Справа № 420/11371/25
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщені суду в м.Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Строй мир» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду у якому просить визнати протиправним та скасування рішення Одеської митниці (далі відповідач) про коригування митної вартості товарів № UA500370/2025/000012/1 від 09.04.2025 року; визнати протиправним та скасування рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500370/2025/000013/1 від 09.04.2025 року, мотивуючи це тим, що обставини на які вказує відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, жодним чином не спростовують митної вартості, яка була зазначена позивачем у поданій митній декларації і відповідно до Митного кодексу не є підставою для здійснення коригування такої митної вартості. Вказує, що страхування товару не здійснювалась, відповідачем не врахована те що контракт на постачання є довготривалим з 2021 року та наявності переплати по ньому за попередніми поставками, про що свідчили надані акти взаєморозрахунків, , та не враховано, що жодної взаємодії з компанією Livamex SRL у позивача не було так як вона є агентом продавця в порту відвантаження, та були надані всі платіжні інструкції та підтвердження проведених оплат тобто надано вичерпний перелік документів які містили необхідну інформацію щодо вартості митного оформлення. На підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною договору надано повний пакет документів. У відповідності до переліку, визначеного частиною другою статті 53 МК України.

05.05.2025 ухвалою судді прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суді від 31.07.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

Представником Одеської митниці до суду надано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що На виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495 під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями (МД) №25UА8UO від 24.03.2025; №25UА82U9 від 24.03.2025; було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UА500370/2025/000012/1 від 09.04.2025, № UА500370/2025/000013/1 від 09.04.2025/

На підставі ч.3 статті 53 МКУ, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості. Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з митними деклараціями (МД) №25UА8UO від 24.03.2025; №25UА82U9 від 24.03.2025 містились розбіжності та не містилися всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 МКУ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Позивач надав до суду відповідь на відзив.

Відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив.

Дослідивши заяви по суті справи, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

09 вересня 2021року між МБПП «ЕФЕС» (покупець) та «Dunapref SRL» Румунія (продавець) укладено договір № 01/2021, за умовами якого продавець зобов`язаний передати у власність покупця будівельний щебінь кількість характеристики та ціна якого визначаються у Додатках до цього договору.

Згідно п.3.1 Договору товар поставляється на умовах Франко-борт порт Ісакча Румунія. Згідно п.3.7 товар вважається доставленим продавцем і прийнятим покупцем після завантаження барж і підписання вимірювання осадки судна в порту Ісакча представником покупця, за кількістю -відповідно до ваги зазначеної у коносаменті/річковій накладній. Відповідно до п.4.1 Договору покупець здійснює 100% передоплату за партію товару шляхом прямого банківського переказу коштів.

Згідно п.4.2 Договору оплата партії товару здійснюється на підставі виставленого продавцем попереднього рахунку-фактури з орієнтовною кількістю і остаточний рахунок -фактура буде виставлений після завантаження барж на основі річкової накладної

Згідно п.6.1. Договору продавець зобов`язаний за власні кошти здійснити митне оформлення партії товару у порту Ісакча, за свої кошти та ресурси виконати завантаження партії товару на судно в порту Ісакча Згідно п.6.2 Договору покупець зобов`язаний за свої кошти та ресурси доставити судна до порту Ісакча для завантаження узгоджених партій товару.

Дія договору неодноразово продовжувалась останній раз 01.01.2025 року до 31.12.2025 року.

24.03.2025 року декларантом ФОП ОСОБА_1 було подано до Одеської митниці митну декларацію №25UА81U0 імпортером за якою є МБПП «ЕФЕС» (надалі Позивач) для оформлення вантажу: Щебінь, фракція 31.5-63мм, що використовується у будівництві, як наповнювач до бетону, мостіння доріг, термічно не оброблений, видобутий в кар`єрі, навалом. Країна походженням Румунія. У кількості 1000мтн.

Відповідачем було направлено повідомлення декларанту про наявні розбіжності у поданих до митного оформлення документах.

04.04.25р. позивач листом № 08/25-М надав свої пояснення та додаткові документи, а саме експертні висновки, акт звірки, платіжні інструкції, вантажні митні декларації, довідку з банку, листи судновласника та продавця товарів та інші документи, а також повідомив Відповідача про надання вичерпного переліку документів та наполягав на закінченні митного оформлення.

09.04.25р. відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА500370/2025/000012/1 (надалі рішення 012). Яким митну вартість товару № 1 скориговано до рівня 0,083 євро/кг. в зв`язку з тим, що:

1) відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі -МКУ) Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до вимог п. 4.1,4.2 контракту від 09.09.2021 01/2021 покупець здійснює 100% передплату за партію товару шляхом прямого банківського переказу грошових коштів у валюті платежу на рахунок Продавця. Оплата партії Товару здійснюється на підставі виставленого продавцем попереднього рахунку фактури з орієнтовною кількістю. Попередній рахунок фактура від 19.03.2025 №552 виставлено на орієнтовну вагу 900 тон та вартістю 13 875 євро, що прораховується як 15,416 євро/т. Зазначене не відповідає відомостям заявленим декларантом у ЕМД, Додатку до контракту від 17.03.2025 №9 та рахунку від 21.03.2025 №553, де заявлена вартість 13 872,41 євро та вагу 1499,720 тон;

2) у підтвердження оплати за товар надано платіжну інструкцію в іноземній валюті від 21.03.2025 №3 на суму 2 368,81 євро. У графі 22 ЕМД зазначена фактурна вартість оцінюваної партії товарів 9 250,00 євро. Зазначене свідчить про невиконання покупцем вимог п.4.1 контракту від 09.09.2021 01/2021 щодо 100% оплати за товар. Згідно з нормами Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216. Надана платіжна інструкція в іноземній валюті від 21.03.2025 року №3 не містить обов`язкових реквізитів, визначених Положенням № 216, зокрема не містить належних відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували факт виконання операцій за такою платіжною інструкцією. Крім того, заявлений рівень митної вартості не розраховується як фактично сплачений у зв`язку із невідповідністю банківських реквізитів продавця згідно граф 59,57 платіжної інструкції в іноземній валюті від 21.03.2025 №3 даним Розділу 10 зовнішньоекономічного контракту. Отже, з огляду на пункт 4 частини другої статті 53 Кодексу декларантом не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар;

3) пунктами 5, 6 частини десятої статті 58 Кодексу встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, як складові митної вартості, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Оцінювана партія товарів імпортована на умовах поставки FOB ISACCEA. Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс - 2010) за терміном FOE, Покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості): витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. До митної вартості товарів декларантом додані обов`язкову складову митної вартості - витрати на транспортування 6500,00 євро згідно договору МА/165 від 17.03.2025 та рахунку від 217.03.2025 №2M-21-03 (сума рахунку 9748,18 евро). Договір поставки укладено з Vikasa shipping &Chartering (Болгарія), брокер SVS Management LTD (Великобританія), при цьому документальне підтвердження договірних відносин з компаніями, що зазначена у коносаменті та маніфесті -Sc Berega LTD та Vilamex SRL відсутнє. Згідно договору МА/165 від 17.03.2025 100% оплата фрахту протягом 2 банк, днів з дня випуску останнього коносаменту. Надана платіжна інструкція в іноземній валюті від 25.03.2025 №4 на суму 648,18 євро. Документальних відомостей щодо повної оплати фрахту по рахунку від 217.03.2025 №2M-21-03 не надано митному органу. Надана платіжна інструкція в іноземній валюті від 25.03.2025 №4 не містить обов`язкових реквізитів, визначених Положенням № 216, зокрема не містить належних відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували факт виконання операцій за такою платіжною інструкцією. Крім того, у договорі фрахтування зазначена ставка демереджу, вартість якої по факту здійснення поставки на узгоджених комерційних умовах поставки ФОБ є обов`язковою складовою митної вартості. Числове значення демереджу відсутнє у митного органу.

4) пунктом 7 частини десятої статті 58 Кодексу встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, як витрати на страхування цих товарів. Відомості щодо страхування партії товарів не надано митному органу, та з застосуванням резервного методу на підставі аналізу баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим та становить по товару № 1 - 0,083евро/кг (МД № 25UА75U1 від 27.03.2025), ніж заявлено.

Також 09.04.2025р. інспектором складено Картку відмови № UА500370/2025/000025 в прийнятті митної декларації № 25UА8U0 від 24.03.2025р. в зв`язку з винесенням рішення про коригування митної вартості товару.

09.04.25р. позивачем подано до відповідача ВМД №25UА2U4 за першим методом визначення митної вартості, в порядку ст. 55 Митного кодексу, сплачена вартість донарахованих митних платежів відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів.

24.03.25р. декларантом ФОП ОСОБА_1 також подано до Одеської митниці митну декларацію №25UА82U9 імпортером за якою є МБПП «ЕФЕС» для оформлення вантажу: Щебінь, фракція 31.5-63 мм, що використовується у будівництві, як наповнювач до бетону, мостіння доріг, термічно не оброблений, видобутий в кар`єрі, навалом. Країна походженням Румунія. У кількості- 499,720мт.

Відповідачем було направлено повідомлення декларанту про наявні розбіжності у поданих до митного оформлення документах.

04.04.25р. Позивач листом № 08/25-М надав свої пояснення та додаткові документи, а саме експертні висновки, акт звірки, платіжні інструкції, вантажні митні декларації, довідку з банку, листи судновласника та продавця товарів та інші документи, а також повідомив Відповідача про надання вичерпного переліку документів та наполягав на закінченні митного оформлення.

09.04.25р. відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА500370/2025/000013/1 (надалі рішення 013), яким митну вартість товару № 1 скориговано до рівня 0,083 євро/кг. в зв`язку з тим, що :

1) відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі -МКУ) Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до вимог п.4.1,4.2 контракту від 09.09.2021 01/2021 покупець здійснює 100% передплату за партію товару шляхом прямого банківського переказу грошових коштів у валюті платежу на рахунок Продавця. Оплата партії Товару здійснюється на підставі виставленого продавцем попереднього рахунку фактури з орієнтовною кількістю. Попередній рахунок фактура від 19.03.2025 №552 виставлено на орієнтовну вагу 900 тон та вартістю 13 875 евро, що прораховується як 15,416 євро/т. Зазначене не відповідає відомостям заявленим декларантом у ЕМД, Додатку до контракту від 17.03.2025 №9 та рахунку від 21.03.2025 №553 де заявлена вартість 13872,41євро та вагу 1499,720тон.

2) у підтвердження оплати за товар надано платіжну інструкцію в іноземній валюті від 21.03.2025 №3 на суму 2 368,81 євро. У графі 22 ЕМД зазначена фактурна вартість оцінюваної партії товарів 9 250,00 євро. Зазначене свідчить про невиконання покупцемвимогп.4.1 контракту від 09.09.2021 01/2021 щодо 100% оплати за товар. Згідно з нормами Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216. Надана платіжна інструкція в іноземній валюті від 21.03.2025 №3 не містить обов`язкових реквізитів, визначених Положенням№ 216, зокрема не містить належних відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували факт виконання операцій за такою платіжною інструкцією. Крім того, заявлений рівень митної вартості не розраховується як фактично сплачений у зв`язку із невідповідністю банківських реквізитів продавця згідно граф 59,57 платіжної інструкції в іноземній валюті від 21.03.2025 №3 даним Розділу 10 зовнішньоекономічного контракту. Отже, з огляду на пункт 4 частини другої статті 53 Кодексу декларантом не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар;

3)пунктами 5, 6 частини десятої статті 58 Кодексу встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, як складові митної вартості, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Оцінювана партія товарів імпортована на умовах поставки FOB ISACCEA. Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс - 2010) за терміном FOB, Покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості): витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. До митної вартості товарів декларантом додані обов`язкову складову митної вартості - витрати на транспортування 6500,00 євро згідно договору МА/165 від 17.03.2025 та рахунку від 217.03.2025 №2M-21-03 (сума рахунку 9748,18 євро). Договір поставки укладено з Vikasa shipping &Chartering (Болгарія), брокер SVS Management LTD (Великобританія), при цьому документальне підтвердження договірних відносин з компаніями, що зазначена у коносаменті та маніфесті -Sc Berega LTD та Vilamex SRL відсутнє. Згідно договору МА/165 від 17.03.2025 100°% оплата фрахту протягом 2 банк, днів з дня випуску останнього коносаменту. Надана платіжна інструкція в іноземній валюті від 25.03.2025 №4 на суму 648,18 євро. Документальних відомостей щодо повної оплати фрахту по рахунку від 217.03.2025 №2M-21-03 не надано митному органу. Надана платіжна інструкція в іноземній валюті від 25.03.2025 №4 не містить обов`язкових реквізитів, визначених Положенням № 216, зокрема не містить належних відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували факт виконання операцій за такою платіжною інструкцією. Крім того, у договорі фрахтування зазначена ставка демереджу, вартість якої по факту здійснення поставки на узгоджених комерційних умовах поставки ФОБ є обов`язковою складовою митної вартості. Числове значення демереджу відсутнє у митного органу;

4) пунктом 7 частини десятої статті 58 Кодексу встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, як витрати на страхування цих товарів. Відомості щодо страхування партії товарів не надано митному органу,

та з застосуванням резервного методу на підставі аналізу баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим та становить по товару № 1 0,083евро/кг (МД № 25UА75U1 від 27.03.2025), ніж заявлено.

09.04.2025 року Одеською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500370/2025/000026, якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів

З прийнятим відповідачем рішенням позивач не погодився та звернувся до суду з позовом.

Джерела права та висновки суду.

Відповідно до ст. 543 МК України безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

До митної справи, відповідно до ст. 7 МК України, відносяться, зокрема, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Відповідно до п. 23, 24 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно положень МК України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є, відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7 ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до положень ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі; 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 13.09.2019 року по справі № 815/6780/15, від 06.09.2019 року по справі № 803/1212/14.

Щодо зауважень - попередній рахунок фактура від 19.03.2025 №552 виставлено на орієнтовну вагу 900 тон та вартістю 13 875 євро, що прораховується як 15,416 євро/т. Зазначене не відповідає відомостям заявленим декларантом у ЕМД, Додатку до контракту від 17.03.2025 №9 та рахунку від 21.03.2025 №553, де заявлена вартість 13 872,41 євро та вагу 1499,720 тон, суд встановив наступне.

Позивачем було надано митниці лист від продавця товару S.C.Dunapref cariere SRL вих.№84 від 01.04.20245 року яким повідомлено, що при складанні Інвойсу № 552 від 19.03.2025 року була допущена помилка в кількості товару який продається -вірна кількість 1500 тон, та розмір фракції- 31,5/63, та відповідачу було надано вірний Інвойс № 553 від 21.03.2025, однак відповідач безпідставно не врахував даний лист та новий інвойс №553 від 21.03.2025 р.

Щодо зауважень 2)у підтвердження оплати за товар надано платіжну інструкцію в іноземній валюті від 21.03.2025 №3 на суму 2 368,81 євро. У графі 22 ЕМД зазначена фактурна вартість оцінюваної партії товарів 9 250,00 євро. Зазначене свідчить про невиконання покупцем вимог п.4.1 контракту від 09.09.2021 01/2021 щодо 100% оплати за товар. Згідно з нормами Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 2, для здійснення платіжної операції з переказу іноземної валюти використовується платіжна інструкція в іноземній валюті, реквізити якої передбачені Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216. Надана платіжна інструкція в іноземній валюті від

Від 21.03.2025 року №3 не містить обов`язкових реквізитів, визначених Положенням № 216, зокрема не містить належних відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували факт виконання операцій за такою платіжною інструкцією. Крім того, заявлений рівень митної вартості не розраховується як фактично сплачений у зв`язку із невідповідністю банківських реквізитів продавця згідно граф 59,57 платіжної інструкції в іноземній валюті від 21.03.2025 №3 даним Розділу 10 зовнішньоекономічного контракту. Отже, з огляду на пункт 4 частини другої статті 53 Кодексу декларантом не надано належних документальних підтверджень ціни, що фактично сплачена за оцінюваний товар суд зазначає наступне.

Договір №01/2021 за яким відбулась поставка товарів є довготривалим та він укладений 09.09.2021 року та за ним вже не одноразово відбувались поставки та підтвердження дих обставин позивачем надано митні декларації, та в результаті системних поставок та переплат зі сторони Позивача виникла сума переплати у розмірі 11 506,19 євро, що підтверджується листом від банку Південний № 17/001/9710/2025-БТ від 02.04.2025 року та складеним між сторонами угоди актом звірки взаєморозрахунків № 2 за період з 01.09.2022 по 18.03.2025. Тобто частина від вартості товарів у розмірі 11 506,19 євро фактично була сплачена раніше, а залишок у розмірі 2 368,81 євро перед поставкою товарів які проходили митне оформлення. Митниці додатково було надано Акт звірки взаєморозрахунків № 3 за період з 16.09.2021 по 31.03.2025 який включає в себе сплату позивачем 21.03.2025 року -2 368,81 євро та відповідне сальдо на користь продавця товарів в розмірі 2,59 євро.

На підтвердження відомостей викладених в актах звірки відповідачу було надано банківські платіжні інструкції з підтвердженням виконання SWIFT платежів .а також ВМД оформлені в минулі періоди на виконання договору №01/2021.

Щодо підтвердження «дійсності» наданих платіжних доручень, Відповідачу були надані як пояснення, так і додатково платіжні доручення з підтвердженням виконання SWIFT платежів, які містять всі необхідні реквізити та печатки банку «Південий» .

Також щодо розбіжностей банківських реквізитів продавця згідно граф 59,57 платіжної інструкції в іноземній валюті від 21.03.2025 №3 даним Розділу 10 зовнішньоекономічного контракту, то відповідачем не враховано, що вказані у платіжній інструкції №3 від 21.03.2025 року банківські реквізити продавця відповідають банківським реквізитам продавця вказаним у инвойсі №552 від 03.19.2025 року та наданому на усунення помилки новому інвойсі №553 від 21.03.2025 року, а тому суд вважає, що це не є розбіжностями, які впливають на вартість товару, так як отримувачем є одна особа -продавець товару.

Щодо зауважень -3) До митної вартості товарів декларантом додані обов`язкову складову митної вартості - витрати на транспортування 6500,00 євро згідно договору МА/165 від 17.03.2025 та рахунку від 217.03.2025 №2M-21-03 (сума рахунку 9748,18 євро). Договір поставки укладено з Vikasa shipping &Chartering (Болгарія), брокер SVS Management LTD (Великобританія), при цьому документальне підтвердження договірних відносин з компаніями, що зазначена у коносаменті та маніфесті -Sc Berega LTD та Vilamex SRL відсутнє. Згідно договору МА/165 від 17.03.2025 100°% оплата фрахту протягом 2 банк, днів з дня випуску останнього коносаменту. Надана платіжна інструкція в іноземній валюті від 25.03.2025 №4 на суму 648,18 євро. Документальних відомостей щодо повної оплати фрахту по рахунку від 217.03.2025 №2M-21-03 не надано митному органу. Надана платіжна інструкція в іноземній валюті від 25.03.2025 №4 не містить обов`язкових реквізитів, визначених Положенням № 216, зокрема не містить належних відомостей про виконавця надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували факт виконання операцій за такою платіжною інструкцією. Крім того, у договорі фрахтування зазначена ставка демереджу, вартість якої по факту здійснення поставки на узгоджених комерційних умовах поставки ФОБ є обов`язковою складовою митної вартості. Числове значення демереджу відсутнє у митного органу суд зазначає наступне.

На підтвердження витрат на транспортування товарів митниці було надано договір № МА/165 від 17.03.2025 укладений позивачем з Vikasa SippingChartering на фрахт судна за маршрутом Ісакча Румунія -Ізмаїл ньюенерджи Україна. На вантаж 1500 мт. Щебню навалом. За ставкою фрахта 6.50євро за тону, та ставкою демереж 1200 євро. Поставка с/х т/х Pezhoto прапор BG бл.1000м.т. та баржа La Guarda прапор бл. 500м.т., платіжну інструкцію в іноземній валюті № 2 від 20.03.2025 разом з банківським підтвердженням здійснення SWIFT платежу в сумі 9 100,00 євро в якості передплати за вказаним контрактом (графи 70), Платіжну інструкцію в іноземній валюті № 4 від 25.03.2025 разом з банківським підтвердженням здійснення SWIFT платежу в сумі 648,18 євро в якості остаточного розрахунку за вказаним контрактом (графи 70), довідку про транспортні витрати № МА/250403-01 від 03.04.2025.

Також митницю було повідомлено про те, що страхування вантажу не здійснювалось жодних інших транспортних витрат не понесено, надано Генеральні акти про повне вивантаження судна за короткий проміжок часу, що підтверджувало виконання умов договору та відсутність демереджу по судну.

Відповідача було повідомлено, що жодної взаємодії з компанією з Livamex SRL у Позивача не було, оскільки ця компанія є агентом продавця в порту відвантаження, відповідно всі послуги, на умов поставки FOB, в порту відправки, включені в ціну товару, та сплачуються продавцем.

При цьому посилання відповідача про відсутність числового значення демережу встановленого договором судом відхиляється як необгрунтовані, так як у довідці № МА/250403-01 від 03.04.2025 наданою перевізником зазначено, що додаткових витрат по демережу не було, та поняття «демереж» означає плата за простій судна, та доказів того що судно мало простій відповідачем не надано суду.

Щодо зауважень - 4) пунктом 7 частини десятої статті 58 Кодексу встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, як витрати на страхування цих товарів. Відомості щодо страхування партії товарів не надано митному органу суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що митним органом не наведено обґрунтувань щодо обов`язковості страхування товару за зазначеними умовами поставки, а лише констатується факт ненадання документів про страхування.

У письмових поясненнях наданий позивачем до митниці вих.№08/25-м від 04.04.2025 року зазначалось, що страхування вантажу не здійснювалось, що в тому числі підтверджується наданою довідкою перевізника про транспортні витрати від 03.04.2025 року №MA/250403-01.

Відповідач не довів суду, що позивач мав обов`язок понести витрати на страхування та поніс їх, а тому суд вважає відсутність у наданих позивачем документах розбіжностей щодо витрат на страхування .

Таким чином. у відповідності до п. 8 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, до митниці не подавались, а вимога про їх надання є протиправною.

Суд також враховує, що зауваження зазначені відповідачем у рішеннях збігаються, та тому оцінка їх правомірності судом проводиться по обом одразу.

Щодо витребування митним органом додаткових документів, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 13.10.2021р. у справі №804/15600/15 наголосив, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

У цій поставної Верховний Суд звернув увагу, що витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися в правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.

При цьому, суд вважає, що позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які містять складові вартості товару, що піддаються обчисленню, підтверджують ціну товару, та не містять неточностей чи розбіжностей.

Натомість, митним органом не підтверджено належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.

В той же час, Верховний Суд в постанові від 17 липня 2019 року по справі № 809/872/17 зазначив, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином зазначені відповідачем в оскаржуваних рішеннях обставини жодним чином не можливо вважати як наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, або наявність ознак не автентичності поданих до митного оформлення документів.

Відповідно до ст. 189, 190 Господарського кодексу України, ціна є вираженим у грошовій формі еквівалентом одиниці товару (продукції, робіт, послуг, матеріально-технічних ресурсів, майнових та немайнових прав), що підлягає продажу (реалізації), який повинен застосовуватися як тариф, розмір плати, ставки або збору, крім ставок і зборів, що використовуються в системі оподаткування. Ціна є істотною умовою господарського договору. Ціни у зовнішньоекономічних договорах (контрактах) можуть визначатися в іноземній валюті за згодою сторін. Вільні ціни визначаються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін, а у внутрішньогосподарських відносинах - також за рішенням суб`єкта господарювання.

Отже, зазначені відомості не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

При цьому надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Згідно ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом, шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів як: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012 року посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

В оскаржуваних рішеннях від 09 квітня 2025 року вказано, що з метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО Інспектор та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості є більшим ніж заявлено декларантом.

В той же час, різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Вказана позиція викладена Верховним Судом в постановах від 19.02.2019 року по справі № 805/2713/16-а, від 25 листопада 2020 року по справі № 1.380.2019.001657, від 15 червня 2021 року по справі № 804/2584/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не підтверджено належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та, як наслідок, не доведено правомірності коригування митної вартості товарів за резервним методом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості UA500370/2025/000012/1 від 09.04.2025 року; та № UA500370/2025/000013/1 від 09.04.2025 року підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Малого багатопрофільного приватного підприємства «ЕФЕС» слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 10898,71 грн. сплачений за платіжною інструкцією №6013 від 16.04.2025 року.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Малого багатопрофільного приватного підприємства «ЕФЕС» до Одеської митниці задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товару UA500370/2025/000012/1 від 09.04.2025 року; та № UA500370/2025/000013/1 від 09.04.2025 року.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Малого багатопрофільного приватного підприємства «ЕФЕС» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 10898,71 грн.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: Мале багатопрофільне приватне підприємство «ЕФЕС» (68600, Одеська обл., місто Ізмаїл, вулиця Шкільна, будинок 60) .

Відповідач: Одеська митниця (ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) .

Суддя Е.А.Іванов