Справа № 705/1739/25
Суддя: Піньковський Р. В.
Дата ухвалення: 2025-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/1739/25
2-а/705/50/25 РІШЕННЯ
10 липня 2025 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Піньковського Р.В.
при секретарі Романовій О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання постанови протиправною та скасування рішення,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення від 05.03.2025 за №242.
Згідно даної постанови 05.03.2025 працівниками поліції позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оформлення військо-облікових документів та належної постановки на військовий облік. Згідно перевірки бази даних системи Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «Оберіг» встановлено, що позивач перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 .
05.03.2025 позивач відмовився від отримання направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я №3/1039 та відмовився від отримання повістки до ІНФОРМАЦІЯ_2 №2/1039 з метою уточнення своїх персональних даних та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Вважає свої права порушеними, а постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню оскільки матеріали справи не містять належних доказів, що оскаржувана постанова прийнята в спосіб, який передбачений нормами КУпАП. Зокрема, в оскаржуваній постанові зазначаються посилання на протокол №242 від 05 березня 2025 року, однак відповідно до ч.5 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст.210, 210-1 КУпАП, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Пунктом 27 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації в особливий період, що затверджений Постановою КМУ №560 від 16.05.2024 встановлено, що під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою, зокрема проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
З вищевикладеного слідує, що обов`язок військовозобов`язаного прибувати до ТЦК та СП (зокрема і для проходження ВЛК) виникає лише після виклику (отримання повістки).
Пунктом 40 Постанови №560 передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото та відеофіксації представником територіального центру комплектув0ання та соціальної підтримки або поліцейським. Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі вручення повістки є особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повісток (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки (п.41 Постанови №560)
В протоколі про адміністративне правопорушення №242 від 05.03.2025 та оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення №242 від 05.03.2025 відповідач вказує про порушення позивачем ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-ХІІ, у зв`язку із тим, що позивач відмовився від отримання направлення на медичний огляд та повістки про уточнення своїх персональних даних та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби на 05.03.2025.
Проте, протокол та оскаржувана постанова не містять відомостей про те, що позивач не з`явився за викликом ТЦК та СП, не виконав рішення з проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Відмова ж особи від отримання повістки не є порушенням обов`язків, що передбачені у вказаній нормі.
Таким чином покликання на порушення позивачем ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» є безпідставним. Відомостей про порушення позивачем будь-яких інших норм законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію для цілей притягнення позивача до відповідальності за ст.210-1 КУпАП матеріали справи, протокол або ж оскаржувана постанова не містять.
Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадян зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
В протоколі в розділі «до протоколу додається» відповідач вказав, що до протоколу додається копія повістки з розпискою про отримання повістки №2/1039 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про виклик за повісткою о 22 годині 00 хвилин 05.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Звертає увагу, що протокол №242 складений 20.30-20.50, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від отримання направлення для встановлення придатності для проходження військової служби за станом здоров`я №2/1039 з метою уточнення своїх персональних даних та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби чим уже порушив вимоги абз.4 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Проте повістка до ІНФОРМАЦІЯ_2 №2/1039 з метою уточнення своїх персональних даних та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби була видана на 05.03.2025 року на 22.00 год. і станом на 20.30-20.50 адміністративне правопорушення вчинене не було.
Крім того, позивач знаходився в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 22.00 05.03.2025, про що свідчить постанова про притягнення до адміністративної відповідальності тобто вимоги повістки позивачем були виконані, він з`явився на дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначені в повістці.
Згідно пунктів 39, 88-90 Порядку проведення призову громадян на військову службу підчас мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 560) на основі результатів проведення медичного огляду та професійно- психологічного відбору резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, у територіальному центрі комплектуванні та соціальної підтримки під особистий підпис вручається повістка щодо призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби (пункт 88).
Резервісти та військовозобов`язані, які отримали повістку щодо призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби, прибувають у строк та місце, зазначені в повістці для відправлення до військової частини (установи) (пункт 90). У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання такої повістки або невиконання вимог щодо прибуття для відправлення до військової частини (установи) у визначений у повістці час та місце такі особи несуть відповідальність відповідно до КК України (пункт 89).
Аналіз викладеного свідчить, що резервісти та військовозобов`язані мають обов`язок з`явитися у зазначені в повістці місце та строк. У свою чергу, хочу наголосити на тому, що норми чинного законодавства, не містять приписів про обов`язок особи отримати повістку про виклик до відповідного ТЦК та СП.
Таким чином, сама лише відмова особи від отримання повістки щодо уточнення своїх персональних даних та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби не є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зокрема частини першої статті 22 Закону № 3543-Х1І, як про це помилково вказано у протоколі та постанові про адміністративне правопорушення.
Також з вищевикладеного вбачається, що повістка виписана день у день з протоколом - 05.03.2025.
Так протокол №242 складений 20.30 - 20.50 в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від отримання направлення для встановлення придатності для проходження військової служби за станом здоров`я №2/1039.
Також ОСОБА_1 була видана повістка про виклик на 22.00 годині 05.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 №2/1039 з метою уточнення своїх персональних даних та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби від отримання якої він теж відмовився.
У долученому відповідачем протоколі зазначено, що датою та часом вчинення адміністративного правопорушення є 05.03.2025 о 20:30. Розгляд справи призначено о 22:0 05.03.2025 року, тобто в той же день, що є абсолютно неприпустимим.
Згідно ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочні розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалі справи. Законами України може бути передбачено й інші строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст.277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративно відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративне правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.
Отже, нормами КУпАП, зокрема ст.277 КУпАП не передбачено такої процесуальної дії як «прискорення розгляду справи». Проте, під примусом працівників ІНФОРМАЦІЯ_5 та С Позивачем була написана заява про прискорення розгляду справи.
Однак, така заява з таким проханням до ІНФОРМАЦІЯ_2 не була конкретизовані щонайменше у часових рамках, що свідчить про процесуальну невизначеність, а, отже, недостатньо обґрунтованою, а тому справа не могла бути розглянутою, щонайменше ніж через три дні з дня оповіщення про розгляд адміністративної справи, що є порушенням процесуального Закону.
Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.
Приписами КУпАП встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Постанову було винесено через годину після складання протоколу, у зв`язку із чим він не міг скористатися своїми правами, передбаченими Конституцією України та КУпАП, зокрема, подавати заперечення, звернутися за правничою допомогою до адвоката.
Зазначені обставини вказують на нівелювання процесуальних прав позивача та на порушення процедури розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, що свідчить про протиправність оскаржуваної постанови та є самостійною, безумовною підставою для її скасування.
З огляду на зазначене, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення та наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП закрити.
Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнають та просять відмовити у повному об`ємі, посилаючись на наступне.
Відповідно до оскаржуваної постанови № 242 від 05.03.2025 позивач військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , притягнений до відповідальності за ухилення від виконання ПРАВИЛ військового обліку, за не проходження ним медичного огляду з метою визначення придатності до військової служби під час дії воєнного стану та триваючої мобілізації.
Більше того, позивач військовозобов`язаний громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у своєму позові та згідно оскаржуваної постанови визнає, що будучи зареєстрованим в АДРЕСА_1 , у порушення ПРАВИЛ військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, за місцем фактичного проживання АДРЕСА_2 , на облік військовозобов`язаних осіб в ІНФОРМАЦІЯ_6 не став.
Зазначене свідчить про систематичне невиконання військовозобов`язаним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ПРАВИЛ військового обліку, очевидно з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, особливого періоду, невиконання ним конституційного обов`язку по захисту Вітчизни. Надання ОСОБА_1 направлення на проходження медичного огляду відбувалось із аудіо відео фіксацією.
Так, відповідно до ч. 1-3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку. Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджені постановою КМУ №1487 від 30.12.2022.
Перелік із 34 пунктів персональних даних, які на виконання Правил військового обліку призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні надавати до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначені у ст.7 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів». Строк і порядок надання військово-облікових даних визначений Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені у додатку №2 до постанови КМУ №1487 від 30.12.2022.
Відповідно до пп. 10-1) п.1 ПРАВИЛ (ПКМУ), та п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (ПКМУ №560 від 16.05.2024), військовозобов`язаний ОСОБА_1 повинен був уточнити свої військово-облікові дані протягом 60 днів.
Зазначеному обов`язку уточнити свої військово-облікові дані протягом 60 днів приділялась значна увага. У засобах масової інформації тривалий час щоденно неодноразово про це наголошувалось. Окрім того, Відповідно до пп.4) п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (ПКМУ №1487 від 30.12.2022, додаток №2) військовозобов`язаний ОСОБА_1 (позивач у справі), зобов`язаний пройти медичний огляд, що він не робив.
Звертають увагу суду на положення п. 3.8 ПОЛОЖЕННЯ про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008, та п. 69 постанов КМ №560 від 16.05.2024, де зазначено наступне: постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду; особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово лікарську комісію; громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством)
Таким чином, надання своїх військово-облікових/персональних даних у встановлені строки є обов`язком позивача ОСОБА_1 . Однак, за наявними в ІНФОРМАЦІЯ_6 даними та відомостями АІТС «ОБЕРІГ» військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , медичний огляд не проходив, що є порушенням Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов у повному об`ємі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечення викладені у відзиві підтримує у повному обсязі та просить відмовити у задоволенні позову.
Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно із вимогами частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
За приписами ст. ст. 72, 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Згідно зазначеної постанови 05.03.2025 року близько 20:00 години ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для оформлення військово-облікових документів та належної постанови на військовий облік. Згідно інформації з АІТС «Оберіг» ОСОБА_1 , перебуває на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_3 (саврань) в картотеці «Вільні залишки». Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1
Причиною притягнення до відповідальності вказано наступне: ОСОБА_1 , 05.03.2025 року о 20:30 годині перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_6 відмовився від отримання направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я №2/1039, у зв`язку з чим стрільцем роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_3 та оператором мобілізаційного відділення старшим солдатом ОСОБА_4 було складено акт відмови від отримання направлення для встановлення придатності до проходження військової служби. Також ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки №2/1039 про виклик о 22.00 годині 05.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, у зв`язку з чим було складено акт відмови від отримання повістки. Дані дії ОСОБА_1 були зафіксовані на стаціонарну відеокамеру розміщену на робочому місці в кабінеті №4/1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . З даними актами ОСОБА_1 ознайомлений та отримав копії.
ОСОБА_1 на розгляді адміністративної справи о 22.00 год. 05.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 кабінет №4/2 був присутній.
ОСОБА_1 станом на 05.03.2025 від отримання направлення №2/1039 для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я відмовився, військово-лікарську комісію не пройшов, підтверджуючих документів (довідки, картки обстеження та медичного огляду) до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надав.
Своїми діями порушив вимоги: абзац 4 ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію»;ч.1-3 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», пп.4) п.1 ч.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, Указ Президента України №69/2022 від 24.02.2022 та №69/2022 від 24.02.2022.
Відповідно до акту відмови від отримання повістки від 05.03.2025, складеного оператором мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відмовився від отримання повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 05.03.2025 року на 22.00 год., з метою уточнення своїх персональних даних та проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Відповідно до акту відмови від отримання направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я від 05.03.2025, складеного оператором мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_1 відмовився від отримання направлення №2/1039 від 05.03.2025 для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в зв`язку призовом на військову службу під час мобілізації в особливий період.
У поданому до суду позові, позивач вказує на те, що підстав для притягнення його адміністративної відповідальності за правопорушення відсутні, а ухвалена постанова відповідача підлягає скасуванню, оскільки було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення через позбавлення його можливості скористатись наданими йому законом правами при розгляді справи.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжено.
Статтею 1 Закону України "Про оборону України" від 06грудня 1991 року N 1932-XII визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року N 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації. Положеннями Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
В п. 1 ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зазначено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року N 3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року N 3543-XII у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, визначає, зокрема, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.
Пунктом 74 вказаного Порядку встановлено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Військовозобов`язаний та резервіст, який виявив бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ним військовій частині, направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або командиром військової частини.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Отже, проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність, однак військовозобов`язаний може пройти ВЛК на збірних пунктах районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я, але за наявності направлення на військово-лікарську комісію.
Згідно ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Відповідно приписів ст.1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 7 КУпАП, встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Статтями 33, 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно ст.277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочні розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалі справи. Законами України може бути передбачено й інші строки розгляду справ про адміністративні правопорушення.
При цьому повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк (ст. 277-2 КУпАП).
Таким чином, аналізуючи вищенаведені правові положення, суд приходить до висновку, що у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення особа, яка притягується до адміністративної відповідальності повинна бути повідомлена не пізніше як за три доби до дати розгляду справи. У процесі розгляду справи особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, має право користуватися правами передбаченими ст. 268 КУпАП.
Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Судом встановлено, що позивача, всупереч вимогам чинного законодавства, не було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено 05.03.2025 о 20 годині 30 хвилин, а повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 для розгляду справи призначено на 05.03.2025 року на 22 годину 00 хвилин, чим позбавлено останнього прав, гарантованих Конституцією України та ст. 268 КУпАП.
Суд при цьому зазначає, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право саме завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо. Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується тільки інформуванням особи про час та місце розгляду справи, але і дотриманням відповідного строку такого інформування.
Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП). Одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості. Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для встановлення "обґрунтованості висунутого обвинувачення" у справі мають міститися достатньо переконливі, чіткі і узгоджені між собою докази по усім епізодам обвинувачення, які в сукупності доводять винність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, згідно з принципом доведеності вини "поза розумним сумнівом".
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності, не було надано належних та допустимих доказів, які спростовують наведені позивачем факти порушення порядку прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, тому суд не враховує заперечення надані відповідачем у відзиві.
Крім цього, з урахуванням досліджених судом доказів суддів наголошує, що факт відмови ОСОБА_1 від отримання повістки, а так само і обставини наявності/відсутності у неї бронювання на період мобілізації, не позбавляють таку особу обов`язку прибути до ТЦК у встановлений у повістці строк. Проте, сам лише факт відмови від отримання повістки не створює склад правопорушення, зокрема у частині явки у визначений строк до ТЦК. Аналогічна правова позиція виснувана Шостим апеляційним адміністративним судом у постанові від 25 квітня 2024 року по справі №759/1018/24.
За вказаних обставин в діях ОСОБА_1 , які прийняті до уваги службовою особою при винесенні оскаржуваної постанови як підстави для притягнення до відповідальності, не міститься достатніх ознак вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.
У ч.1 ст.8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч.1ст.129 Конституції України, ч. 1 ст. 6 КАС України).
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Оскільки судом встановлено процесуальні порушення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що мало наслідком ухвалення постанови №242 від 05.03.2025 відносно ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками ч.3 ст.210-1 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн, отже, з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 605,60 грн.
Керуючись, ст. ст. 7, 9, 251, 268, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 268, 286 КАС України, суд
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання постанови протиправною та скасування рішення задовольнити.
Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ознаками ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) сплачений судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 15.07.2025.

Суддя: Р. В. Піньковський