Справа № 750/8410/25
Суддя: Косенко О. Д.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/8410/25
Провадження № 2-а/750/210/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Косенка О.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника командира роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДПП Остренка Юрія Борисовича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до заступника командира роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДПП Остренка Юрія Борисовича (далі Відповідач 1) та Департаменту патрульної поліції (далі Відповідач 2) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої позовні вимоги Позивач обгрунтовував тим, що Відповідач 1- заступник командира роти № 3 БУПП в Чернігівській області Остренок Юрій Борисович 10.06.2025 виніс відносно Позивача постанову серії ЕНА № 4941392 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідно до якої на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Згідно з постановою, підставою для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, стало те, що 10.06.2025 в м. Чернігів, по вул. Кільцева, 39, Позивач керував електричним транспортним засобом електромотоциклом EARTH, який був незареєстрований у встановленому законом порядку в уповноваженому органі МВС та при цьому не мав права керування відповідним транспортним засобом.

Натомість Позивач стверджує, що згідно п. 1.10 ПДР України механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Оскільки потужність належного йому транспортного засобу становить менше 3 кВт, Позивач не погоджується зі спірною постановою, вважає її протиправною і такою, що має бути скасована.

Ухвалою суду від 26.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторонам надано строк для подачі заяв по суті справи.

Відповідач 2 через канцелярію суду 21.07.2025 надав відзив, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог, вказавши, що згідно положень ст. 1 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1969 року, яка ратифікована Указом Президії BP УРСР № 2614-V1II від 25.04.74, термін «мотоцикл» означає будь-який двоколісний транспортний засіб з коляскою або без неї, що має двигун. Договірні сторони можуть у своєму національному законодавстві прирівнювати до мотоциклів триколісні транспортні засоби, маса яких без навантаження не перевищує 400 кг.

Згідно п. 1.10 ПДР України механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт; мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг.

У визначені терміну «механічний транспортний засіб» Конвенція та норми національного законодавства узгоджуються між собою та відносять до вказаної категорії всі транспортні засоби з двигуном, крім велосипедів з підвісним двигуном та транспортних засобів, які не наділені технічними характеристиками мопеда (національне законодавство).

Отже транспортний засіб, конструктивна швидкість якого перевищує 50 км/год, слід відносити до категорії механічних транспортних засобі та вважати «мотоциклом».

Відповідно до ч. 3 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Відповідно до п. 2.9 в) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС.

Згідно п. 2.4. а) ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР. Положення п. 2.1 а) ПДР вказує на те, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія. Відповідно до пункту 2.13 ПДР, право на керування транспортними засобами особам може бути надано на транспортні засоби, які належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт; А - мотоцикли, у тому числі з боковим причепом, та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше або електродвигун потужністю 4 кВт і більше.

Враховуючи, що максимальна швидкість транспортного засобу EARTH складає 120 км/год , а двигун має потужність 2999 Вт., то такий транспортний засіб з урахуванням положень Конвенції слід віднести до типу транспортного засобу «Мотоцикл», таким чином, водій, що керує даним транспортним засобом, повинен мати відкриту категорію А.

Також Відповідач 2 звертає увагу суду на те, що у 2023 році Законом України «Про деякі питання використання транспортних засобів, оснащених електричними двигунами, та внесення змін до деяких законів України щодо подолання паливної залежності і розвитку електрозарядної інфраструктури та електричних транспортних засобів» було розширено перелік транспортних засобів та здійснено їх законодавче врегулювання. Вказаним Законом вводяться такі поняття як: «електричний колісний транспортний засіб», «легкий персональний електричний транспортний засіб», «низькошвидкісний легкий електричний транспортний засіб», та інші. Вищевказані терміни були також закріплені у Законі України «Про автомобільний транспорт».

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідач 1 - заступник командира роти № 3 БУПП в Чернігівській області ОСОБА_2 10.06.2025 виніс відносно Позивача постанову серії ЕНА № 4941392 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідно до якої на Позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн (а.с. 5).

За змістом постанови, 10.06.2025 року о 16 год. 45 хв. в м. Чернігів, по вул. Кільцева, 39, гр. ОСОБА_1 керував електричним транспортним засобом електромотоциклом EARTH, потужністю двигуна 3000 Вт, який був незареєстрований у встановленому законом порядку в уповноваженому органі МВС, чим порушив п. 2.9 в ПДР, та при цьому не мав права керування відповідним транспортним засобом, чим порушив п. 2.1 а) ПДР.

Згідно з поясненнями Позивача від 10.06.2025, він не погодився з притягненням до адміністративної відповідальністю, з огляду на те, що потужність належного йому транспортного засобу не передбачає здійснення його державної реєстрації та отримання водійського посвідчення (а.с 31).

Згідно з Технічним паспортом пристрою - електромотоцикла EARTH, серійний номер 146, його максимальна швидкість складає 120 км/год , а двигун має потужність 2999 Вт (а.с. 6, 6 зворот).

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін, суд доходить висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Так, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Відповідно до п. 2.9 в) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС …

Статтею 16 Закону України Про дорожній рух визначено, що водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до пп. а п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У пункті 1.10 ПДР України наведені терміни, що використовуються у Правилах дорожнього руху та мають наступне значення:

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керування транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі;

- транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів;

- механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт;

- мопед - двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт;

Відповідно до п. 2.13 ПДР України до транспортних засобів категорії А1 відносяться мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне відповідальність у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Так, за матеріалами справи встановлено, що Позивач керував ТЗ без реєстрації транспортного засобу та без посвідчення водія категорії А1, тобто не маючи права керування таким ТЗ, чим порушив п. 2.1. а. та 2.9 в ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

При цьому, транспортний засіб - електромотоцикл EARTH з потужністю електродвигуна 2999 Вт за своїми технічними характеристиками не відповідає визначенню механічного транспортного засобу .

Разом з тим, порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами врегульовано «Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого Постановою КМУ № 340 від 08.05.1993 (надалі - Положення).

Відповідно до п. 2 Положення, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.

Згідно п. 3 Положення, керувати мопедами, моторолерами та іншими двоколісними (триколісними) транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. сантиметрів або електродвигун потужністю до 4 кВт, дозволяється за наявності посвідчення водія категорії А1.

Диспозицією ч. 2 ст. 126 КУпАП встановлено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Отже, наведеними положеннями встановлений обов`язок водія мати посвідчення водія категорії А1 при керуванні мопедами, моторолерами та іншими двоколісними транспортними засобами, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

При цьому, за наведеними вище визначеннями, водіями вважаються не лише особи, які керують механічними транспортними засобами, тобто, які обладнані електродвигуном потужністю понад 3 кВт, а й тими транспортними засобами, які не перевищують таких параметрів потужності.

З огляду на вищевикладене, відповідно до п.2.13. ПДР, п.3 Положення, Позивач для керування транспортним засобом, обладнаним електродвигуном потужністю до 4 кВт, зобов`язаний мати посвідчення водія, щонайменше, категорії «А1» та, у відповідності до п.2.4.а) ПДР, ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія відповідної категорії.

Окрім того, суд вважає такими, що заслуговують на увагу посилання представника Відповідача 2 у відзиві на позов на положення ст. 1 Конвенції про дорожній рух від 08.11.1969 року, яка ратифікована Указом Президії BP УРСР № 2614-V1II від 25.04.74, згідно з яким термін «мотоцикл» означає будь-який двоколісний транспортний засіб з коляскою або без неї, що має двигун. Договірні сторони можуть у своєму національному законодавстві прирівнювати до мотоциклів триколісні транспортні засоби, маса яких без навантаження не перевищує 400 кг.

Згідно п. 1.10 ПДР України механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси га транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт; мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт; мотоцикл - двоколісний механічний транспортний засіб з боковим причепом або без нього, що має двигун з робочим об`ємом 50 куб. см і більше. До мотоциклів прирівнюються моторолери, мотоколяски, триколісні та інші механічні транспортні засоби, дозволена максимальна маса яких не перевищує 400 кг.

У визначені терміну «механічний транспортний засіб» Конвенція та норми національного законодавства узгоджуються між собою та відносять до вказаної категорії всі транспортні засоби з двигуном, крім велосипедів з підвісним двигуном та транспортних засобів, які не наділені технічними характеристиками мопеда (національне законодавство).

Пунктами 1 та 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» передбачено, що чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в ycтaнoвлeнoму порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Системний аналіз вищевказаних норм свідчить про те, що транспортний засіб, конструктивна швидкість якого перевищує 50 км/год, слід відносити до категорії механічних транспортних засобі та вважати «мотоциклом».

Отже, у будь-якому випадку, Позивач, керуючи транспортним засобом - електромотоциклом EARTH з потужністю електродвигуна 2999 Вт та швидкістю руху до 120 км/год, повинен був мати при собі та пред`явити на вимогу працівника поліції посвідчення водія на право керування транспортним засобом, що Позивач не зробив.

Відповідно до ч. 1 статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (стаття 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз 1 п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 статті 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

ОСОБА_2 є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді заступника командира роти № 3 БУПП в Чернігівській області Д1111, має звання старший лейтенант, а отже, у відповідності до ст. 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів, щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та, як наслідок, у результаті розгляду справи, виніс відносно гр. ОСОБА_1 постанову серії ЕНА № 4941392 від 10.06.2025 року за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, відповідно до якої накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

За статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд звертає свою увагу, що Позивачем не оспорюється факт керування ним незареєстрованим транспортним засобом без посвідчення водія у визначений у постанові час та місці та за наведених у ній обставин. Крім того, даний факт встановлено доказами, наданими Відповідачем.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З досліджених судом відеозаписів, наданих Відповідачем 2 разом з відзивом на позов, вбачається, що під час патрулювання екіпажем патрульної поліції було виявлено транспортний засіб EARTH, водій якого здійснив рух на червоний сигнал світлофору. Поліцейські прослідували за порушником, який покинув транспортний засіб на дорозі та залишив місце події. Після того, як поліцейські почали евакуацію покинутого на дорозі транспортного засобу, Позивач повернувся та підтвердив факт керування транспортним засобом.

Також з відеозаписів вбачається, що поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Позивачу було повідомлено про суть вчиненого ним правопорушення. До початку винесення постанови поліцейський, оголосив про початок розгляду справи та ознайомив Позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводиться розгляд справи, про що Позивач у п. 8 оскаржуваної постанови поставив власний підпис.

Отже, оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням норм чинного законодавства, тому немає підстав для її скасування, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, Позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не встановлено.

Крім того, у даній справі Позивач у якості Відповідача 1 визначив заступника командира роти № 3 БУПП в Чернігівській області ДГТП Остренка Юрія Борисовича.

Суд зазначає, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 2 ст. 126 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, а належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року по справі №742/2298/17, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, суд враховує при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, є саме орган Національної поліції - суб`єкт владних повноважень, а не підрозділ Національної поліції або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Правову позицію з даного питання було висловлено Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2019 року по справі №724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18).

Належним відповідачем є Департамент патрульної поліції Національної поліції України, який є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, має печатку із зображенням Державного Герба України, інші печатки, штампи, бланки зі своєю повною та скороченою назвою, необхідні для здійснення його поточної діяльності.

З урахуванням викладеного, заступник командира роти № З БУПП в Чернігівській області ДГТП старший лейтенант Остренок Юрій Борисович не є належним відповідачем у справі, що є самостійною підставою для відмови з задоволенні позовних вимог до нього.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначено у правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 25.06.2020 у справі 520/2261/19, ч. 2 ст. 77 КАС покладено обов`язок доказування відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких грунтуються його вимоги.

У матеріалах справи відсутні докази, передбачені ст. 72 КАС України та ст. 251 КУпАП, на підтвердження неправомірності постанови про накладення адміністративного стягнення на Позивача, а доводи Позивача не грунтуються на вимогах законодавства України та суперечать усталеній судовій практиці.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки у задоволенні позову необхідно відмовити, понесені судові витрати у справі суд повністю покладає на Позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 132, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до заступника командира роти № 3 батальону патрульної поліції в Чернігівській області ДПП Остренка Юрія Борисовича та Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 4941392 від 10.06.2025 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач 1: Заступник командира роти № З БУПП в Чернігівській області ДГТП старший лейтенант Остренок Юрій Борисович, вул. Громадська, 66, м. Чернігів, 14037.

Відповідач 2: Департамент патрульної поліції: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок 3, .

Суддя Олег КОСЕНКО