Справа № 600/3662/25-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/3662/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за заявою Головного управління ДПС у Чернівецькій області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , про застосування адміністративного арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - заявник), звернувся в суд з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просив:

- винести рішення, яким підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ), який застосований рішенням Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 28.07.2025 року №1777/ж12/24-13-07-04.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Заявник в обґрунтування своїх вимог зазначив, що на виконання наказу податкового органу, про проведення фактичної перевірки та відповідно до направлень на перевірку, посадові особи відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Чернівецькій області 28.07.2025 року прибули до місця здійснення підприємницької діяльності відповідача, з метою проведення фактичної перевірки останнього. Разом з тим, відповідачем повідомлено працівників контролюючого органу, про відмову в допуску до перевірки, у зв`язку з чим останнім складено відповідний акт та прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

При цьому, зверталась увага суду на те, що посадовими особами контролюючого органу виконані передбачені статтею 81 Податкового кодексу України умови допуску до проведення фактичної перевірки та пред`явлені документи, зокрема: копія наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області «Про проведення фактичної перевірки» №1555-п від 21.07.2025 року, направлення на проведення перевірки від 21.07.2025 року №2653/жЗ/24-13-07-04, службове посвідчення ОСОБА_2 - головного державного інспектора, направлення на проведення перевірки від 21.07.2025 року №2654/жЗ/24-13-07-04 та службове посвідчення ОСОБА_3 - головного державного інспектора.

Відтак, заявник посилаючись на вимоги податкового законодавства вважає, що слід підтвердити обґрунтованість застосованого адміністративного арешту майна платника податків, накладеного рішенням від 28.07.2025 року.

2. Відповідач правом на подання до суду відзиву на заявлені вимоги не скористався та відзиву не подав.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалю суду відкрито провадження у справі за правилами визначеними статтями 268-271, 283 Кодексу адміністративного судочинства України. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 10:00 год. 31 липня 2025 р.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. 31.07.2025 року представник заявника в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав наведених у заяві. В судовому засіданні подав заяву, в якій просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження.

2. Відповідач в судовому засіданні заперечив щодо задоволення заявлених вимог, посилаючись на те, що контролюючий орган не мав права проводити фактичну перевірку, оскільки в даний час діє мораторій на проведення таких перевірок. Окрім того, відповідач звертав увагу суду на те, що в останнього вже проводилась податковим органом такого роду перевірка.

Разом з тим, відповідачем подано до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу в порядку письмового провадження.

3. Враховуючи приписи статті 194 КАС України, та подання учасниками справи заяв про розгляд справи у порядку письмового провадження, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області у відповідності до п.75.1.3 пункту 75.1, ст.75, підпункту 80.2.2. пункту 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України видано наказ №1555-п від 21.07.2025 року на проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_1 , тривалістю, що не перевищує 10 діб з 21.07.2025 року з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

2. На підставі наказу №1555-п від 21.07.2025 року видано направлення на перевірку від 21.07.2025 року №2653/жЗ/24-13-07-04 та №2654/жЗ/24-13-07-04.

3. На підставі наказу Головного управління ДПС у Чернівецькій області «Про проведення фактичної перевірки» №1555-п від 21.07.2025 року та відповідно до направлень на перевірку: від 21.07.2025 року №2653/жЗ/24-13-07-04 та №2654/жЗ/24-13-07-04, ОСОБА_2 - головний державний інспектор та Стецюк Мирослав Миколайович - головний державний інспектор відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Чернівецькій, області, 28.07.2025 року прибули для проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ), яка здійснює діяльність в магазині за адресою: АДРЕСА_1 .

4. У допуску до проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 відмовилась, про що складено акт про відмову в допуску до проведення фактичної перевірки від 28.07.2025 року №661/ж6/24-13-07-04.

5. Як свідчать матеріали справи, ФОП ОСОБА_1 відмовилась й від підписання та отримання акту про відмову у допуску, про що складено акт про відмову в підписанні та отриманні акту недопуску до проведення фактичної перевірки №662/26/24-13-07-04 від 28.07.2025 року

6. Головним управління ДПС у Чернівецькій області о 17:15 28.07.2025 року винесено Рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Пунктом 94.1 ст.94 ПК України визначено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Положеннями пп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України передбачено, що арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до п.94.4 ст.94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Згідно приписів п.94.5 ст.94 ПК України арешт майна може бути повним або умовним.

Повним арештом майна визнається заборона платнику податків на реалізацію прав розпорядження або користування його майном. У цьому випадку ризик, пов`язаний із втратою функціональних чи споживчих якостей такого майна, покладається на орган, який прийняв рішення про таку заборону.

Умовним арештом майна визнається обмеження платника податків щодо реалізації прав власності на таке майно, який полягає в обов`язковому попередньому отриманні дозволу керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу на здійснення платником податків будь-якої операції з таким майном. Зазначений дозвіл може бути виданий керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу, якщо за висновком податкового керуючого здійснення платником податків окремої операції не призведе до збільшення його податкового боргу або до зменшення ймовірності його погашення.

Пунктом 94.10 ст.94 ПК України встановлено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника контролюючого органу (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

2. Аналогічні положення закріплено в Порядку застосування адміністративного арешту майна платника податків, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 14.07.2017 р. №632, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 02.08.2017 р. за №948/30816.

З аналізу вказаних норм слідує, що для вирішення питання, чи є підстави для підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків, суд повинен встановити, за яких саме обставин відбувся недопуск таким платником податків посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки та, відповідно, чи були законні підстави для її проведення.

3.Суд звертає увагу, що під час розгляду заяв про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків адміністративний суд здійснює оцінку обґрунтованості рішення контролюючого органу щодо адміністративного арешту майна платника податків, шляхом перевірки наявності підстав для прийняття відповідного рішення та правильності юридичної кваліфікації дій платника податків, які стали підставою для прийняття такого рішення. Оскарження платником податків наказу про проведення перевірки є запереченням обставин, що зумовили звернення податкового органу з відповідною заявою, однак, не є спором про право в розумінні п.2 ч.4 ст.283 КАС України і не перешкоджає розгляду заяви про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Обґрунтованість причин відмови у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки з боку платника податків входять до предмета доказування у справах, передбачених п.2 ч.1 ст.283 КАС України.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23.02.2023 р. по справі № 640/17091/21.

4. Як встановлено судом та визнається сторонами, відповідач не допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, при цьому за наслідками таких дій відповідачем складено акт відмови від допуску до перевірки та акт про відмову в підписанні та отриманні акту недопуску до проведення фактичної перевірки.

5. Перевіряючи обґрунтованість причин відмови платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки, суд враховує наступне.

Згідно з пп.16.1.9, 16.1.13 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема, не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи; допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом.

За приписами пп.19-1.1.4, 19-1.1.8 п. 19-1.1 ст.19 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для виконання платіжних операцій (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; забезпечують достовірність та повноту обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням.

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначено ст.80 ПК України.

Згідно з п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Пунктом 80.5 ст.80 ПК України передбачено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

За приписами п.81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Відповідно до п.81.2 ст.81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

Таким чином, підстави, з яких платник податків може на законних підставах не допускати посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, є нормативно визначеними.

Як встановлено в ході розгляду справи та підтверджується матеріалами справи посадовими особами Головного управління ДПС у Чернівецькій області виконані передбачені статтею 81 Податкового кодексу України умови допуску до проведення фактичної перевірки та були пред`явлені документи, зокрема: копія наказу ГУ ДПС у Чернівецькій області «Про проведення фактичної перевірки» №1555-п від 21.07.2025 року, направлення на проведення перевірки від 21.07.2025 року №2653/жЗ/24-13-07-04, службове посвідчення Біленької Альони Іванівни - головного державного інспектора, направлення на проведення перевірки від 21.07.2025 року №2654/жЗ/24-13-07-04, та службове посвідчення ОСОБА_3 - головного державного інспектора.

При цьому, в судовому засіданні, аргументи відповідача зводились фактично до того, що контролюючий орган не мав права проводити фактичну перевірку, оскільки в даний час діє мораторій на проведення таких перевірок. Окрім того, відповідач звертав увагу суду на те, що в останнього вже проводилась податковим органом такого роду перевірка, а тому повторно проводити перевірку не доцільно.

Суд відхиляє заперечення відповідача, оскільки такі заперечення не спростовують підстави для проведення перевірки, та не є в розумінні наведених вище норм такими, що дають підстави не допускати посадових осіб ГУ ДПС до проведення фактичної перевірки, а відтак, такі є необґрунтовані та спростовані в ході розгляду справи.

6. Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що заява Головного управління ДПС в Чернівецькій області підлягає задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертиз.

2. За відсутності вказаних витрат, суд не вирішує питання про їх стягнення.

Керуючись статтями 241-250, 283, 295 КАС України, суд Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Заяву Головного управління ДПС у Чернівецькій області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

2. Підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ), який застосований рішенням Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 28.07.2025 року №1777/ж12/24-13-07-04.

3. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 283 КАС України рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4, 7 частини першої цієї статті, підлягає негайному виконанню. Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані сторонами протягом десяти днів з дня їх проголошення. Подання апеляційної скарги на рішення суду у справах, визначених пунктами 1-4, 7 частини першої цієї статті, не перешкоджає його виконанню.

Повне найменування учасників процесу:

заявник - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200А, м. Чернівці, Чернівецький р-н, Чернівецька обл., 58013, );

Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Суддя О.В. Боднарюк