Справа № 160/4141/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2025 року м. Дніпросправа № 160/4141/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.,

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року (суддя Ільков В.В., повне судове рішення складено 15 квітня 2025 року) в справі № 160/4141/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 листопада 2023 року №0-0465-UА0033698 про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 10 278,00 грн за 2021 рік.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставини, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апелянт зазначає, що податкове повідомлення-рішення контролюючим органом на його адресу не направлялось, у зв`язку з чим йому не вручено, тому він був позбавлений можливості сплатити встановлену суму податкового зобов`язання чи оскаржити рішення контролюючого органу чи надати документи.

Оскільки податкове повідомлення-рішення не вручено йому через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків, тому відсутні підстави вважати, що сума податкового боргу є узгодженою.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у приватній власності позивача перебуває нежитлове приміщення загальною площею 171,3 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1, право власності 05.09.2019 року.

На підставі відомостей Державного реєстру речових прав та даними інформаційно - комунікаційної системи ДПС України контролюючим органом в автоматичному режимі здійснено нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів, за 2021 рік.

З урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2021 року, (6000,00 грн) розмір податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з січня 2021 року по нежитловій та житлової нерухомості, яка перебуває у власності фізичних осіб, складає 60.0 грн./м2 (6000,0 грн. х 1%).

Контролюючим органом по об`єкту оподаткування - нежитлове приміщення, загальною площею 171,3м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позивачу нарахувані податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік у розмірі 10278,00 грн. (171,3 м2 х 60,00 грн) за податковим повідомленням-рішенням (форма Ф) від 14.11.2023 року №0-0465-UA0033698.

Податкове повідомлення-рішення надіслано позивачу засобами поштового зв`язку Укрпошта рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника: АДРЕСА_2 .

Лист АТ Укрпошта повернено контролюючому органу з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання 28.12.2023 року.

Рішенням Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року №12/27 Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на території міста (далі - Рішення №12/27) встановлено ставку податку по нежитловій та житлової нерухомості (для зони 1), яка перебуває у власності фізичних осіб, в розмірах 1% мінімальної заробітної плати станом на 1 січня звітного податкового року за 1 кв.м бази оподаткування.

Згідно з приміткою 1 до рішення №12/27 до 1 зони відноситься центральна частина міста, зокрема, вулиця Шмідта, де розташований об`єкта нерухомості ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для нарахування позивачу як власнику майна, що є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, грошового зобов`язання за 2021 рік.

Суд першої інстанції відхилив доводи позивача про порушення відповідачем процедури направлення податкового повідомлення-рішення, пославшись на те, що згідно з даними Державного реєстру фізичних осіб щодо реєстраційних даних з 25.02.1998 адреса реєстрації фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ): АДРЕСА_2 , а з 17.05.2024 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , тобто контролюючим органом процедура надсилання/вручення ППР проведена без порушень норм Податкового кодексу.

Тому суд першої інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 14.11.2023 року №0-0465-UA0033698 про визначення податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2021 рік у сумі 10278,00 грн, надіслане позивачу на адресу: АДРЕСА_2 , вважається врученим належним чином.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником об`єкта нерухомого майна нежитлового приміщення, загальною площею 171,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності - 1/1, право власності зареєстровано 05 вересня 2019 року, що підтверджено інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області 14 листопада 2023 року прийнято податкове повідомлення-рішення №0-0465-UA0033698 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2021 рік в сумі 10 278,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення направлено контролюючим органом рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу на адресу: АДРЕСА_2 , повернуто на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області з відміткою установи поштового зв`язку «за закінченням встановленого строку зберігання».

Спірним в цій справі є питання правомірності податкових повідомлень-рішень у контексті дотримання контролюючим органом процедури їх направлення платнику податку.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України (далі ПК України) встановлено, що платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування згідно з положеннями підпункту 266.2.1 пункту 266.2 цієї статті є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування відповідно до підпункту 266.3.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

За положеннями підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Як встановлено підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до ?підпунктів "а" або ?"б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до ?підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту "в" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України установлено, що об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, розташованого за адресою: вул. Шмідта, 35 (Центральний, Чечелівський райони), м. Дніпро, що доведено інформацією, що міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Отже, ОСОБА_1 є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що власне й не спростовується позивачем.

Єдиною підставою позову та доводом апелянта в обґрунтування протиправності податкового повідомлення-рішення є порушення контролюючим органом процедури направлення податкового повідомлення-рішення та неотримання позивачем рішення контролюючого органу.

Податкове повідомлення-рішення надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за адресою: АДРЕСА_2 , однак поштове відправлення не вручено адресату та повернуто відділенням поштового зв`язку із відміткою про невручення (за закінченням терміну зберігання).

Статтею 56 ПК України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до пункту 58.2 статті 58 ПК України форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Аналогічні приписи містить Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204 (у редакції наказу від 31 грудня 2020 року № 846), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за №124/28254.

Оскільки податкові повідомлення-рішення направлені платнику податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою позивача, а поштові відправлення повернуті з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», тобто контролюючим органом дотримано приведений порядок, тому вважається, що податкові повідомлення-рішення вважаються врученими платнику податку.

Стосовно правильності зазначення податкової адреси позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Пунктом 70.1 статті 70 ПК України встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є: громадянами України; іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні; іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов`язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України, або набули статусу електронного резидента (е-резидента).

За положеннями пункту 70.2 статті 70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація, зокрема, прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (у разі внесення інформації про особу до Єдиного державного демографічного реєстру).

За приписами пункту 70.6 статті 70 ПК України органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи внутрішніх справ, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб зобов`язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця.

Порядок подання такої інформації та взаємодії суб`єктів інформаційних відносин визначається Кабінетом Міністрів України.

Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 70.7 статті 70 ПК України).

На підставі пункту 70.7 статті 70 Податкового кодексу України наказом Міністерства фінансів України №822 від 29 вересня 2017 року затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб-платників податків (далі Положення № 822), яким визначається порядок повідомлення податкового органу про виникнення змін у даних, які вносяться до обліком картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті).

Згідно з пунктом 1 розділу VI Положення № 822 фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки/Повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін у порядку, визначеному цим Положенням.

Пунктом 1 розділу ІХ Положення № 822 встановлено, що фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання заяви за формою № 5ДР (додаток 12). Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання. Фізичні особи, які тимчасово перебувають за межами населеного пункту проживання, подають зазначені заяви особисто або через представника до будь-якого контролюючого органу. Для заповнення заяви використовуються дані документа, що посвідчує особу, та інших документів, які підтверджують зміни таких даних. У заяві за формою №5ДР в обов`язковому порядку зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків.

Відтак, виходячи з приведених приписів ПК України, на фізичну особу - платника податків покладено обов`язок із повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси.

Згідно з інформацією, що міститься в ІТС «Податковий блок», станом на момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення (14 листопада 2023 року) податкова адреса ОСОБА_1 за даними Державного реєстру фізичних осіб - м. Дніпро, проп. Богдана Хмельницького ( АДРЕСА_2 .

Позивачем не подано суду доказів того, що ним подавалась до контролюючого органу інформація про зміну місця проживання/реєстрації, як того вимагають положення пункту 70.7 статті 70 ПК України та Положення №822.

Зважаючи на те, що позивачем не подавались органам державної податкової служби заява або інші документи про зміну власної податкової адреси на момент формування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, відповідачем правомірно направлено податкове повідомлення-рішення за податковою адресою, яка містилась в базах ДПС та ДРФО, а саме: АДРЕСА_2 .

Відтак, судом не встановлено порушення відповідачем процедури прийняття та направлення платнику податку податкового повідомлення-рішення, відповідно, висновок суду першої інстанції про правомірність податкового повідомлення-рішення, що є предметом судового контролю в цій справі, в контексті підстав позову є обґрунтованим.

Крім того, суд зауважує, що порушення процедури направлення податкового повідомлення-рішення, якщо б таке порушення й було допущено контролюючим органом, не тягне за собою протиправності податкового повідомлення-рішення як рішення контролюючого органу, а може лише вказувати на неузгодженість суми податкового зобов`язання, що має правове значення, зокрема, у питанні виконання платником податку обов`язку зі сплати узгодженої суми податкового зобов`язання.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року в справі № 160/4141/25 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року в справі № 160/4141/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 31 липня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 31 липня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко