Справа № 420/19923/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), в якому позивач просить суд: - визнати протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягає у не нарахуванні та не виплаті йому - ОСОБА_1 , додаткової винагороди, передбаченої п.1 постанови КМУ №168 від 28.02.2022 (в редакції, яка діяла у періоди з 02.08.2022 по 21.11.2022), у розмірі 100 000 грн пропорційно періодам з 02.08.2022 по 21.11.2022 у повному розмірі, тобто 100 000 грн щомісячно пропорційно періодам з 02.08.2022 року по 21.11.2022 року; - зобов`язати в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому - ОСОБА_1 , додаткову винагороду, передбачену п.1 постанови КМУ №168 від 28.02.2022 (в редакції, яка діяла у періоди з 02.08.2022 по 21.11.2022), у розмірі 100 000 грн пропорційно періодам з 02.08.2022 року по 21.11.2022 року у повному розмірі, тобто 100 000 грн щомісячно пропорційно періодам з 02.08.2022 року по 21.11.2022 року з урахуванням раніше виплачених сум такої додаткової винагороди.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , яка здійснювала нарахування та виплату його грошового забезпечення під час проходження служби до виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 30.06.2024 року.

Позивач зазначив, що він брав безпосередню участь у бойових діях, забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, зокрема, в період з 02.08.2022 по 21.11.2022 року.

На підставі абз.1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 (далі Постанова №168) військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби) виплачується додаткова винагорода збільшена до 100000 грн.

Позивач зазначив, що йому виплачувалась передбачена Постановою №168 збільшена додаткова винагорода, проте така винагорода не виплачена за період з 02.08.2022 по 21.11.2022 року, що він вважає протиправним.

Зазначив, що він звернувся до командира в/ч НОМЕР_1 із заявою про здійснення виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно до часу участі у бойових діях, за період з 02.08.2022 по 21.11.2022 року. Однак за результатом розгляду заяви відповідач листом від 15.06.2025 №761/1338 повідомив про відсутність підстав для ініціювання перерахунку та виплати додаткоовї винагороди за спірний період.

Позивач вважає, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у не нарахуванні та не виплаті йому додаткової винагороди, та просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 30.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Також ухвалою суду зобов`язано в/ч НОМЕР_1 надати до суду: - належним чином засвідчені копії бойового наказу (бойове розпорядження) та рапорта (донесення) командира підрозділу (групи) про участь ОСОБА_1 (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань за період з серпня по листопад 2022 року; - відомості про райони перебування ОСОБА_1 в період з серпня по листопад 2022 року; - довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2022 рік із зазначенням сум нарахування та виплати додаткової винагороди, встановленої постановою КМУ №168 від 28.02.2022.

Ухвала суду від 30.06.2025 року доставлена до електронного кабінету відповідача через Підсистему «Електронний суд» 30.06.2025 року.

Відповідач у встановлений судом строк витребуваних судом доказів та відзив на позов до суду не надав, інших заяв та клопотань від відповідача не надходило (згідно автоматизованої системи діловодства Одеського окружного адміністративного суду вхідної кореспонденції по справі станом 31.07.2025 року не зареєстровано).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_2 ), являється учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_3 від 11.02.2021 року) та особою з інвалідністю ІІ групи безстроково (довідка до акта огляду МСЕК №159484 від 04.11.2020 року).

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) №44 від 28.02.2022 року капітана ОСОБА_1 з 28.02.2022 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення, а з 01.03.2022 року на котлове забезпечення, та вирішено вважати таким, що справи та посаду заступника командира батареї НОМЕР_4 гарматної артилерійської батареї з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 прийняв та з 28.02.2022 року приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) №24-РС від 27.03.2023 року відповідно до підпункту «г» (у зв`язку з наявністю мати із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи) п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_1 звільнено в запас.

Пунктом 1 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №94 від 04.04.2023 року позивач виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 04.04.2023 року.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.06.2024 №178 скасовано пункт 1 наказу №94 від 04.04.2023 року як такий, що видано з порушення порядку звільнення з військової служби, у зв`язку з його прийняттям на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 №24-РС від 27.03.2023 року, виданого неуповноваженою на це особою.

Позивача наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.06.2024 №179 з 24.06.2024 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, а з 25.06.2024 на котлове забезпечення, вирішено вважати таким, що справи та посаду заступника командира НОМЕР_5 гарматної артилерійської батареї з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 прийняв та з 24.06.2024 року приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

30.06.2024 року командиром в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) прийнято наказ №185 про виключення позивача зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 30 червня 2024 року, у зв`язку з вибуттям до нового місця служби в/ч НОМЕР_6 - АДРЕСА_2 .

Вважаючи протиправною невиплату за період з 02.08.2022 року по 21.11.2022 року додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, позивач звернувся до відповідача із заявою від 31.05.2025 про проведення нарахування та виплати вищезазначеної допомоги, яку отримано відповідачем 06.06.2025 року за вхід. №44.

За результатом розгляду заяви відповідач листом від 15.06.2025 №761/1338 повідомив, що на даний момент у фінансово-обліковій документації в/ч НОМЕР_1 відсутні належним чином оформлені документи, які б підтверджували участь ОСОБА_1 у бойових діях для виплати 100 тис. грн, передбаченої постановою №168 у зазначений ним у заяві період. Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_1 отримував всі належні виплати вказані у постанові №168 від 28.02.2022 на підставі рапорту поданого його безпосереднім командиром, в/ч НОМЕР_1 не має правових підстав для ініціювання перерахунку або виплати грошової винагороди за участь в бойових діях у зазначеній в заяві період.

Не погоджуючись із бездіяльністю щодо не виплати додаткової винагороди за період з 02.08.2022 року по 21.11.2022 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з абз.1 ч.1 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі Закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами 2-3 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до абз.1 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (далі Порядок №260).

Згідно з п.2 Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать, зокрема, винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією РФ в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та наразі триває.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168, яка набрала чинності 28.02.2022 та застосовується з 24.02.2022.

Відповідно до п.1 Постанови №168 (в редакції від 19.07.2022), встановлено, що що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Таким чином умовами виплати збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди є: безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та безпосереднє перебування під час здійснення вказаних заходів в районах виконання бойових завдань;

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29 (далі Окреме доручення), пунктом 14 якого передбачено, що це доручення застосовувати з 01.06.2022 (крім абз.3 п.1, абз.4 п.7 та п.п.9.11 п.9 (в частині виплати додаткової винагороди військовослужбовцям за час проходження підготовки (навчання) за кордоном щодо порядку застосування, обслуговування та ремонту різних видів озброєння та військової/спеціальної техніки) цього доручення, які застосовувати з 24.02.2022).

Згідно п.п.24 п.10 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №671 від 26.11.2014 (далі Положення №671), Міністр дає обов`язкові для виконання військовослужбовцями, державними службовцями і працівниками апарату Міноборони доручення.

Суд вважає, що приписи п.17 розділу І Порядку №260 разом із наказом Міністерства оборони України №98 від 01.04.2022 в поєднанні із п.п.24 п.10 Положення №671, свідчать що Окреме доручення є тим обов`язковим для виконання військовослужбовцями владно-управлінським рішенням Міністра оборони України, яке визначає порядок, умови нарахування та виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.

Згідно п.2 Окремого доручення на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах, зокрема, 100 000 грн військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).

Відповідно до п.3 Окремого доручення документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: - бойовий наказ (бойове розпорядження); - журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); - рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі 3 доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

Виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини (п.5 Окремого доручення).

За змістом п.5 Окремого доручення та п.1 Постанови №168 простежується аналогія закону, яка полягає в тому, що виплата премії та додаткової винагороди здійснюється на підставі відповідного наказу командира частини, в якому зазначається конкретний перелік військовослужбовців, які набули право на дані виплати, з врахуванням дотримання даними військовослужбовцями норм чинного законодавства та належного виконання ними покладених на них обов`язків.

Згідно п.4 Окремого доручення керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цього доручення.

У підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Також телеграмою Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 25.03.2022 №248/1298 з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою №168, зокрема, командирам (начальникам) війькових частин направлено розрахунок-розсилку для донесення до відома змісту Окремого доручення. Додатком 1 до телеграми міститься довідка про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Таким чином, виплати додаткової грошової винагороди залежить від визначення відповідними командирами факту безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, що встановлюється на підставі бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу.

При цьому, підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, є відповідні накази командирів (начальників).

Також командири (начлальники) військових частин, в розпорядження до якого був відряджений військовослужбовець для здійснення відповідних заходів, видають довідку про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 №205 від 02.08.2022 (по стройовій частині) позивача вирішено вважати такими, що вибув у відрядження 02 серпня 2022 року до району виконання бойових завдань, які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, з метою виконання службових (бойових) завдань. Знято з котлового забезпечення з 03 серпня 2022 року.

Підстава прийняття наказу: рапорти капітана ОСОБА_2 (вх. № 2582 від 02.08.2022), старшого лейтенанта ОСОБА_3 (вх. №2588 від 02.08.2022), старшого лейтенанта ОСОБА_3 (вх. №2587 від 02.08.2022), старшого лейтенанта ОСОБА_3 (вх. №2585 від 02.08.2022), сержанта ОСОБА_4 (вх. №2584 від 02.08.2022), капітана ОСОБА_2 (вх. № 2584/1 від 02.08.2022) та розпорядження №31/140/ дск від 02.08.2022, командира в/ч НОМЕР_6 №31/138дск від 01.08.2022.

15.09.2022 року в/ч НОМЕР_1 позивачу видано довідку №260, згідно з якою ОСОБА_1 дійсно знаходиться у відрядженні (Миколаївська область) та бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, забезпеченні їх здійснення.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 №312 від 17.11.2022 (по стройовій частині) у зв`язку з виконанням бойових завдань у відповідності до бойового розпорядження командира в/ч НОМЕР_6 №123/49дск від 16.11.2022 позивач знятий з котлового забезпечення на 3 доби з 18.11.2022 по 20.11.2022 року.

Відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 №315 від 20.11.2022 (по стройовій частині) позивача зараховано на котлове забезпечення з 21.11.2022 року.

В той же день 21.11.2022 року позивач вибув у відрядження до складу сил та засобів оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які залучаються та беруть безпосередню участь в здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань з 21 листопада 2022 року.

Отже в період з 02.08.2022 року по 21.11.2022 року позивач, будучи відрядженим до району виконання бойових завдань, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

Суд вважає необґрунтованими підстави для відмови у виплаті додаткової винагороди, викладені в листі від 15.06.2025 №761/1338, оскільки відсутність належним чином оформленого пакету документів про участь ОСОБА_1 у бойових діях, які мала скласти військова частина НОМЕР_1 , не може бути підставою для позбавлення позивача права на отримання відповідної винагороди.

При цьому, ухвалою суду від 30.06.2025 року витребувано у в/ч НОМЕР_1 в тому числі відомості про райони перебування ОСОБА_1 в період проходження військової служби з серпня по листопад 2022 року.

Однак витребувані судом докази відповідачем до суду не надано. Також до суду відповідачем не надано відзиву на позов на доведення правомірності допущеної в/ч НОМЕР_1 бездіяльності.

Частиною 4 ст.159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З урахуванням доводів позову, тієї обставини, що наданий строк для відзиву сплинув, та станом на час розгляду справи відзив на позов до суду не надійшов, згідно автоматизованої системи діловодства суду по справі не зареєстровано будь-яких клопотань, заяв відповідача, суд кваліфікує неподання відповідачем суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання позову.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, за період з 02.08.2022 по 21.11.2022 року під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Суд дійшов висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100 000 грн, за період з 02.08.2022 по 21.11.2022 року під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст.73,74,75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач є звільненим від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат в цій частині відсутні.

Позивач у змісті позову заявив попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

У відповідності з п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оскільки станом на час прийняття рішення по справі позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що є умовою відповідно до вимог ч.4 ст.134 КАС України для вирішення питання щодо розподілу судових витрат на надання правничої допомоги, суд дійшов висновку, що на час розгляду справи у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат у частині витрат на правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст.2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн, за період з 02.08.2022 по 21.11.2022 року під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, збільшену до 100 000 грн, за період з 02.08.2022 по 21.11.2022 року під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва