Справа № 480/1711/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 р. Справа № 480/1711/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Калиновського В.А. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.05.2025, (головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал) по справі № 480/1711/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21.02.2025 № 89 про відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу роботи - протиправним та скасувати його;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період роботи з 17.06.1980 по 20.08.1983 на Красноярському хімічному комбінаті "Єнісей", у зв`язку із чим провести перерахунок страхового стажу з зарахуванням цього періоду до страхового стажу в подвійному розмірі;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку визначеного ч.3 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто з 14.02.2025 року, провести нарахування та здійснити виплату призначеної пенсії.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 21.02.2025 № 89 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу роботи .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.02.2025, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 17.06.1980 по 20.08.1983 на Красноярському хімічному комбінаті "Єнісей", у зв`язку із чим провести перерахунок страхового стажу з зарахуванням цього періоду до страхового стажу в подвійному розмірі, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 лютого 2025 року про призначення пенсії і прийняти рішення з урахуванням висновків суду та відповідно до діючого законодавства.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області не погодившись із рішенням суду в частині задоволення позову, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків в частині визначення належного органу на який покладено зобов`язання в площині екстериторіальності.

Зазначає, що оскільки рішення про відмову в призначені пенсії позивачу прийнято ГУ ПФУ в Полтавській області, суд помилково поклав обов`язок на ГУ ПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву позивача та зарахувати період роботи до страхового стажу.

Посилається на відсутність підстав покладення на апелянта обов`язку зарахувати до страхового стажу період роботи на Красноярському хімічному комбінаті "Єнісей" з 17.06.1980 по 20.08.1983., оскільки з 01.01.2023 Російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Пенсії громадянам, які працювали на території РФ, призначаються на умовах Закону № 1058. До страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991.

Згідно постанови КМУ від 29.11.2022 № 1328 " Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав -учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення ", Україна вийшла з Угоди від 13.03.1992.

Відповідно до ст. 24-1 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 року за межами України у республіках колишнього Союзу РСР зараховуються до страхового стажу особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди.

Інформація від заявниці про отримання/неотримання виплат від органів пенсійного забезпечення Росії , відсутня.

Зазначає також, що пенсійним органом правомірно не враховано довідку № 1308 від 15.12.1993, оскільки вона не відповідає додатку 4 постанови 637 про період проживання дружини разом з чоловіком.

У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення іншої держави і неможливості документального підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат за зазначені періоди, особа повідомляє про це органи Пенсійного фонду в заяві про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

Згідно п.13 Постанови 637 період проживання дружини військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування, підтверджується довідками (додаток 4), виданими командирами (начальниками) військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, підприємств, установ і організацій, або довідками, що видаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

При цьому, для дружини військовослужбовця, звільненого з військової служби, період проживання до 1 січня 2004 з чоловіком у місцевостях, де була відсутня можливість її працевлаштування за спеціальністю, підтверджується довідкою (додаток 4), виданою територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі особової справи військовослужбовця, звільненого з військової служби, та інших документів, які підтверджують зазначений період.

Виходячи з вищевикладеного, підстави для призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відсутні, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу не менше 15 років.

Позивачем подано відзив, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення без змін, оскільки вважає дане рішення суду в цій частині законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 14.02.2025 року ОСОБА_1 , звернулась до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Полтавській області.

21.02.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення № 89 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах, через відсутність необхідного пільгового стажу за Списком 1.

Згідно рішення враховано страховий стаж заявника - 14 років 08 місяців 01 день, пільговий стаж по Списку №1 - відсутній.

Пенсійним органом до пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи на території російської федерації в пільговому обчисленні за Списком № 1 (з застосуванням кратності) з 17.06.1980 по 20.08.1983. Також не враховані довідки № 08 та № 28 від 30.03.2018 про роботу, що дає право на дострокове призначення пенсії за віком, видані ВО "Красноярський хімічний комбінат" , оскільки останні видані російською федерацією.

Не погодившись з рішенням відповідача, позивач звернувся з позовною заявою до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції , виходив з того, що позивач має право на зарахування до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії, стажу набутого на території російської федерації, оскільки чинними у період роботи позивача міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи набутого у країні-учасниці відповідно до законодавства країни-роботодавця. До того ж факт офіційного працевлаштування позивача підтверджується відповідними довідками, а також записами в трудовій книжці, а непідтвердження компетентними органами російської федерації сплати внесків до Пенсійного фонду не може ставитись позивачу у провину та бути підставою для відмови в зарахуванні набутого стажу.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі по тексту - Закон №1058-IV).

Відповідно до ч.ч.1 , 2 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч.4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Підпунктом 1 п.2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV визначено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Так, ст. 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року №1451/11731 (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

В силу п. 4.2 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно з п. 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням п. 4.2 цього Порядку.

Відповідно до п. 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637(далі - Порядок №637).

Згідно з п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом встановлено, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком за Списком № 1, до якої додала, зокрема, копію трудової книжки НОМЕР_1 від 01.06.1979 та довідки № 08 та № 28 від 30.03.2018.

За наслідками розгляду заяви та документів, рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області відмовлено у призначенні позивачу пенсії за віком з підстав відсутності необхідного стажу.

При цьому, відповідачем не зараховано позивачу до страхового стажу періоди роботи в Росії з 17.06.1980 по 20.08.1983 з підстав припинення угоди з Російською федерацією, а також оскільки довідки № 08 та № 28 від 30.03.2018 видані Російською федерацією.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності рішення пенсійного органу.

Відповідно до законодавства основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Судом встановлено, що трудова книжка НОМЕР_1 від 01.06.1979 позивача містить записи про її роботу в спірний період на посадах, які дають право на призначення пільгової пенсії, а саме за періоди:

- 17.06.1980 Красноярському хімічному комбінату "Єнісей", на посаді комплектувальника спец виробів 3 розряду 4-ї майстерні, 4-го виробництва (наказ № 227 від 17.06.1980) (запис № 5 від 17.06.1980);

- 07.08.1980 на посаді бронювальника спец виробів 4 розряду 2-ї майстерні 4-го виробництва (наказ № 223 від 06.02.1981) (запис № 6 від 07.08.1980);

- 20.01.1982 на посаді апаратника 4 розряду 7 виробництва 2-ї майстерні (наказ № 43 від 20.01.1982) (запис № 7 від 20.01.1982);

- 01.06.1982 присвоєно 5 розряд апаратника окиснення 7 виробництва 2-ї майстерні (наказ № 748 від 01.06.1982) (запис № 8 від 01.06.1982);

- 20.08.1983 звільнена за ст.31 КЗпП РСФСР за власним бажанням (наказ № 280 від 22.08.1983) (запис № 9 від 20.08.1983).

Трудова книжка позивача містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу. Окрім того, записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності.

Згідно зі статтею 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 1, 2 статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин; далі - Угода) пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Приписами статті 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Положеннями статті 3 Угоди також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Частиною 2 статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15.04.1994, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, російської федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що підстави зазначені пенсійним органом у спірному рішенні щодо неможливість зарахування вищевказаного стажу у зв`язку з припиненням з 01.01.2023 участі Російської Федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, є безпідставними з огляду на наступне.

Так, на час здійснення позивачем трудової діяльності у спірні періоди діяла Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, укладена в тому числі між Україною та Російською Федерацією (в подальшому - Угода), відповідно до якої пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць Угоди здійснюється за нормами законодавства держави, на території якої вони проживають.

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.(ст.5)

Згідно з ч. 2 ст. 6 Угоди, для встановлення права на пенсію, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Доводи апелянта про вихід російської федерації з Угоди в 2023, та відсутності з цих підстав зарахування до пільгового стажу роботи позивача, колегія суддів вважає помилковими, оскільки згідно ч. 2 ст. 13 Угоди, пенсійні права громадян держав-учасників Угоди, що виникли у відповідності до положень даної Угоди, не втрачають своєї сили і в разі його виходу з Угоди держави-учасника, на території якого вони проживають.

Враховуючи, що позивач набув трудовий стаж під час дії вказаної Угоди, пенсійне право позивача, як громадянина держави-учасника Угоди не втратило своєї сили і в разі виходу з Угоди держави-учасника, а тому підстави для не зарахування спірного трудового стажу відсутні.

Відтак, вірним є висновок суду першої інстанції, що періоди роботи позивача з 17.06.1980 по 20.08.1983 р., що підтверджені записами трудової книжки, мають бути зараховані до його страхового стажу.

Щодо доводів апеляційної скарги про не вірне визначення судом належного органу, на який покладено зобов`язання в площині екстериторіальності, колегія суддів зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Сумській області, із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності її заява розглянута У Пенсійного фонду України у Полтавській області, який рішенням № 89 відмовив в призначенні пенсії позивачу.

Судом першої інстанції вказане рішення пенсійного органу скасовано, як протиправне.

Проте, обов`язок зарахувати до страхового стажу період роботи з 17.06.1980 по 20.08.1983 на Красноярському хімічному комбінаті "Єнісей", провести перерахунок страхового стажу з зарахуванням цього періоду до страхового стажу в подвійному розмірі, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.02. 2025 про призначення пенсії і прийняти рішення з урахуванням висновків суду покладено на Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, з огляду на зазначене.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1).

Аналіз положень Порядку №22-1 свідчить про те, що сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території.

Після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за первісною заявою позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.

Положеннями п. 4.10 Порядку №22-1, передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи, для здійснення виплати пенсії.

Отже, з урахуванням принципу екстериторіальності, повторний розгляд заяви, зарахування певного періоду роботи до страхового стажу у випадку скасування судом рішення про відмову в призначенні пенсії має здійснюватися саме тим територіальним органом Пенсійного фонду України, якого було уповноважено розглядати подану особою заяву вперше.

До компетенції ж органу, за місцем проживання (реєстрації, фактичного проживання) особи (у спірному випадку Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області) належить здійснення виплати пенсії після її призначення органом, який розглядає відповідну заяву.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову.

Колегія суддів зазначає, що оскільки ГУ ПФУ в Полтавській області розглянуло заяву позивача, прийняло рішення про відмову в призначені пенсії, яке за наслідками судового розгляду скасовано, отже саме ГУ ПФУ в Полтавській області має повторно розглянути заяву,здійснити зарахування страхового стажу .

ГУ ПФУ в Сумській області є пенсійним органом за місцем проживання позивача та відповідальним за виплату пенсії у випадку її призначення.

Відтак, у спірному випадку обов`язок щодо повторного розгляду заяви позивача зарахувавши до страхового стажу період роботи з 17.06.1980 по 20.08.1983 на Красноярському хімічному комбінаті "Єнісей", у зв`язку із чим провести перерахунок страхового стажу з зарахуванням цього періоду до страхового стажу в подвійному розмірі, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 лютого 2025 року про призначення пенсії і прийняти рішення з урахуванням висновків суду та відповідно до діючого законодавства має бути покладено саме на Головне управління Пенсійного фонду України у Полтавській області як орган, який прийняв протиправне рішення про відмову у такому перерахунку.

З огляду на зазначене судове рішення в частині покладення обов`язку на ГУ ПФУ в Сумській області здійснити відповідні дії підлягає скасуванню, із прийняттям нового про покладення такого обов`язку на Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області .

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду . Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

За приписами ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 по справі № 480/1711/25 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.02.2025, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 17.06.1980 по 20.08.1983 на Красноярському хімічному комбінаті "Єнісей", у зв`язку із чим провести перерахунок страхового стажу з зарахуванням цього періоду до страхового стажу в подвійному розмірі, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 лютого 2025 року про призначення пенсії і прийняти рішення з урахуванням висновків суду та відповідно до діючого законодавства підлягає скасуванню з прийняттям нового про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.02.2025, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 17.06.1980 по 20.08.1983 на Красноярському хімічному комбінаті "Єнісей", у зв`язку із чим провести перерахунок страхового стажу з зарахуванням цього періоду до страхового стажу в подвійному розмірі, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 лютого 2025 року про призначення пенсії і прийняти рішення з урахуванням висновків суду та відповідно до діючого законодавства.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 по справі № 480/1711/25 - скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.02.2025, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 17.06.1980 по 20.08.1983 на Красноярському хімічному комбінаті "Єнісей", у зв`язку із чим провести перерахунок страхового стажу з зарахуванням цього періоду до страхового стажу в подвійному розмірі, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 лютого 2025 року про призначення пенсії і прийняти рішення з урахуванням висновків суду та відповідно до діючого законодавства.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.02.2025, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 17.06.1980 по 20.08.1983 на Красноярському хімічному комбінаті "Єнісей", у зв`язку із чим провести перерахунок страхового стажу з зарахуванням цього періоду до страхового стажу в подвійному розмірі, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14 лютого 2025 року про призначення пенсії і прийняти рішення з урахуванням висновків суду та відповідно до діючого законодавства.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 по справі № 480/1711/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді В.А. Калиновський А.О. Бегунц