Справа № 754/10293/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Оксененка О.М.,

Черпака Ю.К.,

при секретарі Григор`єві С.О.,

за участю: - позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Возняка В.А.;

- Кирилюка Є.С., - представника апелянта та відповідача,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянського Управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві, третя особа: інспектор Деснянського Управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві старший лейтенант поліції Бережанський Владислав Сергійович, про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

23 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в Деснянський районний суд міста Києва з позовною заявою до Деснянського Управління поліції ГУ Національної поліції (далі - УП ГУНП) в м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕГА №1467729 від 19 червня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) з одночасним закриттям провадження по справі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення №1467729 від 19 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП у вигляді накладення штрафу в розмірі 850 грн та закрито справу про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зміст постанови серії ЕГА №1467729 від 19 червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, яка складена інспектором Деснянського УП ГУНП в м. Києві старшим лейтенантом поліції Бережанським В.С., не співпадає з фабулою повідомлення, яке надходило 19 червня 2024 року на спецлінію "102" Головного управління Національної поліції у м. Києві від ОСОБА_1 , а тому, в порушення вимог статті 251 КУпАП, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення позивачем правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, що є підставою для скасування оспорюваної постанови відповідача.

Не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції у м. Києві (надалі - апелянт) подало апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначає, що постанову по справі про адміністративне правопорушення серія ЕГА №1467729 від 19 червня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП у виді накладення штрафу в розмірі 850 грн було винесено правомірно, оскільки не підтвердився факт домашнього насилля відносно позивача зі сторони його матері та рідного брата, перешкоди в доступі до квартири АДРЕСА_1 ними не чинились. Крім того, представник Головного управління Національної поліції у м. Києві зазначає, що ОСОБА_1 заявлено позовні вимоги до неналежного відповідача - Деснянського Управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві, в той час коли належним відповідачем має бути Головне управління Національної поліції у м. Києві, яке є відповідним суб`єктом владних повноважень, від імені якого винесена оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник ГУНП у м. Києві підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити.

За змістом частини п`ятої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

За приписами частини другої статті 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини другої статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності третьої особи, яку було завчасно належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Головного управління Національної поліції у м. Києві, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає за належне апеляційну скаргу ГУНП в м. Києві задовольнити, скасувавши рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року, мотивуючи це слідуючим.

З матеріалів справи вбачається, що постановою серії ЕГА №1467729 від 19 червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, ухваленою інспектором Деснянського УП ГУНП в м.Києві старшим лейтенантом поліції Бережанським В.С. накладено на позивача ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень за скоєння правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП України.

В оспорюваній постанові зазначено, що 19 червня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснив завідомо хибний виклик, оскільки в квартирі він знаходиться безперешкодно, за рішенням суду вказана квартира №141 поділена, чітко причина виклику незрозуміла.

Вважаючи постанову Деснянського УП ГУНП в м.Києві серії ЕГА №1467729 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Аналіз вищезазначених норм права дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною першою статті 175-1, частини другої статті 178, частини першої статті 182, статті 183 КУпАП працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачами у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про Національну поліцію" територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Частиною другою статті 11 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Статтею 46 КАС України встановлено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема тих, що передбачені статтею 183 КУпАП, працівники Деснянського УП ГУНП в м. Києві діють як представники органу Національної поліції України, виконуючи свої службові обов`язки в межах наданих їм законом повноважень для забезпечення дотримання громадського порядку. Вони не є окремими, незалежними суб`єктами владних повноважень у цьому контексті.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 заявлено позовні вимоги до Деснянського УП ГУНП в м.Києві, який є територіальним управлінням Національної поліції України. Проте, у цій справі належним відповідачем є Головне управління Національної поліції у м. Києві, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого прийнята оскаржувана постанова.

Таким чином, позовні вимоги заявлено ОСОБА_1 та вирішено до неналежної особи, яка має відповідати за даним позовом у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень частини третьої та четвертої статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Частинами шостою та сьомою статті 48 КАС України передбачено, що після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку, а заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Поряд з тим, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому, обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та не приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Колегія суддів звертає увагу, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. Заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду.

Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року по справі №742/2298/17 відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Проте, суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримався і, вирішуючи спір про скасування постанови у цій справі про адміністративне правопорушення, не з`ясував хто є належним відповідачем у справі, як і не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

У даному випадку, суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості в межах наданої йому КАС України компетенції виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції та має відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів того, що позов заявлено до неналежного відповідача, оскільки частиною сьомою статті 48 КАС України визначено, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено.

Оскільки у апеляційного суду відсутні повноваження направляти справу до суду першої інстанції на новий розгляд, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку, що правильним процесуальним наслідком за даних обставин є скасування рішення суду першої інстанції та відмова у задоволенні позовних вимог.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 26 грудня 2019 року у справі №724/716/16, від 17 червня 2020 року у справі №127/6881/17 та від 17 вересня 2020 року у справі №742/2298/17.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що відмова у задоволенні адміністративного позову, заявленого до неналежного відповідача, враховуючи неможливість його заміни на стадії перегляду судового рішення в апеляційному порядку, не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду з тим самим позовом, проте, вже до належного відповідача.

Відтак, доводи апеляційної скарги ГУНП у м. Києві спростовують висновки суду першої інстанції.

У силу частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та третьої статті 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 КАС України, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Оскільки суд першої інстанції порушив норми процесуального права, тому рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 241, 242, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 березня 2025 року у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Деснянського Управління поліції ГУ Національної поліції в м.Києві про скасування постанови, - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2025 року у справі №754/10293/24 - скасувати.

Прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Деснянського Управління поліції ГУ Національної поліції в м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серія ЕГА №1467729 від 19 червня 2024 року, - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення судового рішення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: О.М. Оксененко

Ю.К. Черпак