Справа № 480/8577/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 р. Справа № 480/8577/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2025, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602 по справі № 480/8577/24

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

до Буринської міської ради

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , через представника Васюту Д.К. звернулись до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Буринської міської ради, в якій просили суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Буринської міської ради "Про розробку технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок комунальної власності на території Олександрівського старостинського округу Буринської міської ради Конотопського району Сумської області (кадастрові номери - :10:001:0371, :10:001:0372, :10:001:0373, :10:001:0374, :10:001:0375, :10:001:0376, :10:001:0377, :10:001:0378, :10:001:0379)" від 04.09.2024;

- зобов`язати Буринську міську раду утриматися від вчинення дій щодо прийняття рішень про об`єднання/поділ земельних ділянок комунальної власності на території Олександрівського старостинського округу Буринської міської ради Конотопського району Сумської області з кадастровими номерами: :10:001:0371, :10:001:0372, :10:001:0373, :10:001:0374, :10:001:0375, :10:001:0376, :10:001:0377, :10:001:0378, :10:001:0379.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, представник позивачів подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що у зв`язку з тим, що під час дії воєнного стану безоплатна приватизація земельних ділянок заборонена, то у позивачів наявні законні правомірні очікування, що після завершення воєнного стану або скасування «мораторію» на безоплатну приватизацію земельних ділянок, на звернення до Буринської міської ради із заявами про затвердження проекту землеустрою та надання земельних ділянок у власність, а тому рішення Буринської міської ради «Про розробку технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок комунальної власності на території Олександрівського старостинського округу Буринської міської ради Конотопського району Сумської області (кадастрові номери - :10:001:0371, :10:001:0372, :10:001:0373, :10:001:0374, :10:001:0375, :10:001:0376, :10:001:0377, :10:001:0378, :10:001:0379)» від 04.09.24 є протиправним, так як унеможливлюватиме в майбутнього завершення безоплатної приватизації земельних ділянок для позивачів, відповідно до ст. ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, тобто, на думку позивачів, оскаржуване рішення Буринської міської ради позбавляє можливості позивачів на завершення процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Відповідача подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягав на законності судового рішення та просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що 11.12.2019 позивачі звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області із заявами про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області (а.с.88 зворотній бік, 88 зворотній бік, 90 зворотній бік, 92 зворотній бік,94 зворотній бік, 97,99, 101, 103,105).

Наказом ГУ Держгеокадастру у Сумській області від 23.01.2020 р. № 18-2809/16-20-СГ Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області. Згідно з додатком до цього наказу, такий дозвіл надано 10 особам, зокрема й позивачам (а.с. 89 зворотній бік-89).

02.02.2020 позивачі звернулися до ТОВ КООРДИНАТ-БС із заявами про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2.00 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за межами населених пунктів на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області (а.с. 82-86).

ТОВ КООРДИНАТ-БС розроблено зведений Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок 9 громадянам України у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населених пунктів на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області (а .с. 78- 168).

06.03.2020 р. експертом державної експертизи ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області складено висновок, яким погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки № 2553/82-20 (а. с 165).

Висновком Департаменту захисту довкілля та енергетики Сумської обласної державної адміністрації погоджений проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок 9 громадянам України у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населених пунктів на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області від 15.05.2020 р. № 01-20/606 (а.с 165 зворотній бік - а.с. 166).

21.05.2020 р. Відділом у Буринському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області сформовано та зареєстровано земельні ділянки площею 2.0000 га з кадастровими номерами: :10:001:0371; :10:001:0372; :10:001:0373; :10:001:0374; :10:001:0375; :10:001:0376; :10:001:0377; :10:001:0378; :10:001:0379 (а.с. 40-66).

21.05.2021 ГУ Держгеокадстру у Сумській області прийнято накази №18-6360/16-21-05, №18-6357/16-21-05, №18-6345/16-21-05, №18-6350/16-21-05, №18-6355/16-21-05, №18-6346/16-21-05, №18-6347/16-21-05, №18-6351/16-21-05, №18-6348/16-21-05, якими відмовлено позивачам у затвердженні документації із землеустрою та наданні у власність земельних ділянок (а.с.67-75).

Позивачі звернулися до Буринської міської ради із заявами про затвердження проекту землеустрою та надання земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населених пунктів на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області.

04.09.2024 Буринською міською радою прийнято рішення, яким позивачам відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населених пунктів на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області (а.с.32-33).

04.09.2024 Буринською міською радою прийнято рішення, яким надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок комунальної власності на території Олександрівського старостинського округу Буринської міської ради Конотопського району Сумської області (кадастрові номери - :10:001:0371,:10:001:0372,:10:001:0373,:10:001:0374,:10:001:0375,:10:001:0376,:10:001:0377,:10:001:0378,:10:001:0379) (а.с. 34-35).

Вважаючи таке рішення протиправним, позивачі звернулися до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовну, суд першої інстанції виходив з правомірності спірного рішення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 14 Конституції України гарантовано право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) встановлення та зміна меж сіл, селищ; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", селищна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 04.09.2024 Буринською міською радою прийнято рішення, яким надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо об`єднання земельних ділянок комунальної власності на території Олександрівського старостинського округу Буринської міської ради Конотопського району Сумської області (кадастрові номери - :10:001:0371, :10:001:0372, :10:001:0373, :10:001:0374, :10:001:0375, :10:001:0376, :10:001:0377, :10:001:0378, :10:001:0379) (а.с. 34-35), в тому числі і земельні ділянки, на які претендували позивачі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначив, що позивачі не зазначають в чому саме полягає протиправність рішення Буринської міської ради Сумської області в розумінні ст. 2 КАС України та ст. 19 Конституції України, таких обставин не встановлено і судом.

Також, позивачами не вказано і про невідповідність спірного рішення Земельному кодексу України, Закону України «Про землеустрій», в свою чергу, судом зазначеного не встановлено.

Водночас, колегія суддів зазначає, що «недобросовісна поведінка» відповідача не є законодавчо визначеною обставиною, що свідчить про протиправність спірного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, частинами 1, 2 ст. 79-1 Земельного Кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок.

Відповідно до ч. 6 ст. 79-1 Земельного Кодексу України, формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Статтею 56 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок розробляється за рішенням власників земельних ділянок за згодою заставодержателів, користувачів земельних ділянок.

Технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок включає: а) пояснювальну записку; б) технічне завдання на складання документації, затверджене замовником документації; в) кадастрові плани земельних ділянок, які об`єднуються в одну земельну ділянку, або частини земельної ділянки, яка виділяється в окрему земельну ділянку; г) матеріали польових геодезичних робіт; ґ) відомості про встановлені межові знаки на межі поділу; д) перелік обтяжень прав на земельну ділянку, обмежень на її використання та наявні земельні сервітути.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що поділ та об`єднання земельних ділянок за свою суттю фактично є формуванням нової чи нових земельних ділянок, що передбачає певну процедуру щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, його затвердження в порядку, встановленому Земельним Кодексом України, який визначає вичерпний перелік підстав для відмови у наданні такого дозволу, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Колегія суддів зазначає, що спірне рішення ґрунтується на вимогах закону та спрямоване на досягнення результату у вигляді об`єднання дев`яти земельних ділянок в одну, у спосіб передбачений законодавством.

Колегія суддів відмічає, що дійсно, земельним законодавством визначено, що в разі погодження проекту землеустрою у відповідності до статті 186-1 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 ЗК України, позбавлений можливості приймати альтернативні рішення окрім рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Судова колегія наголошує на тому, що правовідносини, пов`язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять суспільний, публічний інтерес. При цьому питання розпорядження землями сільськогосподарського призначення має значний суспільний інтерес, оскільки інтенсивне та/або неефективне сільськогосподарське використання таких земель може призвести до виснаження значної частини найбільш родючих земель особливої цінності та збільшити негативний вплив на навколишнє природне середовище.

При вирішенні суспільно значимого питання про передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у приватну власність (користування) дотримання процедури та поетапності процесу безоплатної передачі таких земельних ділянок у приватну власність (користування) є важливим для досягнення справедливої рівноваги та дотримання балансу між суспільним та приватними інтересами, оскільки санкціонування неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, зокрема земель сільськогосподарського призначення, до яких належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) суперечать загальним інтересам.

Так, перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів як складової процедури в процесі безоплатної передачі таких земельних ділянок у приватну власність має здійснюватися саме на етапі погодження такого проекту.

Крім того, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Проте отримання такого дозволу не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття такого права, оскільки дозвіл не є правовстановлюючим актом, про що Велика Палата Верховного Суду зазначила у постанові від 23.01.2019 у справі №308/10112/16-а.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, що 04.09.2024 Буринською міською радою прийнято рішення, яким позивачам відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, які розташовані за межами населених пунктів на території Гвинтівської сільської ради Буринського району Сумської області (а.с.32-33).

Крім того, як встановлено вірно судом першої інстанції, що матеріали справи не місять доказів скасування в судовому порядку зазначеного рішення, а тому воно є чинним.

Доводи апеляційної скарги про наявність у позивачів легітимних очікувань на отримання бажаної земельної ділянки у власність, з огляду на отримання дозволу на розробку землеустрою, судова колегія вважає помилковими, оскільки отримання такого дозволу не означає позитивного вирішення питання про надання її у власність.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 22.09.2022 у справі № 240/8903/19.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Буринська міська рада Сумської області, як власник землі, має право розпоряджатися земельними ділянками на власний розсуд у порядку та спосіб встановлений чинним законодавством.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зауважує, що гарантованому у ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності кореспондують вимоги ч. 1 ст. 77 КАС України, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Таким чином, прийняте відповідачем спірне рішення відповідає вимогам чинного законодавства та підстави для його скасування відсутні.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі №480/8577/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич