Справа № 165/510/25
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/510/25
Провадження № 2-а/165/10/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2025 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,
за участю секретаря Король І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,-
Представник позивавача адвокат Свередюк Ю.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.
Із постанови про накладення адміністративного стягнення вбачається, що ОСОБА_1 , який був позбавлений права керувати транспортними засобами постановою судді Нововолинського міського суду, керував транспортним засобом 30.01.2025, чим порушив вимоги п. 2.1а Правил дорожнього руху України.
Пунктом 1.10 Правил дорожнього руху передбачено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.
Згідно п. 2.1а Правил дорожнього руху України, водій повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засрьрм відповідної категорії.
Диспозиція частини четвертої статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
У пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
У постанові від 20.02.2019 року Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду в рамках справи№404/4467/16-а зазначено, що само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Мотивуючи підставу оскарження постанови, представник вказує, що 30 січня 2025 року ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції перебував на сидінні пасажира, тому не був водієм у розумінні п. 1.10 Правил дорожнього руху, що виключає адміністративну відповідальність, передбачену ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція КСУ відповідає і правовій позиції ЄСПЛ, який у своєму рішенні Маліге проти Франції від 23.09.1998 р. визнав кримінально - правовий зміст адміністративного правопорушення, за яке передбачена санкція у виді позбавлення права керування транспортним засобом, що вимагає додержання процедурних гарантій, визначених Конвенцією і викладених у Рекомендації № R (91), зокрема: забезпечення права особи на захист, в тому числі: знати про можливість застосування адміністративної санкції та про факти, які ставляться їй у провину; мати достатньо часу для підготовки свого захисту; отримати інформацію про характер доказів, зібраних проти неї; обов`язок адміністративного органу нести тягар доказування є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення.
З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення, свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у постанові про адміністративне правопорушення, наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, його представник адвокат Свередюк Ю.А. подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача. Позов підтримала, просила його задоволити з підстав, наведених у ньому.
Представник відповідача - Головного управління Національної поліції України у Волинській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Надав суду заперечення на позовну заяву у справі про порушення правил дорожнього руху та DVD-диск з відеозаписом зупинки транспортного засобу від керуванням ОСОБА_1 30.01.2025 і копію постанови судді Іваничівського районного суду Волинської області від 15.04.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні 30.01.2025 адміністративного правопрушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП. Просив у задоволенні адміністративного позову відмовити з підстав, викладених у запереченнях на позовну заяву. (а.с.9-36).
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами письмові докази, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З досліджених судом відеозаписів, що надані представником відповідача до заперечень, встановлено, що ОСОБА_1 30.01.2025, після зупинки працівниками поліції транспортного засобу, який до цього перебував в русі, пересів з водійського сидіння на пасажирське. Також достотвірно встановлено, що окрім ОСОБА_1 , інших осіб у автомобілі не перебувало, ніхто салон транспортного засобу, після його зупинки працівниками поліції, не покидав.
Крім того, до заперечень, представником відповідача додано копію постанови судді Іваничівського районного суду Волинської області від 15.04.2025 у справі про адміністративне правопрушення №156/142/25, якою ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він повторно, а саме 30.01.2025, о 02.05 год в селі Осмиловичі по вулиці Молодіжній керував автомобілем марки «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння і від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, відмовився, від керування транспортним засобом, відсторонений. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.
Отже, за результатами дослідження доказів, твердження позивача на заперечення обставин , викладених у оспорюваній постанові, повністю спростовані представником відповідача, який належними і допустимими доказами довів факт керування позивачем 30.01.2025 автомобілем марки «Renault Dokker», реєстраційний номер НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами постановою Нововолинського міського суду Волинської області .
Положеннями ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 КАС України, достовірні є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Зважаючи на те, що представник відповідача довів факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3964970 від 30.01.2025 необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.
Ст. 280 КУпАП зазначає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.
Згідно ч.5 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, в тому числі до інформації, визначеної ст. 7 цього Закону.
Відповідно до п. п. 1, 3, 8 ч. 2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Відповідно до вимог ч. 1 ст.9, ч. 1 ст.77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За ст.245 КУпАП України завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень,дій бездіяльності суб`єктів влажних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу про адміністративне правопорушення на новий розгляд;
3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4)змінити захід стгнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на викладене, з врахуванням з`ясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідач довів факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА, №3964970 від 30.01.2025 необхідно залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.
Керуючись статтями 2, 5, 7, 9, 77, 205, 242-246, 255, 268, 269, 271, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Головуючий суддя підпис О.Р. Ференс-Піжук