Справа № 160/31217/24
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь» до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі відповідач), в якій позивач просить:
-визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № 568/35-00-04-05-33 від 06.11.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі наказу № 4401-П від 20.09.2024 та направлень на проведення перевірки №8123, №8124 від 20.09.2024 проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь». За результатами перевірки було складено акт №2870/04-36-09-01/41146771 від 03.10.2024, яким встановлено порушення п.85.2, 85.4. ст. 85 ПК України, а саме: не надання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме: інформації та її документального підтвердження з питань бухгалтерського обліку щодо залишків тари та матеріалів для укупорки, які використовуються для виробництва алкогольних напоїв, надання документів, які підтверджують використання тари, матеріалів для укупорки при виробництві алкогольних напоїв, а також не надано працівникам ГУ ДПС інформацію та показники щодобових витрат води та енергоносіїв, які використовуються для виробництва алкогольних напоїв. Вказаний акт було отримано представником позивача та подано заперечення на акт. Лист про результати розгляду заперечень так і не було отримано. 12.11.2024 позивачем засобами поштового зв`язку отримано від відповідача оскаржуване податкове повідомлення-рішення №568/35-00-04-05-33 від 06.11.2024 про нарахування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 2040,00 грн. Позивач категорично не погоджується з вказаним податковим повідомленням-рішення, вважає його протиправним, прийнятим за численних процедурних порушень. Позивач звертає увагу на незаконності проведення перевірки, що полягає у відсутності обов`язкових реквізитів наказу на проведення перевірки, зокрема, періоду, який буде перевірятись, а також строку проведення перевірки. На переконання позивача, не зазначення контролюючим органом в наказі про проведення фактичної перевірки чіткого темпорального строку проведення перевірки унеможливлює пересвідчитись, що контролюючим органом в момент пред`явлення запиту на отримання копій документів дотримано імперативні строки визначені в абз. 2 п. 85.4. ст. 85 ПК України, що є недостатнім для виникнення у позивача відчуття правової визначеності. При цьому, враховуючи той факт, що предметом фактичної перевірки відповідно змісту наказу є питання дотримання законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизного товару, а відтак будь-які запити щодо надання документів та даних, що не стосуються підакцизного товару (залишки тари, матеріал для укупорки, показників лічильників води та електроенергії) є неправомірними. Крім того, звертає увагу, що факт відмови у надані запитуваних документів не зафіксований відповідно до вимог п.85.6 ст.85 ПК України. У відповідача відсутні належні докази, які б підтверджували факт ненадання копій документів позивачем, не доведено повторності в діях позивача. За вказаних обставин у їх сукупності, оскаржуване податкове повідомлення-рішення про нарахування штрафу є протиправним та підлягає скасуванню.
Цією ж ухвалою витребувано від Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків усі докази з їх документальним підтвердженням, що стали підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №568/35-00-04-05-33 від 06.11.2024.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Відповідачем у відзиві заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Розглянувши подане відповідачем клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його задоволення з наступного.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно із частиною п`ятою статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Відповідно до частини 6 цієї статті суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Згідно із частиною восьмою статті 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Отже, за загальним правилом, відкриті у спрощеному позовному провадженні справи розглядаються судом без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Однак суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони може призначити судове засідання за наявності достатніх для цього обґрунтованих підстав.
Проте, відповідачем не обґрунтовано необхідності розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, не обґрунтовано недоцільності розгляду справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін у письмовому провадженні.
За таких обставини, клопотання відповідача необґрунтоване та задоволенню не підлягає.
Відповідачем у відзиві також заявлено клопотання про залучення другого відповідача Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яке залишено судом без задоволення з наступного.
Відповідно до положень частини третьої статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.
За змістом частин четвертої та п`ятої статті 48 КАС України, якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.
Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Суд зазначає, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Предметом спору у даній справі є питання правомірності податкового повідомлення-рішення №568/35-00-04-05-33 від 06.11.2024, яке прийняте Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, який визначений позивачем відповідачем у справі.
Відтак, заявлені позовні вимоги не стосуються Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
З клопотання відповідача не вбачається, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, з позову не вбачається не погодження позивача з діями (бездіяльністю, рішенням) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, позовні вимоги до вказаного суб`єкту владних повноважень позивачем не заявлено.
За таких обставин, клопотання відповідача про залучення другого відповідача необґрунтоване та задоволенню не підлягає.
Позивачем подані письмові пояснення по справі, в яких просить суд врахувати правову позицію, викладену в постановах Третього апеляційного адміністративного суду.
Позивачем у поданій відповіді на відзив зазначає непогодження з доводами відповідача, вказує, що відзив не містить обґрунтувань на спростування підстав позовної заяви, тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Відповідач своїм право на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до пункту 8 частини третьої статті 2 КАС України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид економічної діяльності товариства за КВЕД є: 11.01 Дистиляція, ректифікація та змішування спиртних напоїв.
Згідно із пунктом 1 наказу від 20.09.2024 №4401-п визначено період діяльності, який буде перевірятись: з 23.09.2024 по дату закінчення перевірки, початок перевірки: з 23.09.2024, тривалість не більше 10 діб.
Згідно із відміткою у направленнях, копії наказу від 20.09.2024 №4401-п та направлень від 20.09.2024 №8123, №8124 вручено представнику ОСОБА_1 23.09.2024 о 09 год. 11 хв.
Згідно із відміткою у письмовій вимозі її отримано представником Мельниковим А.О. - 23.09.2024 о 09 год. 11 хв.
02.10.2024 позивачем листом за вих.№975 «Щодо надання копій документів на письмову вимогу» надано Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області наступні документи: наказ №23/09-1 від 23.09.2024 року «Про проведення інвентаризації», акт №34 від 23.09.2024 року інвентаризації водно-спиртової суміші в цеху приготування горілчаних виробів; акт № 9/2 від 23.09.2024 року інвентаризації спирту у спиртосховищі; акт інвентаризації готової продукції на 23.09.2024 року за адресою: м. Синельникове, вул. Космічна, 1-В; акт інвентаризації марок акцизного податку на 23.09.2024 року; копії вимог на відпуск спирту у виробництво за період перевірки; копії змінних звітів (звітів виробництва за зміну) та копії накладних на передавання алкогольних напоїв з виробництва до складу готової продукції за період перевірки; копії ТТН та накладних на внутрішнє переміщення готової продукції за період перевірки; копії митних декларацій на експорт готової продукції, інвойси, специфікації, контракти з цими контрагентами за період перевірки.
Фактичну перевірку закінчено 02.10.2024 о 17 год. 00 хв., за результатами якої складено акт від 03.10.2024 №2870/04-36-09-01/41146771, в якому зафіксовано наступні порушення:
«У ході проведення фактичної перевірки проведено інвентаризацію спирту етилового неденатурованого, марок акцизного податку, готової продукції. Надані до перевірки дані по залишках відповідають фактично встановленим під час проведення інвентаризації. Також, проведено хронометраж виробництва та обігу спирту етилового неденатурованого, марок акцизного податку, готової продукції, використання пляшок, матеріалів для укупорки для виробництва алкогольних напоїв, згідно додатку. Сховище марок акцизного податку відповідає вимогам Постанови КМУ від 27 грудня 2010 року № 1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів». Відповідно до вимог п.п. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20, п. 85.2. п. 85.4 ст. 85 Податкового Кодексу України вручено 23.09.2024 представнику за довіреністю ТОВ «Виналь» Мельникову А.О. письмова вимога перевіряючих щодо надання до перевірки інформації та її документального підтвердження, у т.ч. з питань бухгалтерського обліку щодо залишків тари та матеріалів для укупорки, які використовуються для виробництва алкогольних напоїв: надання документів, які підтверджують використання тари, матеріалів для укупорки при виробництві алкогольних напоїв. У ході проведення фактичної перевірки з 23.09.2024 по 02.10.2024 зазначені документи не надано. Крім того, у ході проведення фактичної перевірки посадовими особами ТОВ «Виналь» не надано працівникам ГУ ДПС інформацію та показники щодобових витрат води та енергоносіїв, які використовуються для виробництва алкогольних напоїв. Висновок перевірки. За порушення п. 85.2. 85.4. ст. 85 ПКУ передбачена відповідальність згідно із в. 121.1 ст. 121 ПКУ.».
Згідно із відомостями з акту від 03.10.2024 №2870/04-36-09-01/41146771, він вручений директору ТОВ «Виналь» ОСОБА_2 - 03.10.2024, що підтверджується власноручним підписом ОСОБА_3 із зауваженнями: «З висновками викладеними в акті перевірки не згодні. Заперечення будуть надані у встановлені законом строки.».
17.10.2024 позивачем до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області подані заперечення за вих.№17-10 на акт фактичної перевірки №2870/04-36-09-01/41146771 від 03.10.2024.
06.11.2024 на підставі акту від 03.10.2024 №2870/04-36-09-01/41146771 Південним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято податкове повідомлення-рішення форми «ПС» №568/35-00-04-05-33, згідно із яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь» застосовані штрафні санкції в сумі 2040,00 грн. (дві тисячі сорок гривень 00 копійок) по платежу « 21081101 адміністративні штрафи та інші санкції» за порушення пунктів 85.2, 85.4 статті 85 Податкового кодексу України.
Не погодившись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України в редакції на час спірних відносин).
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до положень підпунктів 19-1.1.4., 19-1.1.14. - 19-1.1.20 пункту 19-1.1.статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для виконання платіжних операцій (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; забезпечують контроль за прийняттям декларацій про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником або імпортером, та узагальненням відомостей, зазначених у таких деклараціях, для організації роботи та контролю за повнотою обчислення і сплати акцизного податку; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального; організовують роботу, пов`язану із замовленням марок акцизного податку, їх зберіганням, продажем, відбором зразків, з метою проведення експертизи щодо їх автентичності та здійснюють контроль за наявністю таких марок на пляшках (упаковках) з алкогольними напоями, пачках (упаковках) тютюнових виробів, ємностях (упаковках) з рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, під час їх транспортування, зберігання і реалізації; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять роздрібну торгівлю тютюновими виробами, вимог законодавства щодо максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких виробів; забезпечують контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, які провадять оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями, вимог законодавства щодо мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін на такі напої.
За змістом підпунктів 20.1.4., 20.1.6., 20.1.9, 20.1.14, 20.1.19. пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю; у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України).
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Статтею 80 ПК України визначено порядок проведення фактичної перевірки.
Так, згідно із пунктом 80.1 статті 80 ПК фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки (пункт 80.2 статті 80 ПК України).
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).
Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.
Так, згідно із абзацами 1-4 пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
При цьому, абзац 5 пункту 81.1 статті 81 ПК України визначає, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється (абзац шостий підпункту 81.1 статті 81 ПК України).
За змістом абзаців 7-8 підпункту 81.1 статті 81 ПК України при пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.
У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.
Підстави призначення, обставини та порядок проведення перевірки визначено положеннями статті 80 ПК України.
Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Судом встановлено, що в основу проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем покладено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Зазначеними нормами передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;
За змістом пункту 86.5 статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.
Відповідно до пункту 86.5 статті 86 ПК України відмова платника податків або його законних представників чи особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта перевірки або отримання його примірника не звільняє платника податків від обов`язку сплатити визначені контролюючим органом за результатами перевірки грошові зобов`язання.
За змістом пункту 86.7 статті 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).
Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (пункт 86.8 статті 86 ПК України).
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкового повідомлення-рішення, у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.
В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 06.11.2024 №568/35-00-04-05-33 стали висновки фактичної перевірки, що викладені в акті від 03.10.2024 №2870/04-36-09-01/41146771, призначеної наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 20.09.2024 №4401-п.
Обґрунтовуючи протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення, позивач зазначає про допущення відповідачем процедурних порушень під час проведення фактичної перевірки, що виразились у проведенні перевірки за відсутності правових підстав, оскільки в наказі про призначення перевірки не вказано обов`язкових реквізитів, а саме: строку проведення перевірки та періоду, який буде перевірятись, не дотримано строків подання контролюючим органом запиту на отримання копій документів, не складено акту про ненадання документів на запит контролюючого органу, витребувано документи, які не стосуються предмету та підстав перевірки, крім того, не доведено повторності в діях позивача.
Однак, такі доводи позивача не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.
Суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у постанові від 08.09.2021 по справі № 816/228/17, де міститься наступний правовий висновок: «У разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення».
Таким чином, головним критерієм, покладеним в основу визнання правових актів органу державної влади незаконними з процедурних підстав, є порушення адміністративних процедур, покликаних забезпечувати платникам податків реалізацію й захист їх прав.
Щодо зауважень позивача про не зазначення в наказі про призначення перевірки строку проведення перевірки та періоду, який буде перевірятись.
Стаття 80 ПК України містить в собі умови відносно строків проведення фактичної перевірки, які повинні відповідати вимогам статті 82 ПК України.
Згідно із пунктом 82.3 статті 82 ПК України тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб.
Таким чином, згідно із вимогами податкового законодавства, що врегульовує порядок проведення фактичної перевірки, чітко визначений термін тривалості фактичної перевірки, який не може перевищувати 10 діб.
При цьому, Податковим кодексом України не встановлено будь-яких обмежень та/або заборон щодо періоду діяльності платника, який перевіряється в ході фактичних перевірок, крім статті 102 ПК України (не пізніше 1095 днів), а так само, як і використання під час проведення фактичної перевірки відповідних документів, визначених ПК України, податкової інформації, даних СОД РРО, інших матеріалів, отриманих в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.
Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом, зокрема, в постановах від 20.05.2022 у справі № 826/8284/17, від 09.09.2024 № 280/6832/23.
Судом встановлено, що в пункті 1 наказу №4401-п від 20.09.2024 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Виналь» (код ЄДРПОУ 4114677)» визначено: «Період діяльності, який буде перевірятися з 23.09.2024 по дату закінчення перевірки. Перевірку розпочати з 23.09.2024, тривалість не більше 10 діб».
Отже, наказ на проведення перевірки від 20.09.2024 №4401-п містить в собі чітко встановлений темпоральний проміжок часу, періоду, який перевірявся, та періоду протягом якого проводилась перевірка, які є достатньо передбачуваними для платників податків та не порушують норм чинного законодавства.
За таких обставин, суд вважає доводи позивача про недотримання контролюючим органом вимог ПК України, які пред`являються до наказу про проведення фактичної перевірки, необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження, та спростовані матеріалами справи.
Щодо суті порушення, за яке відповідачем застосовано штрафні санкції в розмірі 2040 грн. (порушення п.85.2, п.85.4 ст.85 ПК України - не надання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки), суд зазначає наступне.
Абзацом другим пункту 121.1 статті 12 ПК України передбачена відповідальність платника податків за незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, у вигляді штрафу в розмірі 2 040 гривень.
За змістом пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Положеннями пункту 85.4 статті 85 ПК України передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Тобто, під час проведення перевірки запит на отримання копій документів може подаватися посадовою (службовою) особою контролюючого органу, а не виключно керівником контролюючого органу, як вважає позивач.
В свою чергу, статтею 73 ПК України врегульовані питання отримання податкової інформації контролюючими органами, яка надається платниками податків періодично на запит податкового органу.
Таким чином, до спірних правовідносин вимоги статті 73 ПК України не застосовуються, а тому доводи позивача про те, що письмова вимога контролюючого органу була оформлена з порушенням порядку щодо оформлення такого запиту, встановленого пунктом 73.3 статті 73 ПК України, цілком безпідставні та відхиляються судом.
При цьому, стаття 85 ПК України не визначає обов`язкові вимоги до запиту контролюючого органу про надання документів у межах проведення перевірки, натомість визначає обов`язок платника податків надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом було призначено перевірку ТОВ «Виналь» з питань дотримання законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, відтак витребувані перевіряючими та не надані позивачем документи бухгалтерського обліку щодо залишків тари та матеріалів для укупорки, які використовуються для виробництва алкогольних напоїв; документи, які підтверджують використання тари, матеріалів для укупорки при виробництві алкогольних напоїв, безпосередньо пов`язані з предметом перевірки та мали бути надані платником податків.
Натомість позивач не надав ані до податкового органу, ані до суду обґрунтовані та переконливі пояснення щодо не пов`язаності цих документів з предметом перевірки, а також неможливості подання витребуваних документів.
Таким чином, є правомірним та обґрунтованим висновок відповідача про порушення ТОВ «Виналь» вимог пунктів 85.2, 85.4 статті 85 ПК України, за яке передбачена відповідальність згідно з пунктом 121.1 статті 121 ПК України.
Також, суд вважає безпідставним посилання позивача на те, що запит не містив чітких строків для надання запитуваних документів, оскільки в запиті від 23.09.2024, який отримано представником позивача Мельниковим А.О. 23.09.2024 о 09:11, визначено, що запитувані документи необхідно надати посадовим особам ГУ ДПС у Дніпропетровській області, що проводять перевірку, у термін «з 09 год. 11 хв. 23.09.2024 по 17 год. 00 хв. 02.10.2024», а отже позивачеві було достеменно відомо про терміни виконання запиту.
Щодо доводів позивача про не складання контролюючим органом акту про ненадання документів до перевірки, суд зазначає наступне.
Приписами пункту 85.6 статті 85 ПК України передбачено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
У спірному випадку відповідач не заперечує, що акт, який би засвідчував факт відмови позивача надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу, не складався, що свідчить про не дотримання відповідачем вимог п.85.6 статті 85 ПК України, натомість такий недолік, на переконання суду, не може бути підставою для визнання неправомірними результатів перевірки, адже не складання відповідного акту не призвело до не повідомлення позивача про результати перевірки, неправильних висновків за результатами такої перевірки та не порушило право платника податків на оскарження результатів такої перевірки.
При цьому, факт відмови у наданні позивачем документів, а також перелік таких документів, зафіксовано безпосередньої в акті фактичної перевірки, який було отримано уповноваженою особою позивача 03.10.2024.
Крім того, позивачем під час розгляду справи не заперечувався той факт, що витребувані податковим органом документи бухгалтерського обліку щодо залишків тари та матеріалів для укупорки, які використовуються для виробництва алкогольних напоїв, документи, які підтверджують використання тари, матеріалів для укупорки при виробництві алкогольних напоїв, не були надані ані під час перевірки, ані під час звернення із запереченням на акт перевірки.
Також позивач не надав ані до податкового органу, ані до суду обґрунтовані та переконливі пояснення щодо неможливості подання цих документів.
Наведені обставини у їх сукупності свідчать про підтвердження виявлених контролюючим органом порушень.
Слід зазначити, що за усталеною практикою Верховного Суду порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень може бути підставою для скасування такого рішення, проте, лише за умови, що таке порушення вплинуло або об`єктивно могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення. Тобто, не кожне порушення, допущене суб`єктом владних повноважень, вважається таким, що безумовно впливає на правильність та обґрунтованість висновків такого суб`єкта.
Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення». Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм, висновків Верховного Суду та встановлених обставин, суд вважає, що не складання відповідачем акта відмови ТОВ «Виналь» у наданні запитуваних документів на запит контролюючого органу від 23.09.2024 формальним порушенням процедури, яке не випливає на результати та висновки фактичної перевірки, тож не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення, оскільки таке процедурне порушення не призвело б до іншого рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Щодо зауважень позивача про недоведеність відповідачем повторності вчинення ТОВ «Виналь» податкового правопорушення, за яке позивача притягнуто до фінансової відповідальності згідно із податковим повідомленням-рішенням, яке є предметом судового розгляду в даній справі.
Відповідно до положень пункту 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень.
Як вбачається з розрахунку штрафної санкції до податкового повідомлення-рішення від 06.11.2024 №568/35-00-04-05-33, штрафні санкції в сумі 2040,00грн. застосовані відповідачем за пунктом 121.1 статті 121 ПК України, тобто за ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень
Застосовуючи штрафну санкцію у подвійному розмірі, відповідач у розрахунку зазначає про повторність вчиненого позивачем податкового правопорушення, встановленого відповідачем.
Судом враховано, що фахівцями ГУ Дніпропетровської області упродовж 2023-2024 рр. були проведені фактичні перевірки ТОВ «Виналь», за результатами яких складено акти перевірок, в яких зафіксовані порушення позивачем пунктів 85.2, 85.4 статті 85 ПК України, в зв`язку із ненаданням інформації та її документального підтвердження, у т.ч. з питань: бухгалтерського обліку щодо залишків тари та матеріалів для укупорки, які використовуються для виробництва алкогольних напоїв, надання документів, які підтверджують використання тари, матеріалів для укупорки при виробництві алкогольних напоїв.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2024 у справі №160/3236/24 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 11.01.2024 №.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.10.2024 у справі №160/3236/24 апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.07.2024 в адміністративній справі №160/3236/24 скасовано, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь» відмовлено.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 у справі №160/4693/24 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків № від 01.02.2024.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.10.2024 у справі №160/4693/24 апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 в адміністративній справі №160/4693/24 задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 в адміністративній справі №160/4693/24 скасовано, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь» відмовлено.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 у справі №160/10642/24 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №5 від 03.04.2024.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 03.10.2024 у справі №160/10642/24 задоволено апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задоволено, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 в адміністративній справі №160/10642/24 скасовано, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь» відмовлено.

Отже, податкові повідомлення-рішення від 11.01.2024 №, від 01.02.2024 № , від 03.04.2024 № 5, якими до позивача за порушення пунктів 85.2, п.85.4 статті 85 ПК України застосовані штрафні (фінансові) санкції згідно із пунктом 121.1 статті 121 ПК України, є узгодженими в зв`язку із набранням законної сили рішеннями у справах №160/3236/24, №160/4693/24, №160/10642/24, що є підтвердженням встановленого факту повторності правопорушення за ненадання платником податків контролюючому органу запитуваних документів при здійсненні податкового контролю.

Окрім того, на момент винесення податкового повідомлення рішення від 06.11.2024 №568/35-00-04-05-33 податкові повідомлення-рішення від 11.01.2024 №, від 01.02.2024 №, від 03.04.2024 №5 були чинними та не були скасовані, що свідчить про наявність ознак повторності в діях позивача, як кваліфікуючої ознаки для настання відповідальності за податкове правопорушення, передбачене абзацами 3 та 4 пункту 121.1 статті 121 ПК України на момент прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином, відповідачем доведено наявність правових підстав для притягнення ТОВ «Виналь» до відповідальності відповідно до пункту 121.1 статті 121 ПК України.

Решта доводів позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Суд повторно зазначає, що підставами для скасування рішень контролюючих органів є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Суд не вбачає підстав для висновку про порушення відповідачем правил та процедур, тобто процедурних порушень, які б впливали юридичну силу оскаржуваного рішення, які стверджує позивач.

Разом з цим, позивач не скористався своїм правом на спростування виявлених в ході перевірки порушень, доказів неможливості надання відповідачу запитуваних документів, а також додаткових документів на підтвердження або спростування обставин, з якими пов`язуються встановлені під час перевірки порушення податкового законодавства, позивачем не надано, а матеріали справи не містять.

Суд звертає увагу, відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість, підстави, якими позивач обґрунтовує протиправність оспорюваного податкового повідомлення-рішення, спростовуються матеріалами, а інших підстав для визнання неправомірним вказаного рішення відповідача судом не встановлено.

За таких обставин, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення від 06.11.2024 № 568/35-00-04-05-33 прийняте відповідачем на підставі, у межах та у спосіб, передбачений законодавством, відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 КАС України, що, в свою чергу, свідчить про відсутність правових підстав для його скасування.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи викладене, на підставі оцінки поданих доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи та системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 139 КАС України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст.77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Виналь» (; місцезнаходження: 52500, Дніпропетровська область, м. Синельникове, вул. Космічна, 1в) до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (, місцезнаходження: 61052, м. Харків, вул. Благовіщенська, буд.30) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.11.2024 № 568/35-00-04-05-33 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова