Справа № 280/5540/25
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року Справа № 280/5540/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати позивачу пенсії по інвалідності, починаючи з 05.07.2023, у розмірі, обчисленому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію по інвалідності починаючи з 05.07.2023, обчисливши її розмір відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Позовна заява та додатки до неї сформовані в підсистемі «Електронний суд» та подані у формі електронного документа представником позивача адвокатом Шокарєвою А.А., яка діє на підставі ордеру серії АР №1224581 від 29.05.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу 05.07.2023 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, та призначено 10.09.2024 пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV). На момент призначення цієї пенсії він був діючим військовослужбовцем, проте відповідач не роз`яснив право позивача на оформлення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-XII), внаслідок чого ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності на умовах Закону №1058-IV та повідомлено про право призначення пенсії відповідно до Закону № 2262-XII після звільнення з військової служби, через що позивач був позбавлений права на отримання пенсії по інвалідності в належному розмірі. Після звільнення зі служби на підставі особистої заяви позивачу призначено пенсію по інвалідності за умовами Закону № 2262-XII з 03.01.2025, а не з дня встановлення інвалідності з 05.07.2023, як це передбачено статтями 26, пунктом «е» ст. 50 Закону № 2262-XII. Зазначену бездіяльність позивач вважає протиправною, просить позов задовольнити.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

08.07.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що відповідно до пункту 12 Порядку №3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії, ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи. На підставі наданих документів 03.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи на умовах Закону України від 09.04.1992 №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби , та деяких інших осіб». Позивачу призначено пенсію по інвалідності, відповідно до Закону №2262-ХІІ з 03.01.2025 по 30.06.2025. Виходячи з наведеного відсутні підстави для призначення пенсії позивачу з 05.07.2023. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 01.07.2025 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін у відповідності до положень статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

За змістом довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.11.2024 №3/7/204 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходив військову службу у Збройних Силах в період: з 06.12.1990 по 15.10.1992, з 28.03.2014 по 26.03.2015, з 01.03.2022 по 01.11.2024. Наведене узгоджується із записами військового квитка позивача серії НОМЕР_1 .

У зв`язку з отриманою травмою, яка пов`язана із захистом Батьківщини, йому з 05.07.2023 встановлено ІІІ групу інвалідності на строк до 01.07.2025.

На підставі особистої заяви позивача йому призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у розмірі 50 % пенсії за віком. Розмір пенсії з надбавками склав 8500 грн, про що свідчить атестат №12 від 15.01.2025.

Відповідно до листа ГУ ПФУ в Запорізькій області від 11.12.2024 №0800-0209-5/113548 позивача повідомлено, що він з 05.07.2023 є отримувачем пенсії по інвалідності (особа інвалідністю ІІІ групи, каліцтво / поранення, отримані під час захисту Батьківщини) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №313 від 01.11.2024 штаб-сержанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з 01.11.2024 виключено зі списків особового складу військової частини.

З 03.01.2025 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до умов Закону №2262-ХІІ у розмірі 60% грошового забезпечення, загальний розмір пенсії щомісячно в сумі 21199,79 грн, про що свідчить протокол за пенсійною справою позивача № від 03.01.2025.

Представник позивача звернулася до відповідача із адвокатським запитом з проханням повідомити причини нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 18 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з моменту встановлення інвалідності, а саме з 05.07.2023.

На адвокатський запит представника позивача листом від 21.03.2025 №0800-0203-8/27789 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило, що ОСОБА_1 з 10.09.2024 перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію по інвалідності на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі наданих 03.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_1 документів, ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З урахуванням статті 48 Закону №2262-ХІІ, оскільки документи про призначення ОСОБА_1 пенсії на умовах Закону №2262-ХІІ надійшли до Головного управління 03.01.2025, то пенсію йому призначено з цієї дати. Враховуючи зазначене у Головного управління відсутні підстави для призначення та виплати пенсії з іншої дати.

Не погодившись із датою, з якої призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивач звернувся до суду з цим позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом є, зокрема Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

За приписами статті 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до статті 21 Закону № 2262-ХІІ пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються в таких розмірах: а) особам з інвалідністю внаслідок війни I групи - 100 процентів, II групи - 80 процентів, III групи - 60 процентів відповідних сум грошового забезпечення (заробітку).

Пенсії по інвалідності військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються на весь час інвалідності, встановленої медико-соціальною експертною комісією, а особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться лише за їх заявою. В разі визнання пенсіонера, який не досяг пенсійного віку, працездатним пенсія виплачується йому до кінця місяця, в якому його визнано працездатним, але не довше ніж до дня, по який встановлено інвалідність (стаття 26 Закону № 2262-ХІІ).

Згідно пункту «а, б» частини першої статті 50 Закону № 2262-ХІІ пенсії відповідно до цього Закону призначаються:

- військовослужбовцям строкової служби - з наступного дня після виписки з госпіталю, але не раніше ніж з наступного дня після звільнення з військової служби, якщо встановлення інвалідності медико-соціальною експертною комісією і звернення за пенсією відбулися не пізніше ніж через три місяці з наступного дня після виписки з госпіталю або з наступного дня після звільнення з військової служби, а сім`ям військовослужбовців строкової служби та пенсіонерів із числа цих військовослужбовців - з дня смерті годувальника або виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією. Батькам або дружині (чоловікові) зазначених військовослужбовців і пенсіонерів, які набули право на пенсію в разі втрати годувальника, пенсія призначається з дня звернення за пенсією;

- особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом відповідно до пунктів "а", "в" статті 12 цього Закону, - з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення, а членам сімей зазначених осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, а також пенсіонерів з їх числа - з дня смерті годувальника, але не раніше того дня, по який йому сплачено грошове забезпечення або пенсію, крім випадків призначення їм пенсій з більш пізніх строків. Особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби чи під час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства, пенсія призначається з наступного дня після звільнення їх зі служби, але не раніше того дня, по який їм сплачено грошове забезпечення.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Як встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач у період проходження військової служби за призовом під час мобілізації отримав травму під час захисту Батьківщини. У зв`язку з наведеними обставинами у нього настала інвалідність, яка встановлена йому на строк з 05.07.2023 по 01.07.2025.

Під час військової служби позивачу було призначено загальну пенсію по інвалідності на умовах Закону №1058-IV. Однак, останній також набув право на спеціальну пенсію по інвалідності на умовах Закону №2262-ХІІ, яке зміг реалізувати лише після звільнення з військової служби, яке відбулося за наказом командира військової частини НОМЕР_2 №313 від 01.11.2024.

Позивач, дотримуючись процедури призначення пенсії по інвалідності, унормованої Порядком №3-1, звернувся до уповноваженого структурного підрозділу Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за Законом №2262-ХІІ, який направив документи до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Останній направив документи та подання про призначення пенсії до ГУ ПФУ в Запорізькій області, який їх отримав 03.01.2025.

З 03.01.2025 на підставі отриманих документів від ІНФОРМАЦІЯ_4 (надійшли до Головного управління 03.01.2025) позивачу призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Спірним у справі є дата призначення позивачу пенсії по інвалідності за Законом №2262-ХІІ.

Суд зазначає, що у випадку призначення особі одного з видів пенсії відповідно до Закону №1058-IV, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію відповідно до спеціального Закону №2262-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсій, має місце призначення пенсії на умовах Закону №2262-XII, а не переведення з одного виду пенсії на інший.

Умови та механізм призначення пенсії по інвалідності за Законом №1058-IV та Законом №2262-ХІІ істотно відрізняються. Зокрема, однією із відмінностей є те, що пенсія по інвалідності за Законом №2262-ХІІ призначається і виплачується особі лише після звільнення з військової служби, але не залежить від віку і наявності страхового стажу. Для призначення такої пенсії колишній військовослужбовець звертається із відповідною заявою до уповноваженого органу (структурного підрозділу) за останнім місцем служби, який оформляє всі необхідні документи і направляє їх до органу ПФУ.

Призначаючи позивачу пенсію по інвалідності з 03.01.2025 року, відповідач безпідставно пов`язав цю дату з днем надходження документів від ІНФОРМАЦІЯ_4 до ГУ ПФУ в Запорізькій області та не врахував, що відповідно до пункту «б» статті 50 Закону №2262-XII датою виникнення у позивача права на пенсію по інвалідності за цим Законом є наступний день після його звільнення з військової служби. Саме з цього дня позивач має право на отримання такої пенсії, незалежно від того, коли уповноважені ТЦК та СП за його заявою оформили та подали відповідні документи для призначення йому пенсії за Законом №2262-XII до пенсійного органу.

Розмір пенсії позивача як особи з інвалідністю внаслідок війни ІІІ групи за Законом №2262-XII є більшим, ніж розмір пенсії по інвалідності за Законом №1058-IV, про що свідчать матеріали справи. Отже, внаслідок неправильного встановлення відповідачем дня призначення позивачу пенсії останній недоотримав пенсію, належну йому за минулий час, а саме за період з 02.11.2024 року по 02.01.2025.

При цьому безпідставним є посилання представника позивача на пункт "е" частини першої статті 50 Закону №2262-XII, який передбачає, що призначення пенсії відповідно до цього Закону призначаються особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які визнані особами з інвалідністю після закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби чи внаслідок нещасного випадку або захворювання, що мали місце після звільнення їх зі служби, - з дня встановлення їм інвалідності. За обставинами справи ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи з 05.07.2023, що мало місце до звільнення зі служби (01.11.2024).

Також суд не погоджується з доводами представника позивача про набуття позивачем права на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №2262-XII з дати встановлення інвалідності (05.07.2023) з посиланням на положення статті 26 Закону №2262-XII, оскільки така врегульовує загальні питання визначення строків призначення і виплати пенсій по інвалідності, тоді як стаття 50 Закону №2262-XII конкретизує строки призначення пенсій, зокрема, особам з числа військовослужбовців, які визнані особами з інвалідністю до закінчення трьох місяців з дня звільнення їх зі служби внаслідок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва тощо), яке виникло в період проходження військової служби (пункт "б" частини першої статті 50 Закону).

Враховуючи викладене вище, суд вважає належним способом відновлення порушеного права позивача у даному випадку саме зобов`язання пенсійного органу призначити позивачу з 02.11.2024 пенсію по інвалідності на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та виплатити заборгованість за минулий час (відрахувавши раніше виплачені суми пенсії по інвалідності).

Решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про неправильне встановлення дня призначення позивачу пенсії по інвалідності на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають частковому задоволенню.

VII. Розподіл судових витрат.

Оскільки відповідно до положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, в силу вимог статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо неправильного встановлення дня призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 з 02.11.2024 пенсію по інвалідності на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та виплатити заборгованість за минулий час (відрахувавши раніше виплачені суми пенсії по інвалідності).

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: пр.Соборний, буд.158-Б, м.Запоріжжя, 69057; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 30.07.2025.

Суддя К.В. Мінаєва