Справа № 340/3776/25
Суддя: Г.П. КАЗАНЧУК
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/3776/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючої-судді Казанчук Г.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВИКЛАД ОБСТАНОВИН:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Пасюка Василя Володимировича, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 19.05.2025 року №06 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 наступні періоди: строкової військової служби з 24.06.1984 по 05.05.1986 рік; з 04.06.1982 по 01.09.1982 та з 01.04.1988 по 31.05.2000 період роботи в колгоспі відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 ; з 24.08.1982 року по 20.06.1984 р. та з 16.05.1986 року по 30.06.1989 року період навчання в Кіровоградському інституті сільськогосподарського машинобудування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, проте рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідної кількості страхового стажу, оскільки не були зараховані періоди роботи ОСОБА_1 через недоліки у записах військового квитка та трудової книжки, а також через невідповідність довідки про підтвердження страхового стажу. Вважає таке рішення протиправним, оскільки у військовому квитку та трудовій книжці наявні усі записи про періоди роботи на підставі яких можливо здійснити обрахунок страхового стажу.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 року відкрито провадження у даній справі. Вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачу встановлений строк для подання процесуальних заяв по суті спору.

ГУ ПФУ в Кіровоградській області (надалі - відповідач) поданий відзив на позов, у якому позовні вимоги заперечуються з тих підстав, що заявник не має необхідного стажу для призначення пенсії за віком, оскільки на підставі трудової книжки не можливо зарахувати до страхового періоду, періоди роботи через недоліки такої трудової книжки (а.с.33-43).

Дослідивши зміст позовних вимог та докази, долучені до справи, суд, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення йому пенсії за віком від 12.05.2025 року.

За результатом розгляду заяви ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийнято рішення від 19.05.2025 року №06, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу. Згідно з наданими документами страховий стаж становить 29 років 04 місяці 15 днів (надалі - спірне рішення, а.с.8). До страхового стажу не були зараховано періоди:

- строкової військової служби з 24.06.1984 по 05.05.1986 згідно військового квитка ( НОМЕР_2 ), оскільки має місце виправлення дати народження особи, яке не засвідчено належним чином;

- роботи в колгоспі з 04.06.1982 по 01.09.1982 та з 01.04.1988 по 31.05.2000 згідно записів трудової книжки колгоспника ( НОМЕР_1 ), оскільки записи щодо трудової участі у громадському господарстві не містять посилання на номер та дату документу, на підставі якого внесено записи, та не засвідчено належним чином.

Крім того, запис трудової книжки №4 про переведення особи 10.04.1993 засвідчено печаткою СВК Надія, яке згідно довідки від 17.01.2020 №34/01-47 зареєстровано розпорядженням голови районної державної адміністрації від 15.03.2000 № 88-р.

Крім того, ім`я та по батькові особи, зазначені в довідках про стаж та заробітну плату від 13.12.2022 №119/01-13 як ОСОБА_2 не відповідають паспортним даним заявника ( ОСОБА_3 ).

Отже, спірне рішення є предметом спору, переданого на вирішення адміністративного суду.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення № 8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

У постанові від 18 лютого 2020 року у справі № 1840/3344/18 Верховний Суд зазначив, що ''пенсія за віком'' - це свого роду ''державний депозит'' (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи, та підлягає безумовному поверненню з боку держави у встановленому розмірі протягом всього життя пенсіонера після досягнення певного віку.

Згідно частини 1 статті 24 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до статті 26 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Щодо не врахування до страхового стажу періоду строкової військової служби з 24.06.1984 по 05.05.1986 згідно військового квитка ( НОМЕР_2 ), суд зазначає наступне.

Відповідач не врахував вказаний період до страхового, оскільки у військовому квитку має місце виправлення дати народження позивача, яке не засвідчено належним чином.

Суд погоджується про наявність у військовому квитку НОМЕР_2 у графі ''число, місяць та рік народження'' виправлення у році народження ОСОБА_1 , проте, вказане не може бути підставою для неврахування до страхового стажу періоду служби позивача, оскільки позивач не є відповідальною особою за заповнення військового квитка. Більш того, сама по собі наявність виправлення не може позбавити права позивача права на пенсію.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.05.2025 року №19 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проходив строкову військову службу з 24.06.1984 по 05.05.1986 (а.с.22).

Відповідно до статті 56 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' у стаж роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується військова служба, незалежно від місця її проходження.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу'' військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, час проходження строкової військової служби має бути зарахований до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком.

Щодо не врахування до страхового стажу періодів роботи з 04.06.1982 по 01.09.1982 та з 01.04.1988 по 31.05.2000, суд зазначає наступне.

Вказаний період пенсійний орган не зарахував до страхового стажу, оскільки згідно записів трудової книжки колгоспника ( НОМЕР_1 ) записи щодо трудової участі у громадському господарстві не містять посилання на номер та дату документу, на підставі якого внесено записи, та не засвідчено належним чином. Крім того, запис трудової книжки №4 про переведення особи 10.04.1993 засвідчений печаткою СВК Надія, яке згідно довідки від 17.01.2020 №34/01-47 зареєстровано розпорядженням голови районної державної адміністрації від 15.03.2000 № 88-р. Крім того, ім`я та по батькові особи, зазначені в довідках про стаж та заробітну плату від 13.12.2022 №119/01-13 як ОСОБА_4 . Не відповідають паспортним даним заявника ( ОСОБА_3 ).

Отже, період роботи позивача з 04.06.1982 по 01.09.1982 та з 01.04.1988 по 31.05.2000 не був зарахований до страхового періоду з трьох підстав: відсутність у трудовій книжці посилання на наказ про прийняття; запис про прийняття посвідчений печаткою юридичної особи, які зареєстрована пізніше, ніж здійснений запис та через скорочення імені та по-батькові позивача.

Усі ці недоліки, жодним чином не перешкоджають для обрахунку страхового стажу позивача.

У трудовій книжці НОМЕР_1 від 04.04.1988 (а.с.11-12) наявні, записи про періоди роботи, які пенсійним органом не були зараховані до страхового стажу, а саме:

Колгосп імені Комінтерну

- №1 від 04.06.1982 прийнятий на роботу помічником комбайнера рішення правління колгоспу №6 від 04.06.82;

- №2 від 02.08.1982 направлений на навчання в Кіровоградській інститут механізації сільгоспмашин рішення правління колгоспу №8 від 02.08.1982.

Вказані записи скріплені печаткою КСП ім. Комінерну та підписом голови колгоспу.

На переконання суду вказані записи містять усю інформацію, необхідну для зарахування вказаного періоду роботи до страхового стажу.

- №3 від 01.04.1988 після закінчення інституту прийнятий на роботу на посаду інженера по експлуатації МТП рішення правління колгоспу №4 від 01.04.1988;

- №4 від 10.04.1993 переведений на посаду головного інженера рішення правління колгоспу №4 від 10.04.93;

- №5 від 31.05.2000 звільнений з роботи в зв`язку з реорганізацією КСП ім. Комінтерну рішення правління колгоспу №3 від 02.03.2000.

Вказані записи скріплені підписом голови КСП та печаткою СВК ''Надія'', що на думку пенсійного органу не дає можливим для зарахування цього періоду до страхового.

В архівній довідці Онуфріївської РДА Кіровоградської області від 04.09.2014 року №134/01-47 зазначено, що у протоколі загальних зборів уповноважених членів колгоспу ім. Комінтерну від 22 лютого 1992 року №1 значиться про реорганізацію колгоспу ім. Комінтерну в колективне сільськогосподарське підприємство ім. Комінтерну.

Також у довідці зазначено, що Статуті сільськогосподарського виробничого кооперативу ''Надія'', зареєстрованому розпорядженням голови районної державної адміністрації від 15 березня 2000 року №88-р, у пункті 1.8 значиться, що Кооператив є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства ім.Комінтерну (а.с.14).

Отже, саме під час звільнення позивача, відповідальна особа правонаступника колгоспу, СВК ''Надія'' засвідчила вірність записів своєю печаткою, що є цілком зрозумілим.

Також суд критично оцінює посилання відповідача щодо неможливості зарахувати до страхового стажу періоду роботи позивача через скорочення у імені та по-батькові у довідках Онуфріївської селищної ради від 13.12.2022 №119/01-13, з огляду на наявність надмірного формалізму. Вказані довідки адресовані ОСОБА_1 , а тому зазначення по тексту довідок скорочення імені та по-батькові '' ОСОБА_2 '', жодним чином не може вплинути на дійсність довідок чи то інформації наведеній в цих довідках.

Суд погоджується із обов`язком роботодавця дотримуватись вимог Інструкції про порядок заповнення трудових книжок працівників, Інструкцій щодо заповнення військового квитка, водночас, виправленні у даті народження у військовому квитку, печатка СВК ''Надія'' на записах у трудовій книжці та скорочення імені позивача в довідках, жодним чином не робить записи у трудовій книжки не дійсними та відповідно не може бути перешкодою до обрахунку страхового стажу.

На час заповнення трудової книжки серії діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (надалі Інструкція про порядок ведення трудових книжок).

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкція про порядок ведення трудових книжок заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу.

У пункті 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному листі) трудової книжки. Прізнице, ім`я та по-батькові (повністю, без скорочення чи заміни імені і по-батькові ініціалами), і дата народження зазначається на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Пунктом 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок зміни до трудових книжок про прізвище, імені, по-батькові і даті народження проводиться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розлучення, про зміну прізвища, імені, по-батькові і т.д.) і за ссилкою на номер і дату цих документів.

Вказані зміни вносяться на першій сторінці (титульному листі) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по-батькові, дата народження і записуються нові данні. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинці, завіряються підписом керівником підприємства чи спеціально уповноваженої особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

У разі наявності сумніву щодо правових підстав для вчинення відповідних записів, пенсійний орган мав повноваження на витребування додаткової інформації.

Встановлені пенсійним органом недоліки записів у військовому квитку та трудовій книжці, а також в архівних довідках, не можуть бути підставою для не зарахування цих періодів роботи позивача до страхового стажу.

Позивач, як особа на яку не покладено обов`язку щодо організації ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок, військового квитка та архівних довідок, не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених до них відомостей, а тому вказане, не може бути підставою для не зарахування періодів роботи позивача, зазначених у цій трудовій книжці.

Такі висновки суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

При цьому, суд зазначає, що наявність вищезазначених недоліків, не свідчить про те, що мова йде про різних осіб, і за переконанням суду є проявленням надмірного формалізму з боку пенсійного органу.

Такі висновки суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 19.05.2025 року №06 у зв`язку із не зарахування до страхового стажу періодів служби та роботи позивача, а тому вказане рішення слід скасувати як протиправне.

Водночас, сам факт скасування рішення не відновить порушене право позивача.

Представник позивача просить суд призначити позивачу пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу період строкової військової служби з 24.06.1984 по 05.05.1986 рік; період роботи в колгоспі відповідно до трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 ; з 24.08.1982 року по 20.06.1984 р. та з 16.05.1986 року по 30.06.1989 року період навчання в Кіровоградському інституті сільськогосподарського машинобудування.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими необхідно розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

З огляду на наведене, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Рішення про призначення пенсії приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, який розглядає подані документи. Тобто, саме до дискреційних повноважень пенсійного органу належить приймати рішення про призначення пенсії або відмову в її призначенні, при цьому, суд не може переймати на себе ці повноваження, оскільки прийняттю такого рішення передує кількісний обрахунок страхового стажу та визначення розміру пенсії. Вчинення таких процедур належить до виключної дискреції відповідача. А тому, у задоволенні позову в частині зобов`язання призначити пенсію слід відмовити.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що належним способом захисту, відновлення прав позивача за даних фактичних обставин, необхідно визначити як зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.05.2025 року про призначення пенсії, зарахувавши до страхового стажу період військової служби з 24.06.1984 по 05.05.1986 рік та період роботи з 24.08.1982 року по 20.06.1984 р. та з 01.04.1988 року по 31.05.2000 року.

Водночас, у зобов`язання зарахувати до страхового стажу з 24.08.1982 по 20.06.1984 та з 16.05.1986 по 30.06.1989 - періоду навчання в Кіровоградському інституті сільськогосподарського машинобудування, суд відмовляє, з огляду на таке.

Саме по собі зобов`язання вчинити якусь дію, за своєю суттю є способом відновлення порушеного права, при цьому, таке порушення має бути встановлено судом. Тобто, відновленню порушеного права, завжди передує встановлення протиправності дій чи то рішень, водночас, у спірним рішенням не було відмовлено у зарахуванні періодів навчання позивача, а протиправність щодо не зарахування періоду навчання не встановлена судом. У змісті оскаржуваного рішення відсутнє посилання пенсійного органу щодо неврахування періодів навчання позивача до його страхового стажу, як і не містить розшифрування обрахового стажу позивача.

Крім того, період роботи позивача та навчання пересікається, що може призвести до задвоєння страхового стажу з 24.08.1988 по 01.09.1988 (7 днів).

У зв`язку із вказаним, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при з частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 968,96 грн (а.с.28-29), а з урахуванням висновку суду про часткове задоволення позову, на користь позивача слід стягнути 645,98 грн (968,96/3 х 2) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У позовній заяві представник позивача просить суд стягнути на користь позивача судові витрати на оплату правової допомоги 10000 грн.

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Обґрунтовуючи наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, представником позивача надано до суду копію договору №53 від 26.05.2025 про надання правничої (правової) допомоги (а.с.23-24), акт приймання-передачі послуг від 05.06.2025 (а.с.13) та квитанцію №53 від 05.06.2025 року про сплату за договором про надання правничих послуг від 26.05.2025 №53 на суму 10000 грн.

Пунктом 3.1 Договору від 26.05.2025 передбачено, що про виконання цього договору адвокат надає клієнту акт приймання-передачі наданих послуг. Клієнт зобов`язаний прийняти та підписати акт прийому-передачі наданих послуг.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України", заява №19336/04).

Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Досліджуючи акт приймання-передачі послуг від 05.06.2025, суд убачає, що загальна вартість наданих послуг за цією угодою складає 10000,00 грн, з яких:

- попереднє опрацювання матеріалів 1000 грн;

- попередня усна консультація з питання пред`явлення позову 1000 грн;

- опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини та судової практики 1000 грн;

- формування та узгодження правової позиції із Клієнтом стосовно досягнення позитивного результату при розгляді справи в суді. Консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання 1000 грн;

- підготовка та складання процесуальних документів по справі (позовна заява) 5000 грн;

- узгодження з клієнтом текстів процесуальних документів, що підготовлені адвокатом 1000 грн.

Так, в акті наведено шість різних видів послуги, що сумарно оцінено адвокатом у 10000 грн, при цьому, такі види послуги як попереднє опрацювання та консультація, формування та узгодження правової позиції і текстів процесуальних документів охоплюються таким видом послуги як підготовки (складання) процесуальних документів по справі (позовної заяви). Отже, як на переконання суду, підтвердженими є сума витрат 5000 грн, яка пов`язана із витратами по даній справі.

Дослідивши надані представником позивача докази, суд дійшов висновку, що розмір заявлених представником позивача до стягнення витрат, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, які слід стягнути на користь позивача становить 3333,34 грн (5000/3 х 2).

Визначаючи співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, перевіривши обґрунтованість заявлених позивачем до відшкодування витрат у розрізі видів наданих адвокатом послуг, дослідивши й проаналізувавши подане відповідачем клопотання щодо зменшення розміру судових витрат на предмет наявності у ньому обґрунтованих доводів щодо неспівмірності витрат, проаналізувавши надані позивачем документи, фактичний обсяг та якість виконаної адвокатами роботи, складність юридичних питань, які були предметом дослідження в суді, суд вважає заявлений представником позивача до відшкодування розмір правової допомоги є частково необґрунтованим та, як наслідок, завищеним, а, відтак, підлягає зменшенню. Розумно обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу за рахунок відповідача, з урахуванням рішення суду про часткове задоволення позову, є сума 3333,34 грн.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про наявність підстав до часткового задоволення заяви представника повивача щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач у зв`язку із розглядом цієї справи.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 242-246, 250, 251, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009; ) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 19.05.2025 року №06 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.05.2025 року по призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період проходження строкової військової служби з 24.06.1984 по 05.05.1986 та періоди роботи з 04.06.1982 по 01.09.1982, з 01.04.1988 по 31.05.2000. 645,98

Стягнути на користь заяву ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 645,98 гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 33333,34 гривні за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду направити сторонам.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. КАЗАНЧУК