Справа № 440/3246/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 р. Справа № 440/3246/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2025, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 16.04.25 по справі № 440/3246/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2025 року через систему "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, у якій позивач просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії № 34 від 12.02.2025 року, винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з 20.09.2020 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2017, 2018, 2019 роки, із урахуванням різниці, що була виплачена.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 з 21.08.2010 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Із 22.09.2020 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак, призначаючи пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", орган Пенсійного фонду України застосував показник середньої заробітної плати України за 2014-2016 роки та не застосував показник середньої заробітної плати України за 2017-2019 роки, чим порушив право позивача на належне соціальне забезпечення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 34 від 12 лютого 2025 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, з 22 вересня 2020 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2017-2019 роки), що передують року звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії за віком, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням проведених виплат.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. (чотириста вісімдесят чотири гривні сорок вісім копійок).

Відповідачі, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг відповідачі посилаються на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на їх думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так в апеляційній скарзі, відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, посилається на те, що під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Стверджує, що законодавством не передбачено застосування зазначених норм при переведенні з пенсії за вислугу років на будь-який інший вид пенсії.

Також, вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду.

Відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в своїй апеляційній скарзі зазначає, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Вказує, що пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення/перерахунку пенсії.

Крім того, стверджує, що в контексті спірних правовідносин Головним управлінням не розглядалися подані позивачем документи, а відтак не приймалося рішень та не вчинялося дій відносно позивача.

Також Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області посилається на пропуск строку звернення позивача до суду.

Позивач скористався своїм правом та надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 21.08.2010 призначено пенсію за вислугу років, як працівнику освіти, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", що підтверджується протоколом №146 від 27.08.2010 /а.с. 47/.

22.09.2020 ОСОБА_1 звернулася до Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою за призначенням/перерахунком пенсії, у якій просила перерахувати пенсію у зв`язку з переходом на інший вид пенсії за віком /а.с. 36/.

Із 22.09.2020 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що підтверджується рішенням Глобинського об`єднаного управління ПФУ №62 від 23.09.2020 про перерахунок пенсії від 22.09.2020 /а.с. 37/.

При цьому пенсійним органом здійснено обрахунок пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки /а.с. 41/.

06.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення/перерахунок пенсії, у якій просила перерахувати пенсію із застосуванням показника за 2017, 2018, 2019 роки /а.с. 34-35/.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 06.02.2025 та поданий пакет документів в електронному вигляді передано на розгляд до ГУ ПФУ в Донецькій області.

За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 від 06.02.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення №34 від 12.02.2025 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 , яким відмовлено в застосуванні показника середньої заробітної плати по Україні за 2017-2019 роки /а.с. 17/.

Вказане рішення вмотивовано тим, що 11.10.2017 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" №2148-VІІІ від 03.10.2017, яким передбачено проведення перерахунку пенсії із застосуванням середнього показника заробітної плати в Україні в розмірі 3764,40 грн. (за три попередні роки 2014-2016). За результатами розгляду матеріалів пенсійної справи встановлено, що ОСОБА_1 з 22.09.2020 переведена на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.

Позивач не погодилася з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №34 від 12.02.2025 про відмову у перерахунку пенсії та звернулася до суду з позовом у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення №34 від 12.02.2025 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 прийнято відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважав за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 34 від 12 лютого 2025 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, з 22 вересня 2020 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2017-2019 роки), що передують року звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії за віком, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням проведених виплат.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон №1058-IV, який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Отже, з 01 січня 2004 року Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.

Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-ІV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

За приписами частини другої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск -сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно пунктів 2, 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз зазначених вище норм законодавства дає підстави вважати, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Разом з тим, у справі, яка розглядається судовим розглядом встановлено, що за призначенням пенсії за віком відповідно до норм Закону №1058-IV позивач вперше звернулася 22.09.2020, тоді як з 21.08.2010 їй була призначена пенсія за вислугу років як працівнику освіти відповідно до Закону №1788-XII.

Верховний Суд України вже аналізував подібні правовідносини і у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) обґрунтовано зазначив, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно із частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України була підтримана і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23, встановивши, що пенсіонеру з 11 лютого 2013 року було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, а за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV він звернувся вперше 11 січня 2023 року, дійшов висновку про наявність у нього права на нарахування та виплату територіальним органом Пенсійного фонду України пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням такої пенсії, а саме: за 2020 - 2022 роки, з огляду на те, що за цих обставин має місце призначення іншого виду пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі №317/4184/16-а (про що зазначає позивач у касаційній скарзі), від 27 листопада 2024 року у справі № 560/11681/23 та від 16 січня 2025 року у справі № 580/4901/22, від 31.01.2025 у справі №200/1478/24 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від зазначеної позиції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доходить висновку, що при обчисленні позивачу пенсії за віком на підставі норм Закону №1058-IV пенсійний орган мав врахувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням саме цього виду пенсії, тобто, за 2017-2019 роки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 34 від 12 лютого 2025 року про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Натомість, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обраного способу захисту прав позивача.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

У межах спірних правовідносин, органом, що приймав рішення №34 від 12.02.2025 року, за заявою ОСОБА_1 , є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Отже, враховуючи, що рішення №34 від 12.02.2025 року прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності, саме останнє досліджувало пенсійні документи позивача і вирішувало питання щодо перерахунку її пенсії.

Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2017-2019 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву позивача.

Судом першої інстанції не враховано вищенаведених обставин та помилково зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2017-2019 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2017-2019 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2017-2019 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії, з урахуванням проведених виплат.

Щодо посилань відповідачів на строки звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з частинами першою-другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24 грудня 2020 року у справі № 510/1286/16-а висловила наступну правову позицію щодо строків звернення до суду:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що на підставі заяви позивача від 22.09.2020 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Надалі, позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила здійснити перерахунок пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за останні три роки, а саме 2017 2019 роки.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення № 34 від 12.02.2025 про відмову в перерахунку пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2017-2019 роки.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що предметом розгляду у цій справі є перерахунок пенсії позивача з 22.09.2020 із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2017-2019 роки.

Таким чином, про виплату пенсії, яка є щомісячним платежем, в меншому розмірі, ніж передбачено законом, та відповідно порушення своїх прав позивач мала дізнатись, отримуючи таку виплату за відповідний місяць.

Натомість, позивач звернулась з цим позовом до суду 11.03.2025.

Крім того, отримання позивачем рішення відповідача від 17.02.2025, у відповідь на заяву, не змінює момент, з якого позивач повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у цьому випадку, оскільки такі дії позивач почала вчиняти більш, ніж через чотири роки після отримання пенсії за вересень 2020 року.

Аналогічні висновки щодо застосування строку звернення у цій категорії справ викладено у постанові Верховного Суду від 18 травня 2023 року у справі № 560/19830/21.

Таким чином, колегія суддів також не погоджується із висновком суду першої інстанції про можливість розгляду даної справи по суті у частині позовних вимог з 22.09.2020 до 10.09.2024, та вважає за необхідне залишити адміністративний позов у наведеній частині без розгляду.

За таких обставин, з метою ефективного захисту прав позивача, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в межах шестимісячного строку звернення до суду, тобто шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2017-2019 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії, з 11.09.2024 та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2017-2019 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії, з 11.09.2024, з урахуванням проведених виплат.

Аналізуючи наведені нормативно - правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, зробив помилкові висновки.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року по справі № 440/3246/25, частково прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню у відповідній частині з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 по справі № 440/3246/25 - скасувати в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити обчислення пенсії за віком ОСОБА_1 , призначеної згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, з 22 вересня 2020 року із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки (2017-2019 роки), що передують року звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії за віком, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням проведених виплат.

Ухвалити в цій частині постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36000, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2017-2019 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії, з 11.09.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки (2017-2019 роки), що передують року звернення за призначенням пенсії, з 11.09.2024, з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 22.09.2020 до 10.09.2024 - залишити без розгляду.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.04.2025 року у справі № 440/3246/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич