Справа № 420/3817/25
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3817/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Селянського (фермерського) господарства «Кіосе Іван Георгійович» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 46531/15-32-07-06 від 25.10.2024, вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору:

Позивач, Селянське (фермерське) господарство «Кіосе Іван Георгійович», звернувся до відповідача, Головного управління ДПС в Одеській області, в якій просив суд:

(1). Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 25.10.2024 року № 46531/15-32-07-06 про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 1 099 499,50 гривень.

ІІ. Аргументи сторін

(а) Позиція Позивача

В обґрунтування позовних вимог вказав, що враховуючи характер його діяльності, має право не використовувати у своїй діяльності реєстратори розрахункових операцій, та відповідно на позивача не розповсюджується граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), у разі перевищення якого застосування реєстраторів розрахункових операцій та/ або програмних реєстраторів розрахункових операцій є обов`язковим (в даному випадку річного обсягу 250 000,00 гривень на один структурний підрозділ), що встановлений абзацом 1 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2000 року № 1336 «Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Позивач звертає увагу, що необхідність отримання позивачем готівки за період жовтень 2023-грудень 2023 року у зазначеному в додатку до акті розміру на загальну суму 984 850,24 гривень було також зумовлено необхідністю сплатити (повернути) Позивачем грошові кошти позикодавцю за договором позики (договором безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі), строк повернення яких спливав в січні 2024 року та орендну плату за земельні паї, що підтверджується за цей період видатковими касовимим ордерами та журналом ордером за грудень 2023 року. Відтак, жодних підстав для застосування Відповідачем до Позивача штрафних санкцій за порушення законодавства в сфері застосування реєстраторів розрахункових операцій на суму 1 099 499,50 гривень, не було, а отже податкове повідомлення-рішення є безпідставним та підлягає судом скасуванню.

Також позивач зазначає, що не має жодних відокремлених підрозділів та якихось точок продажу, продукція, що реалізовувалась є одною й тією самою, а саме ячмінь, більш того, перевірка діяльності господарської одиниці (каса підприємства) за адресою місця знаходження позивача з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні, відбувалася один раз в період з 19.09.2024 року по 26.09.2024 року, тобто жодних ознак начебто вчинення порушення у різний період або ознак повторності не було. Відтак, застосування відповідачем до позивача штрафних санкцій у розмірі 150 відсотків вартості товарів проданих з порушеннями, встановленим Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме як за наступне порушення, є абсолютно безпідставним та розрахунок фінансових санкцій є невірним.

06.03.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, зокрема, що відповідачем на надано жодних заперечень з приводу викладених у позові доводів щодо того, що позивач, враховуючи характер його діяльності, мав право взагалі не використовувати у своїй діяльності реєстратори розрахункових операцій.

(б) Позиція Відповідача

24.02.2025 р. до суду від відповідача, в якому він просить відмовити у задоволенні вимог позовної заяви у повному обсязі.

Відповідачем зазначено, що виходячи з даних реєстру розрахункових квитанцій використаних в господарській діяльності, СФГ «Кіосе І.Г.» за період з 31.10.2023 по 27.12.2023 реалізовано продукцію власного виробництва на суму 984 851 грн., а це означає перевищення встановленого законодавством граничного розміру річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів. Таким чином, суб`єкт господарювання повинен зареєструвати та проводити розрахунки з застосовуванням РРО та/або ПРРО. Щодо наявності у діях позивача повторності порушення, відповідач зауважує, що кожен встановлений контролюючим органом факт не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи є окремим правопорушенням. Отже, доводи наведені у позовній заяві не спростовують порушення, встановлене перевіркою та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення. З урахуванням вищевикладеного, податкове повідомлення-рішення від 25.10.2024 № 46531/15-32-07-06 на суму штрафних санкцій 1 099 499,50 грн. є повністю обґрунтованим

ІІІ Процедура та рух справи

10.02.2025 р. ухвалою Одеський окружний адміністративний суд, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи встановлені судом та докази на їх підтвердження

Судом встановлено, що видами діяльності позивача є основний: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; інші: 01.50 Змішане сільське господарство, 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві, 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 52.10 Складське господарство, 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устатковання.

Наказом Головного управління ДПС в Одеській області від 17.09.2024 року № 9274-п «Про проведення фактичної перевірки СФГ «Кіосе Іван Георгійович» на підставі пп.19-1.1.4, пп.19-1.8 п. 19-1.1 ст. 19-1, ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80, пп. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами), у зв`язку з отриманням податкової інформації щодо суб`єктів господарювання, які ймовірно перевищили граничний обсяг розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), наказано, зокрема, провести фактичну перевірку позивача з 17 вересня 2024 року тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 02.08.2023 по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

26.09.2024 за результатами перевірки відповідач склав акт (довідку) фактичної перевірки.

Відповідно до додаткової інформації про факти, встановлені в ході перевірки, відповідачем зазначено, що згідно постанови КМУ від 23.08.2000 р. № 1336 (з змінами та доповненням) «Про забезпечення статті 10 Закону України «Про застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», затверджено перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування РРО та/або ПРРО з використанням РК та КОРО. Відповідно до п. 4 постанови № 1336, роздрібна торгівля та громадське харчування на території села, селища, що здійснюється сільськогосподарськими товаровиробниками, які використовують продукцію власного виробництва, може відображатись в книзі обліку розрахункових операцій згідно використаних розрахункових книжок не перевищуючи граничного розміру річного обсягу 250 000 грн. на один структурний (відокремлений) підрозділ (пункт продажу товарів (надання послуг). СФГ «Кіосе Іван Георгійович», згідно реєстру використаних розрахункових квитанцій (додаток до акту), за період з 31.10.2023-27.12.2023 реалізовано продукцію власного виробництва на суму 984 851 грн. Встановлено перевищення граничного розміру річного обсягу на загальну суму 734 851 грн., а саме на суму 5551 грн. (перший випадок) та на суму 729 299,99 грн. (другий випадок).

Згідно з висновками акту відповідач зазначає про порушення п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями).

Актом № 6123/15-32-07-06-15 від 26 вересня 2024 р. відповідач засвідчив факт відмови від отримання примірника акта (довідки) перевірки або неможливості його вручення та підписання.

25.10.2024 на підставі висновків акту фактичної перевірки відповідач виніс податкове повідомлення-рішення № 46531/15-32-07-06 про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства норм регулювання готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сумі 1 099 499,50 грн. за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

IV. Джерела права та висновки суду

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

За підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Згідно підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

З наведених норм Податкового кодексу України вбачається, що проведення фактичної перевірки для контролю щодо припинення порушення законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, може бути проведено за відсутності суб`єкта господарювання, за умови вручення уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, наказу на проведення перевірки та відповідного направлення.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій визначаються Законом України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон № 265/95-ВР, в редакції чинній на момент спірних правовідносин).

Розрахунковою операцією у розумінні статті 2 Закону № 265/95-ВР є приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється.

Пунктом 2 статті 3 Закону України № 265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов`язані: надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги;

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 265/95-ВР реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються: при здійсненні торгівлі продукцією власного виробництва (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, крім підприємств торгівлі та громадського харчування, у разі проведення розрахунків у касах цих підприємств, установ і організацій з оформленням прибуткових і видаткових касових ордерів та видачею відповідних квитанцій, підписаних уповноваженою особою відповідного суб`єкта господарювання.

Згідно із приписами статті 10 Закону України №265/95-ВР перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, а також граничний розмір річного обсягу розрахункових операцій з продажу товарів (надання послуг), при перевищенні якого застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій є обов`язковим, встановлюються Кабінетом Міністрів України за поданням центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної економічної політики, формування та реалізацію державної фінансової політики. Розрахункові книжки не застосовуються у випадках здійснення підприємницької діяльності, визначених статтею 9 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2000 року № 1336 «Про забезпечення реалізації статті 10 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» затверджено перелік окремих форм та умов проведення діяльності у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, яким дозволено проводити розрахункові операції без застосування реєстраторів розрахункових операцій з використанням розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, а саме роздрібну торгівлю на ринках, ярмарках (за винятком розташованих на їх території магазинів, кіосків, палаток, павільйонів, приміщень контейнерного типу та роздрібну торгівлю та громадське харчування на території села, що здійснюється підприємствами споживчої кооперації, а також сільськогосподарськими товаровиробниками, які використовують продукцію власного виробництва.

Відповідно до п. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Судом встановлено, що видами економічної діяльності позивача на момент спірних правовідносин були: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний), 01.50 Змішане сільське господарство, 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві, 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Так, в позовній заяві позивач зазначає, що ним виробляється власна продукція згідно із КВЕД 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

На підтвердження наявності у позивача посівних площ та основних засобів для ведення власного сільськогосподарського товаровиробництва позивачем надано податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи, разом із Розрахунковою частиною декларації для юридичних осіб, яка містить відомості про землі сільськогосподарського призначення (сільськогосподарські угіддя, у тому числі для сільськогосподарських товаровиробників, які спеціалізуються на виробництві (вирощуванні) та переробці продукції рослинництва на закритому ґрунт; та Відомостям про наявність земельних ділянок.

Судом встановлено, що у спірному періоді позивач здійснював торгівлю продукції, а саме: ячмінь, на території села фізичним особам на підтвердження чого останнім надано: видаткові накладні від 13 грудня 2023 р. №№ 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, від 14 грудня 2023 р. №№ 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, від 15 грудня 2023 р. №№ 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, від 18 грудня 2023 р. №№ 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, від 19 грудня 2023 р. №№ 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55, від 20 грудня 2023 р. №№ 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, від 21 грудня 2023 р. №№ 67, 68, 69, 70, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 77, від 22 грудня 2023 р. №№ 78, 79, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 88/1, від 25 грудня 2023 р. №№ 89, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 100, від 26 грудня 2023 р. №№ 102, 103, 104, 105, 106, 107, 108, 109, 110, 111, 112, від 27 грудня 2023 р. №№ 113.

Судом встановлено, що операції з продажу сільськогосподарської продукції відображені в Книзі обліку розрахункових операцій на господарську одиницю № г/1 за спірний період.

Крім того, як вбачається з акту (довідки) фактичної перевірки від 26.09.2024 року та додатку до нього, відповідачем визнається, що позивачем реалізовано продукцію власного виробництва, а саме: ячмінь фур., ячмінь.

Отже, дослідження наявних у справі доказів у їх сукупності, дає суду підстави для висновку про відсутність в діях позивача порушень пунктів 1, 2 статті 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», визначених актом перевірки № 6123/15-32-07-06-15 від 26 вересня 2024 р., на підставі висновків якого відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 25.10.2024 року № 46531/15-32-07-06.

Суд не бере до уваги позицію позивача, що отримання позивачем готівки за період жовтень 2023-грудень 2023 року на загальну суму 984 850,24 гривень було також зумовлено необхідністю сплатити (повернути) позивачем грошові кошти позикодавцю за договором позики (договором безвідсоткової фінансової допомоги на зворотній основі), строк повернення яких спливав в січні 2024 року та орендну плату за земельні паї, з підстав, що згідно із Реєстром розрахункових квитанцій використаних в господарській діяльності позивач (додаток до акту № 6123/15-32-07-06-15 від 26 вересня 2024 р.), відповідачем враховано розрахункові квитанції тільки щодо товару ячмінь фур., ячмінь.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 25.10.2024 року № 46531/15-32-07-06, прийняте відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, тому воно є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене вище, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат

Позивачем сплачено судовий збір у сумі 13 193,99 грн., який належить до розподілу на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 77, 161,245, 255, 293, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішенням Головного управління ДПС у Одеській області від 25.10.2024 року № 46531/15-32-07-06.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, ) на користь Селянського (фермерського) господарства «Кіосе Іван Георгійович» (68515, Одеська обл., Болградський р-н, c. Євгенівка, вул. Шевченка Т.Г., 14, ) судові витрати у справі - судовий збір у розмірі у розмірі 13 193,99 грн. (тринадцять тисяч сто дев`яносто три гривні дев`яносто дев`ять копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Оксана БОЙКО