Справа № 420/7859/24
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7859/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) та Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_3 ) за участю третьої особи Військової частини НОМЕР_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місце знаходження: АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) за участю третіх осіб Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_3 ) та Військової частини НОМЕР_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місце знаходження: АДРЕСА_4 ), відповідно до уточненої позовної заяви позивач просить:

Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Відповідача видати його направлення на огляд військово-лікарською комісією.

Стягнути з Відповідача належне йому матеріальне забезпечення за весь період його лікування, з 13.01.2023 р. по теперішній час, що передбачене ст. 9 та п. 9 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року після усунення недоліків у позовній заяві позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позов обґрунтовано тим, що позивач проходить службу в Збройних Силах України з 13.01.2023 року.

З 09.03.2023 року по теперішній час він перебуває у військовій частині НОМЕР_3 - командир відділення, командир бойової машини, стрілець НОМЕР_7 бригада 505 батальйон (згідно довідки Ф5). Згідно довідок ОК-5, ОК- 7 протягом квітня, травня та червня 2023 року йому виплачувала заробітну плату військова частина НОМЕР_5 .

Позивач зазначив, що під час проходження служби у нього значно погіршився стан здоров`я - він отримав декілька контузій, порушена робота психіки, турбує головний біль та запаморочення.

Але керівництво військової частини НОМЕР_3 відмовляло йому у лікуванні та госпіталізації, направлення на ВЛК не надавали, мотивуючи це тим, що він здоровий.

Позивач зазначив, що ним подано рапорти до керівництва військової частини, які не приймалися, він поштою відправляв рапорти і заяви 25.06.2023 р., 25.08.2023 р., 28.09.2023 р., 13.10.2023 р., 24.10.2023 р. з проханням направити його на ВЛК та надати довідки про обставини травм.

Але рапорти не підписували, відповідей на них не надають.

Також позивач зазначив, що він неодноразово звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 (усно, з проханням направити його на ВЛК, та поштою направляв заяви 28.09.2023 р., 13.10.2023 р.), але відповіді не отримав.

Неодноразово звертався зі скаргами в Генеральний штаб ЗСУ, Міністерство оборони України, як письмово, так і на гарячу лінію 1545, залишав заяви, скарги, та реакції не було. Звертався в контррозвідку СБУ, ДБР м. Одеса з питань перевищення службових повноважень військовою частиною та вимагання коштів командуванням ВЧ в липні 2023 року.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки порушено його законні права та інтереси, передбачені ст.ст. 8, 9, 11, 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також п.п. 6.1., 6.6., 6.10., 6.14 Положення «Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 р., ст.ст. 41, 172-13, 172-16 Адміністративного кодексу України.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_2 20.04.2024 року, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа від 22.04.2024 року.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

До суду 05 травня 2024 року від Військової частини НОМЕР_3 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого третя особа позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що відповідно до рапорту командира 1-ої роти морської піхоти військової частини НОМЕР_3 лейтенанта ОСОБА_2 від 18.07.2023, зареєстрованого стройовою частиною НОМЕР_3 № 7103, встановлено, що 18.07.2023р., близько 08 год. 00хв. під час перевірки особового складу 1-ої роти морської піхоти в районі розташування військової частини НОМЕР_3 в АДРЕСА_5 виявлена відсутність командира бойової машини-командира 1-го відділення 1-го взводу 1-ої роти морської піхоти військової частини НОМЕР_3 , матроса ОСОБА_1 , що самовільно залишив територію місця розташування військової частини НОМЕР_3 . Зброя та боєприпаси в наявності. Прийняті міри пошуку військовослужбовця не дали результатів.

Також представник третьої особи звертає увагу, що медичним пунктом військової частини НОМЕР_3 матросу ОСОБА_1 надавалося направлення від 16.07.2023 року вих. № 2218 до 66 ВМГ міста Курахово, Донецької області.

Станом на 25 березня 2024 року матрос ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_3 з самовільного залишення військової частини так і не повернулися.

Також представник третьої особи зазначив, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі доставлена до електронного кабінету третьої особи Військової частини НОМЕР_5 20.04.2024 року, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа від 22.04.2024 року.

Письмові пояснення по суті позовних вимог від третьої особи до суду не надходив.

Ухвалою від 26 травня 2025 року залучено до участі у справі як другого відповідача Військову частину НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_3 ). Розгляд справи № 420/7859/24 розпочато спочатку.

До суду 04 червня 2025 року від військової частини НОМЕР_3 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на ті самі обставини, які були викладені у відзиві на позовну заяву від 05 травня 2024 року, додатково зазначивши, що якщо позивач бажає, щоб його було направлено на проходження ВЛК, йому потрібно повернутися до тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_3 або до постійного пункту дислокації та подати рапорт у встановленому порядку до відділу персоналу військової частини НОМЕР_3 .

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено копією паспорта громадянина України.

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджено записами у військовому квитку позивача.

Так, відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_3 від 09.03.2023 № 61 матроса ОСОБА_1 з 09.03.2023 року зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу з наказу Військової частини НОМЕР_3 від 09.07.2023 № 183 вважати такими, що отримали травму (поранення, контузію, каліцтво) при забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації під час воєнних дій на території України при виконанні обов`язків військової служби матроса ОСОБА_1 .

Згідно з витягу із наказу Військової частини НОМЕР_3 від 15.07.2023 року № 189 вважати такими, що прибули і приступили до виконання службових обов`язків з лікувального закладу з 13 липня 2023 року матроса ОСОБА_1 .

У відзиві відповідач військова частина НОМЕР_3 зазначила, що відповідно до рапорту командира 1-ої роти морської піхоти військової частини НОМЕР_3 лейтенанта ОСОБА_2 від 18.07.2023, зареєстрованого стройовою частиною НОМЕР_3 № 7103, встановлено, що 18.07.2023р., близько 08 год. 00хв. під час перевірки особового складу 1-ої роти морської піхоти в районі розташування військової частини НОМЕР_3 в АДРЕСА_5 виявлена відсутність командира бойової машини-командира 1-го відділення 1-го взводу 1-ої роти морської піхоти військової частини НОМЕР_3 , матроса ОСОБА_1 , що самовільно залишив територію місця розташування військової частини НОМЕР_3 . Зброя та боєприпаси в наявності. Прийняті міри пошуку військовослужбовця не дали результатів.

Відповідно до витягу із наказу військової частини НОМЕР_3 від 18.07.2023 року № 192 вважати таким, що самовільно залишив військову частині з 18 липня 2023 року матроса ОСОБА_1 . Призупинити виплату грошового забезпечення з 18 липня 2023 року.

Також суд встановив, що згідно з витягу із наказу військової частини НОМЕР_3 від 29.07.2023 року № 203 матроса ОСОБА_1 звільнено від займаних посад і зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 .

Позивач зазначив, що ним подано рапорти до керівництва військової частини НОМЕР_3 , які не приймалися, він поштою відправляв рапорти і заяви 25.06.2023 р., 25.08.2023 р., 28.09.2023 р., 13.10.2023 р., 24.10.2023 р. з проханням направити його на ВЛК та надати довідки про обставини травм.

Але рапорти не підписували, відповідей на них не надають.

Також позивач зазначив, що він неодноразово звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 (усно, з проханням направити його на ВЛК, та поштою направляв заяви 28.09.2023 р., 13.10.2023 р.), але відповіді не отримав.

Неодноразово звертався зі скаргами в Генеральний штаб ЗСУ, Міністерство оборони України, як письмово, так і на гарячу лінію 1545, залишав заяви, скарги, та реакції не було. Звертався в контррозвідку СБУ, ДБР м. Одеса з питань перевищення службових повноважень військовою частиною та вимагання коштів командуванням ВЧ в липні 2023 року.

До позовної заяви додані копії рапортів до військової частини НОМЕР_8 від 25.06.2023 року, 25.08.2023 року, від 24.10.2023 року, скарга Міністру оборони України та Головнокомандувачу Збройних Сил України від 26.06.2023 року, рапорту до ІНФОРМАЦІЯ_1 та військової частини НОМЕР_8 від 28.09.2023 року, від 13.10.2023 року, докази вручення поштою.

Також на підтвердження діагнозу позивачем надані суду медичні документи.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який було продовжено відповідними Указами Президента України та діє до теперішнього часу.

Статтею 1 Закону України №3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543, в редакції на час виникнення спірних відносин) визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок комплектування Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України військовослужбовцями з числа іноземців та осіб без громадянства встановлюється цим Законом та прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі, -Положення).

Змістом спірних правовідносин є бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо направлення позивача на огляд військово-лікарською комісією.

Так, позивач стверджує, що звертався до командування військової частини НОМЕР_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 з проханням направити його на огляд військово-лікарською комісією через погіршення стану його здоров`я.

Своєю чергою військова частина НОМЕР_3 зазначила, що медичним пунктом військової частини НОМЕР_3 матросу ОСОБА_1 надавалося направлення від 16.07.2023 року вих. № 2218 до 66 ВМГ міста Курахово, Донецької області.

Інших заяв та рапортів від позивача на адресу військової частини не надходило.

Надаючи оцінку доводам та запереченням учасників справи та виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд виходить із застосування таких норм права.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі, - Положення).

Відповідно до п. 1.1. Положення це Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу.

Згідно з п. 6.1. Положення, направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться: прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, штатних ВЛК, керівниками ТЦК та СП, начальниками (керівниками) закладів охорони здоров`я за місцем лікування, органів військового управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, органами прокуратури, слідчим, судом у порядку та з метою, визначеними цим Положенням.

Прямі начальники від командира окремої частини, йому рівних та вище мають право направляти підпорядкованих військовослужбовців на медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби виключно за рекомендацією лікаря закладу охорони здоров`я (установи), у разі виявлення у військовослужбовця під час обстеження або лікування захворювань, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), що можуть зумовлювати непридатність до військової служби.

Також направлення військовослужбовців на медичний огляд ВЛК прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище проводиться у випадках, визначених Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153, та Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року № 170, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2009 року за № 438/16454.

Відповідно до п. 6.4. Положення, у разі виявлення під час обстеження або лікування у закладі охорони здоров`я (установі) у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють непридатність до військової служби, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи) на підставі подання начальника (керівника) лікувального відділення, в якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис у медичній карті стаціонарного (амбулаторного) хворого (медичній книжці), який завіряється підписом начальника (керівника) закладу охорони здоров`я (установи).

Представник військової частини НОМЕР_3 не заперечує, що позивачем отримано травму.

Так, відповідно до витягу з наказу Військової частини НОМЕР_3 від 09.07.2023 № 183 вважати такими, що отримали травму (поранення, контузію, каліцтво) при забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації під час воєнних дій на території України при виконанні обов`язків військової служби матроса ОСОБА_1 , що також підтверджено первинною медичною карткою від 07.07.2023 року.

Разом з цим згідно з витягу із наказу Військової частини НОМЕР_3 від 15.07.2023 року № 189 вважати такими, що прибули і приступили до виконання службових обов`язків з лікувального закладу з 13 липня 2023 року матроса ОСОБА_1 .

Рапорти позивача до командира військової частини НОМЕР_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 датовані від 25.08.2023 року, від 28.09.2023 року, від 13.10.2023 року, від 24.10.2023 року.

Водночас до цих рапортів не було додано рекомендації лікаря закладу охорони здоров`я (установи), щодо направлення позивача на медичний огляд ВЛК.

Таким чином, суд доходить висновку, що у ІНФОРМАЦІЯ_2 та Військової частини НОМЕР_3 були відсутні підстави для направлення позивача на медичний огляд.

До позовної заяви позивача надає направлення на госпіталізацію з 19.07.2023 по 18.07.2024 року, послуга: стаціонарне лікування загального напрямку, спеціальність: неврологія, відповідно до якого позивача було госпіталізовано 31.07.2023 року.

Також додано до позовної заяви медичну карту стаціонарного хворого, карти пацієнта, який вибув із стаціонару, дата госпіталізації 31.07.2023 року; дослідження МСКТ головного мозку та іншу медичну документацію.

Стосовно наданих доказів суд зазначає таке.

Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.

Цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до ст. 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі, Статут) військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Згідно з ст. 255 Статуту, амбулаторний прийом проводиться в медичному пункті військової частини лікарем (фельдшером) у години, встановлені розпорядком дня військової частини.

Військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби.

Відповідно до ст. 256 Статуту хворі, яким призначене амбулаторне лікування, для приймання ліків і проведення інших лікувальних процедур, а також ті, що потребують консультації медичних спеціалістів, направляються до медичного пункту військової частини у дні і години, зазначені лікарем у книзі запису хворих.

Після одержання медичної допомоги військовослужбовці повертаються в розташування роти під командуванням інструктора з тактичної медицини або старшого. Старший команди передає книгу запису хворих черговому роти, який подає її командирові роти. За висновком лікаря (фельдшера), зазначеним у книзі запису хворих, і відповідним рішенням командира роти головний сержант роти віддає необхідні вказівки.

Висновок про часткове або повне звільнення військовослужбовців строкової військової служби від занять, робіт, несення служби у наряді, а офіцерів та військовослужбовців військової служби за контрактом, - від виконання службових обов`язків дається лікарем, а у військових частинах, де лікар за штатом не передбачений, - фельдшером не більше ніж на шість діб. У разі потреби термін звільнення може бути продовжено. Рекомендації лікаря (фельдшера) про часткове або повне звільнення від виконання обов`язків підлягають виконанню посадовими особами (ст. 257 Статуту).

Відповідно до ст. 260 Статуту на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.

Разом з цим суд звертає увагу, що позивачем не надано докази перебування на лікарняному, докази направлення його військовою частиною на лікування, у порядку встановленому Статутом.

Тому надані позивачем медичні документи не беруться судом до уваги та за сукупністю наявних у справі доказів, суд не вбачає протиправності бездіяльності відповідача у направлення на медичний огляд позивача.

З наведених встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги - визнати протиправною бездіяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Відповідача видати його направлення на огляд військово-лікарською комісією, є безпідставними та не належать задоволенню.

Стосовно позовних вимог - стягнути з Відповідача належне йому матеріальне забезпечення за весь період його лікування, з 13.01.2023 р. по теперішній час, що передбачене ст. 9 та п. 9 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд зазначає таке.

Відповідно до п.144-1 Порядку для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Згідно з п. 144-2 Порядку, військовослужбовці, військову службу яким призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України.

Відповідно до п. 15 глави І Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260 Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам грошове забезпечення не виплачується, зокрема: за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки; військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Тому враховуючи встановлені судом обставини, наведені доводи позивача визнаються судом безпідставними та відхиляються судом.

За таких встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що відсутні підстави для виплати позивачу грошового забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову довів, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх дій, тому позовні вимоги не належать задоволенню.

У зв`язку з тим, що відсутні судові витрати суб`єкта владних повноважень пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, жодні судові витрати не належать відшкодуванню за рахунок державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) та Військової частини НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_3 ) за участю третьої особи Військової частини НОМЕР_5 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місце знаходження: АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.