСЗУ на пакет медичних послуг, включений до програми державних гарантій медичного обслуговування населення на відповідний рік щодо медичного огляду осіб, який організовується ТЦК та СП, лікарями, які входять до складу ВЛК при ТЦК та СП. При цьому особам віком до 45 років видається направлення з метою визначення їх придатності до служби у Десантно-штурмових військах, підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті. (пункт 3.1. Розділу ІІІ Положення №402).

Постанови ВЛК при ТЦК та СП щодо військовозобов`язаних приймаються згідно з главою 20 цього розділу.

Постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про придатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються довідками ВЛК (додаток 4 до цього Положення). У разі прийняття постанови про придатність до військової служби, документи з результатами проходження військовозобов`язаним медичного огляду (картка обстеження та медичного огляду, висновки лікарів, супровідні документи) доставляються до районного (міського) ТЦК та СП за місцем перебування військовозобов`язаного на обліку не пізніше наступного дня після закінчення медичного огляду. Електронний документ з постановою ВЛК щодо придатності військовозобов`язаного до проходження військової служби передається з ІКС до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. (пункт 3.8. Розділу ІІІ Положення №402).

Як зазначає позивач, у спірних правовідносинах порушеним є право позивача на належну процедуру його призову на військову службу під час мобілізації.

При цьому суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права - визнання нечинним та сканування наказу в/ч про зарахування до особового складу та зобов`язання виключити із списків особового складу в/ч - є неефективним, адже не вирішує правомірності акту, який приймається за результатом проведеної процедури призову позивача на військову службу.

Суд наголошує, що відновлення порушеного права повинно відбуватися в межах спірних правовідносин, відповідно, за участю їхніх учасників. Водночас зобов`язання військової частини фактично звільнити позивача з військової служби виходить за межі правовідносин між в/ч та позивачем щодо порядку його призову на військову службу під час мобілізації, яка є предметом розгляду в цій справі.

До того ж, факт не проходження позивачем медичного огляду під час його призову не є свідченням непридатності позивача до військової служби та не є підставою для звільнення позивача з військової служби відповідно до статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, яка визначає виключний перелік таких підстав.

Таким чином, позовна вимога про зобов`язання військової частини виключити позивача із списків особового складу не відповідає суті порушеного права позивача, а задоволення цієї вимоги не призведе до поновлення такого права.

У контексті вказаного варто наголосити, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

Аналогічно проведення медичного огляду позивача військово-лікарською комісією в порядку, визначеному Положення №402, також не впливатиме на відновлення порушеного права позивача в контексті порушеної процедури призову позивача на військову службу, яка є, власне, предметом спору в цій справі.

Отже, доводи позовної заяви щодо обрання такого способу захисту, як протиправність проведення медичного огляду позивача військово-лікарською комісією для усунення порушення порядку проведення призову його на військову службу, суд уважає необґрунтованими з огляду на неможливість відновлення порушеного права позивача.

Вказані висновки відповідають викладеним в постанові Верховного Суду від 05.02.2025 року справі 160/2592/23.

З огляду на вказане, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, оскільки доводи позивача про незаконність призову на військову службу під час мобілізації на особливий період не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Однак, суд вважає за доцільне, зазначити, що оскільки обраний позивачем спосіб захисту не передбачено законом та/або він є неефективним для захисту порушеного права в таких правовідносинах, позивач не позбавлений права звернутися з рапортом та встановленим порядком завіреними копіями підтверджуючих документів до командира військової частини НОМЕР_4 з метою підтвердження підстав для звільнення з військової служби у разі не бажання останнього продовжувати військову службу.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень (частина перша статті 5 КАС України).

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає в захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно заявника.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, норми чинного на час виникнення спірних правовідносин законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволені позову.

При розв`язанні спору, суд, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 22.02.2007р. у справі Красуля проти Росії, від 05.05.2011р. у справі Ільяді проти Росії, від 28.10.2010р. у справі Трофимчук проти України, від 09.12.1994р. у справі Хіро Балані проти Іспанії, від 01.07.2003р. у справі Суомінен проти Фінляндії, від 07.06.2008р. у справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії); надав оцінку усім юридично значимим факторам, доводам і обставинам справи; дослухався до усіх ясно і чітко сформульованих та здатних вплинути на результат вирішення спору аргументів сторін; вичерпно реалізував існуючі правові механізми з`ясування об`єктивної істини; у достатньому поза розумним сумнівом обсязі виклав власні мотиви тлумачення змісту належних норм права, оцінки обставин справи та аргументів сторін.

Інші аргументи сторін не є визначальними для вирішення даної справи та не спростовують висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат має бути проведений відповідно до ст.ст.132-139 КАС України.

Керуючись ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рубан В.В.