Справа № 380/15494/25
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

31 липня 2025 року м. Львівсправа № 380/15494/25

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Клименко О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС України у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС України у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС України у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях щодо відображення в Довідці № 31/28-2406 від 11.12.2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 заниженого розміру надбавки за особливості проходження служби та премії, який не відповідає середнім розмірам, встановленим за посадою (аналогічною/рівнозначною посадою) ОСОБА_1 станом на дату виникнення у нього права на перерахунок пенсії;

- зобов`язати Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС України у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 у справі № 380/18237/23 скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ОСОБА_1 нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020, в якій на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та розпорядження Головного управління Національної гвардії України № Р-39 від 27.12.2019 вказати розміри:

надбавки за особливості проходження служби - 50% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 - у розмірі 5183,75 гривень (п`ять тисяч сто вісімдесят три гривні сімдесят п`ять копійок);

премії - 90% посадового окладу, розрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 - у розмірі 4995,00 гривень (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять гривень);

- визнати протиправними дії Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС України у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях щодо відображення в Довідці № 31/28-2406/1 від 11.12.2024 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 заниженого розміру надбавки за особливості проходження служби та премії, який не відповідає середнім розмірам, встановленим за посадою (аналогічною/рівнозначною посадою) ОСОБА_1 станом на дату виникнення у нього права на перерахунок пенсії;

- зобов`язати Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС України у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 у справі № 380/18237/23 скласти та подати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ОСОБА_1 нову довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023, в якій на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та розпорядження Головного управління Національної гвардії України № Р-12 від 01.03.2022 вказати розміри:

надбавки за особливості проходження служби - 50% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, у розмірі 6619,25 гривень (шість тисяч шістсот дев`ятнадцять гривень двадцять п`ять копійок);

премії - 200% посадового окладу, розрахованого шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023, у розмірі 14180,00 гривень (чотирнадцять тисяч сто вісімдесят гривень);

- стягнути відповідача понесені судові витрати.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 у справі № 380/18237/23 відповідач виготовив довідки від 11.12.2024 № 31/28-2406 та № 31/28-2406/1 станом на 01.01.2020 та на 01.01.2023 відповідно, в яких вказані розміри грошового забезпечення, розраховані із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020 та на 01.01.2023, проте розміри окремих складових додаткових видів грошового забезпечення, а саме надбавки за особливості проходження служби та премії не відповідають середнім розмірам за посадою позивача станом на дату виникнення у нього права на перерахунок пенсії. Не погоджуючись із такою поведінкою відповідача, вважаючи свої права на належне пенсійне забезпечення порушеними, позивач з метою їх захисту звернувся з цим позовом до суду, який просить задовольнити повністю.

Постановляючи цю ухвалу, суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

За змістом статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким законом є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень.

За змістом частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз вищезазначених законодавчих норм дає підстави дійти висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення у спосіб ухвалення з стосовно цього іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а.

Відповідно до статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За змістом абзацу першого частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до вимог частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналізуючи наведені норми, суд зауважує, що частина друга статті 381-1 КАС України передбачає, що суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Своєю чергою, норми статті 287 КАС регулюють особливості провадження у справах щодо рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця; норми статей 382-382-3 визначають порядок подання та розгляду заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення; норми статті 383 КАС України унормовують особливості визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належно виконати рішення суду.

Суд зазначає, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача у спосіб подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є такі види судового контролю за виконанням судового рішення, зокрема зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 звернув увагу на те, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача у спосіб подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Суд встановив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 у справі № 380/18237/23, яке набрало законної сили, зобов`язано Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС України у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях підготувати та скерувати до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2020 та 01.01.2023 відповідно до вимог ст.ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, які розраховані шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 2023 рік, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а надбавку за вислугу років та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою, та обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів станом на 01.01.2020 та 01.01.2023 для перерахунку пенсії з 01.02.2020 та з 01.02.2023.

У цьому рішенні суд вказав, що «виходячи з положень абзацу п`ятого пункту 5 Порядку № 45 такі щомісячні виплати, як надбавка за особливості проходження служби та премія мають бути зазначені у відповідних довідках про розмір грошового забезпечення у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію».

На виконання вказаного судового рішення Регіональний сервісний центр Головного сервісного центру МВС України у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях виготовив довідки про розмір грошового забезпечення від 11.12.2024 № 31/28-2406 та № 31/28-2406/1 станом на 01.01.2020 та на 01.01.2023 відповідно, в яких вказані розміри надбавки за особливості проходження служби та премії « 0%», які (розміри), на переконання позивача, не відповідають середнім розмірам за його посадою станом на дату виникнення у нього права на перерахунок пенсії.

Отже, звернувшись до суду із вказаним адміністративним позовом позивач оскаржує дії Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС України у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях, які вчинені на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 у справі № 380/18237/23.

Адже суд повторює, що резолютивною частиною цього судового рішення чітко зобов`язано відповідача виготовити довідки про розмір грошового забезпечення позивача із зазначенням надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою.

Тобто за своєю суттю спір у цій справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем згаданого вище судового рішення, яке набрало законної сили.

Крім того, способом захисту свого порушеного права позивач визначає зобов`язання відповідача скласти та подати до пенсійного органу нові довідки саме «на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 у справі № 380/18237/23».

Отже, заявлені позивачем вимоги однозначно спрямовані на належне виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 у справі № 380/18237/23.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Під час розгляду позовних вимог стосовно невиконання окремого судового рішення в іншій справі суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду у спосіб ухвалення нового судового рішення, оскільки виконання судового рішення становить завершальну стадію судового провадження.

Тож якщо позивач уважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушені його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Адже вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які ухвалені (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Варто зауважити, що такий порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, ухвалених (вчинених) на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає, що її права порушені, з огляду, зокрема на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, здійснюється судом протягом 10 днів з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї ж статті за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також ураховує, що ухвалення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення ухваленого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

За таких обставин суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправними дій відповідача, які вчинені на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27.06.2023 у справі № 160/18740/22.

З огляду на наведене у сукупності суд доходить висновку, що оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду (рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 у справі № 380/18237/23) з того самого фактичного предмету спору (право позивача на отримання довідок про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 та на 01.01.2023 із зазначенням, зокрема надбавки за особливості проходження служби та премії у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою) і між тими самими сторонами, то наявні підстави для відмови у відкритті провадження у цій справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 640/15623/19.

Відповідно до приписів частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

За подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується доданою до позовної заяви квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 21.07.2025 № 99.

З огляду на наведене суд уважає, що позивачу належить повернути сплачений ним за подання цього позову судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 170, 248, 256, 294, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі № 380/15494/25 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру Головного сервісного центру МВС України у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 2422,40 грн, сплачений відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 21.07.2025 № 99.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 293-297 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 31 липня 2025 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна