Справа № 340/3201/25
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/3201/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі до 100000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці на підставі рішення військово-лікарської комісії, після тяжкого поранення за періоди: 14.11.2023; з 15.11.2023 по 22.11.2024; з 22.11.2023 по 04.12.2023; 04.12.2023 по 12.12.2023; з 12.12.2023 по 29.12.2023; з 29.12.2023 по 27.01.2023; з 01.02.2024 по 01.03.2024; з 29.02.2024 по 20.03.2024; з 04.03.2024 по 25.03.2024; з 13.05.2024 по 04.02.2025;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) додаткову грошову винагороду, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі до 100000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці на підставі рішення військово-лікарської комісії, після тяжкого поранення за періоди: 14.11.2023; з 15.11.2023 по 22.11.2024; з 22.11.2023 по 04.12.2023; 04.12.2023 по 12.12.2023; з 12.12.2023 по 29.12.2023; з 29.12.2023 по 27.01.2023; з 01.02.2024 по 01.03.2024; з 29.02.2024 по 20.03.2024; з 04.03.2024 по 25.03.2024; з 13.05.2024 по 04.02.2025, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі основних видів грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років) та додаткових видів грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби, премія) ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) за період з 01.09.2024 по 31.01.2025;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити заборгованість по грошовому забезпеченню: основних видів грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років) та додаткових видів грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби, премія) ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) за період з 01.09.2024 по 31.01.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача послався на те, що позивач у період з 22.11.2022 до 14.02.2025 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та звільнений за станом здоров`я. Вказує, що відповідачем не нараховано та не виплачено додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року (далі Постанова №168) та розділом XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини. Вказує, що позивач отримав травму під час виконання ним обов`язків при захисті Батьківщини. У зв`язку із тим, що проходив стаціонарне лікування та перебував у відпустці після отриманого поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, то вважає, що відповідач мав нарахувати і виплатити йому за вказані періоди додаткову винагороду в розмірі до 100000 гривень на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні. Зокрема, зазначає, що не виплачено додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я та у відпустці внаслідок такого поранення за періоди: 14.11.2023; з 15.11.2023 по 22.11.2024; з 22.11.2023 по 04.12.2023; 04.12.2023 по 12.12.2023; з 12.12.2023 по 29.12.2023; з 29.12.2023 по 27.01.2023; з 01.02.2024 по 01.03.2024; з 29.02.2024 по 20.03.2024; з 04.03.2024 по 25.03.2024; з 13.05.2024 по 04.02.2025. Також зазначає, що позивачу не нараховано та не виплачено в повному обсязі основні та додаткові види грошового забезпечення за період з 01.09.2024 по 31.01.2025.

Ухвалою суду від 27.05.2025 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду у прядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.46-47).

Представником Військової частини НОМЕР_1 подано до суду відзив на позовну заяву згідно якого позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на відсутність медичної документації (висновку або довідки військово лікарської комісії) щодо постійного перебування позивача на стаціонарному лікуванні. Також, представник відповідача посилався на порушення позивачем строку звернення до суду із даним позовом (а.с.56-58).

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій повністю не погоджується з доводами відповідача, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та зазначив, що позов подано у межах строку звернення до адміністративного суду (а.с.65-67).

Щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду із даним позовом, суд зазначає.

Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.07.2024 року у справі № 990/156/23 зробила правовий висновок про те, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу у застосуванні над частиною 5 статті 122 КАС України.

Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Надаючи оцінку доводам дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, суд виходить з того, що спір щодо недоотриманої грошової винагороди, основних та додаткових видів грошового забезпечення є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до наказу від 14.02.2025 року позивача виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 14.02.2025 року (а.с.62).

До суду із даним позовом позивач звернувся 14.05.2024 року (через електронний суд).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що позивачем не порушено строк звернення до суду із даним позовом, встановлений ч.2 ст.233 КЗпП України.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.11.2022 року по 14.02.2025 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.12зв., 61-62).

Згідно Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.11.2022 року №315, солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду навідника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 4 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону (а.с.61).

14.11.2023 позивач отримав мінно-вибухову травму неповний травматичний відрив лівої стопи; сліпі ВОП правого стегна і правої гомілки, що підтверджується копією первинної медичної картки №1283 форми 100 від 14.11.2023, виданою СП Казантип Костянтинівка (а.с.15).

14.11.2023 ОСОБА_1 був доставлений до ЗМЗ ДПСУ Дружківка, де йому проведена операція: ампутація по типу ПХО лівої ноги нижньої третини, що підтверджується копією первинної медичної картки форми 100 від 14.11.2023, виданою ЗМЗ ДПСУ Дружківка (а.с.16).

Отримання позивачем травми та проведення ампутації також підтверджується копією медичної карти № 6269 від 15.11.2023 (а.с.17).

З 15.11.2023 до 22.11.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону, що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №18990 (а.с.18).

25.11.2023 військовою частиною НОМЕР_1 позивачу видана довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 23/5291, згідно з якою підтверджується, що 14.11.2023 позивач отримав: вибухову травму. Вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої стопи з неповним відчленуванням стопи та переломом медіальної кісточки. Вогнепальне осколкове сліпе поранення правого стегна та правої гомілки. Травмування та поранення отримано внаслідок дій противника, пов`язано з виконанням обов`язків військової служби, отримано під час захисту Батьківщини (а.с.19).

З 22.11.2023 до 04.12.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП КМКЛШМД м.Київ, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 20317 (а.с.19зв.-20).

З 04.12.2023 до 12.12.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону, що підтверджується копією медичної карти стаціонарного хворого №15312 (а.с.20зв.-21).

З 12.12.2023 до 29.12.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Військовій частині НОМЕР_5 , що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 29.12.2023 (а.с.21зв.-22).

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_5 від 29.12.2023 №1212 за результатами медичного огляду ОСОБА_1 , комісією підтверджено, що травма (14.11.2023), тяжка. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи ТДВ потребує відпустки для лікування після поранення на 30 календарних днів (а.с.22зв.).

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_6 від 01.02.2024 № 391 за результатами медичного огляду ОСОБА_1 , комісією підтверджено, що отримана 14.11.2023 травма відноситься до тяжких. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи - потребує відпуски для лікування після поранення на 30 календарних днів (а.с.23).

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_6 від 29.02.2024 № 897 за результатами медичного огляду ОСОБА_1 , проведеного 29.02.2024, комісією підтверджено, що отримана 14.11.2023 травма відноситься до тяжких. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. На підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб, графи потребує реабілітації терміном 21 календарний день в умовах в/ч НОМЕР_6 (а.с.23зв.).

З 04.03.2024 по 25.03.2024 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №735, кардіологічного відділення від 25.03.2024. (а.с.24)

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії від 03.05.2024 №1839 за результатами медичного огляду комісією встановлено, що ОСОБА_1 потребує протезування.

З 13.05.2024 по 04.02.2025 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Кіровоградської обласної ради, що підтверджується копією виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 145 від 04.02.2025 (а.с.24).

З 13.05.2024 по 04.02.2025 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у ДКП Дніпропетровське експериментальне протезно ортопедичне підприємство, що підтверджується копією виписки із медичної карти стаціонарного хворого №145 від 04.02.2025 (а.с.25зв.-26).

Згідно із свідоцтвом про хворобу № 784/с, затвердженого 20 регіональною військово-лікарською комісією 27.01.2025, ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби (а.с.26зв.-27).

З 14.02.2025 позивач звільнений з військової служби у відставку за ст.26 ч.4 п.2 пп. «б» (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та всіх видів забезпечення, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.02.2025 №47 (а.с.62).

Позивач вважаючи, що йому не виплачено додаткову винагороду за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я та у відпустці внаслідок такого поранення, а також не нараховано та не виплачено в повному обсязі основні та додаткові види грошового забезпечення, звернувся через представника до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, наведеними учасниками справи, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 3 Закону №2232-XII визначено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 40 Закону №2232-XII визначає, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України від 20.12.1991 року №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII), який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статтею 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п.1 ст.9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі - Порядок №260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку №260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 3 Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно з пунктом 7 розділу І Порядку №260 військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 14 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Згідно п.1 розділу ХХХІ Порядку №260 грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується, зокрема військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади.

Відповідно до п.п.3-6 розділу ХХХІ Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), накази про звільнення яких підписано минулого року, але які не виключені зі списків військової частини, відпустка за період служби в поточному році не надається і грошове забезпечення за час такої відпустки не виплачується.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають право на щорічні додаткові відпустки відповідно до чинного законодавства України, виплачується компенсація за всі календарні дні невикористаної додаткової відпустки, яка надається в повному обсязі або пропорційно часу, прослуженому в році звільнення.

Розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова № 168, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що Установити, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Відповідно до п.1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Також розділом XXXIV Порядку №260 визначені особливості виплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

Відповідно до пунктів 11-13 розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які зокрема у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної).

До того ж, суд зазначає, у довідці ВЛК обов`язково має бути наявна інформація про необхідність у відпустці саме із тяжким пораненням, саме у такому випадку за наявності цих істотних умов військова частина зобов`язання включити військовослужбовця до наказу на виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн.

При цьому, суд зауважує, що Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захисті Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Як встановлено судом, згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії каліцтва) від 25.11.2023 №23/5291 солдат ОСОБА_1 отримав: " вибухову травму. Вогнепальне осколкове сліпе поранення лівої стопи з неповним відчленуванням стопи та переломом медіальної кісточки. Вогнепальне осколкове сліпе поранення правого стегна та правої гомілки. Травмування та поранення отримано внаслідок дій противника, пов`язано з виконанням обов`язків військової служби, отримано під час захисту Батьківщини" (а.с.19).

Матеріалами справи підтверджуються, що позивач у періоди 14.11.2023; з 15.11.2023 по 22.11.2024; з 22.11.2023 по 04.12.2023; 04.12.2023 по 12.12.2023; з 12.12.2023 по 29.12.2023; з 29.12.2023 по 27.01.2023; з 01.02.2024 по 01.03.2024; з 29.02.2024 по 20.03.2024; з 04.03.2024 по 25.03.2024; з 13.05.2024 по 04.02.2025 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці на підставі рішення військово-лікарської комісії, після тяжкого поранення.

З долучених до матеріалів справи довідок від 14.02.2025 №26/1/873 та від 09.06.2025 №26/1/3808 про виплату грошового забезпечення та про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення виданих на ім`я ОСОБА_1 , судом встановлено, що позивачу не нараховано та не виплачено додаткову винагороду в розмірі 100 000,00 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці на підставі рішення військово-лікарської комісії, після тяжкого поранення у періоди 14.11.2023; з 15.11.2023 по 22.11.2024; з 22.11.2023 по 04.12.2023; 04.12.2023 по 12.12.2023; з 12.12.2023 по 29.12.2023; з 29.12.2023 по 27.01.2023; з 01.02.2024 по 01.03.2024; з 29.02.2024 по 20.03.2024; з 04.03.2024 по 25.03.2024; з 13.05.2024 по 04.02.2025 (а.с.30, 63).

А отже, позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100000 грн. на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці на підставі рішення військово-лікарської комісії, після тяжкого поранення у періоди 14.11.2023; з 15.11.2023 по 22.11.2024; з 22.11.2023 по 04.12.2023; 04.12.2023 по 12.12.2023; з 12.12.2023 по 29.12.2023; з 29.12.2023 по 27.01.2023; з 01.02.2024 по 01.03.2024; з 29.02.2024 по 20.03.2024; з 04.03.2024 по 25.03.2024; з 13.05.2024 по 04.02.2025, а тому бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагород передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування стаціонарному лікуванні та у відпустці є протиправною.

Крім того, судом також встановлено, що позивачу в неповному обсязі нараховано та виплачене грошове забезпечення у вересні 2024 року, а за період жовтень 2024 - січень 2025 включно взагалі не нараховувалось основне грошове забезпечення (посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавка за вислугу років) та додаткові види грошового забезпечення (надбавка за особливості проходження служби, премія) (а.с.30, 63), що з огляду на встановлені вище норми, суд визнає також як протиправною бездіяльністю відповідача, оскільки останній належних та допустимих доказів підстав невиплати за вказаний період грошового забезпечення суду не надав.

Суд залишає без уваги доводи відповідача про несплату позивачем судового збору враховуючи, що у даному позові не ставились вимоги про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, а відповідно до пп.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування на які посилається позивач, дають суду підстави для висновків, які свідчать про бездіяльність відповідача, а тому з огляду на наведені вище норми та обставини справи, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову.

У зв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст.139, 243-246, 255, 292-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі до 100000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії за періоди: 14.11.2023; з 15.11.2023 по 22.11.2024; з 22.11.2023 по 04.12.2023; 04.12.2023 по 12.12.2023; з 12.12.2023 по 29.12.2023; з 29.12.2023 по 27.01.2023; з 01.02.2024 по 01.03.2024; з 29.02.2024 по 20.03.2024; з 04.03.2024 по 25.03.2024; з 13.05.2024 по 04.02.2025.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі до 100000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та перебування у відпустці для лікування після поранення у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком військово-лікарської комісії за періоди: 14.11.2023; з 15.11.2023 по 22.11.2024; з 22.11.2023 по 04.12.2023; 04.12.2023 по 12.12.2023; з 12.12.2023 по 29.12.2023; з 29.12.2023 по 27.01.2023; з 01.02.2024 по 01.03.2024; з 29.02.2024 по 20.03.2024; з 04.03.2024 по 25.03.2024; з 13.05.2024 по 04.02.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 в повному обсязі грошового забезпечення (основних та додаткових видів) за період з вересня 2024 по січень 2025 включно.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення (основних та додаткових видів) за період з вересня 2024 по січень 2025 включно, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА