Справа № 400/12380/23
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 р. № 400/12380/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання протиправними та скасування наказів від 10.07.2022 року №619, 12.07.2022 року №635; визнання бездіяльності протиправною,
ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про:

- витребувати від військової частини НОМЕР_1 відповідні докази щодо безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, зокрема бойові накази (бойові розпорядження), журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки або бойового донесення або постових відомостей, рапорти начальників підрозділів, або витяги з них, в частинах що стосуються ОСОБА_1 ;

- витребувати від військової частини НОМЕР_2 наказ про зарахування ОСОБА_1 до особового складу військової частини НОМЕР_2 від 24.02.2022 року;

- визнання протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 №619 від 10.07.2022 року про результати проведення службового розслідування та Наказ командира військової частини НОМЕР_1 №635 від 12.07.2022 року про результати проведення службового розслідування в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани (п.8), позбавлення премії у розмірі 20% за червень та липень 2022 року (п.9), позбавлення додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 р. №168 за червень та липень місяць 2022 року повністю (п.10);

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, в повному обсязі розмірі 100 000грн. за періоди з 1 березня по 31 березня 2022 року з 1 квітня по 30 квітня 2022 року;

- зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за періоди з 1 березня по 31 березня 2022 року з 1 квітня по 30 квітня 2022 року з розрахунку до 100 000 грн. на місяць з врахуванням уже проведених виплат за цей період;

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в розмірі 30 000грн. за червень, липень 2022 року та січень 2023 року;

- зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за червень, липень 2022 року та січень 2023 року з розрахунку 30 000грн. на місяць;

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати надбавки за вислугу років ОСОБА_1 за період з 24 лютого 2022 року по 28 лютого 2023 року та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням за період з 24 лютого 2022 року по 28 лютого 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.02.2022 р. позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де о 14 год. 00 хв. ним було подано рапорт про зарахування до військової частини НОМЕР_2 , та направлено до НОМЕР_3 бригади НОМЕР_4 батальйону сил Херсонської ТРО. Серед іншого при видачі особистої зброї було відібрано військовий квиток (для внесення даних), проте вже о 16 год. 00 хв. було віддано наказ про висування в район Антонівського мосту через р. Дніпро. Надалі, внаслідок стрімкого просування військ супротивника, військовослужбовці тероборони були розпорошені серед інших підрозділів, втратили зв`язок з командуванням, займали оборону хаотично, та врешті разом з іншими підрозділами ЗСУ відійшли до м. Миколаєва, де опинились в розташуванні військової частини НОМЕР_1 . Згодом, у травні 2022 р. позивачу стало відомо, що їх зарахували до в/ч НОМЕР_1 . Оголошення наказу про зарахування до особового складу в/ч НОМЕР_1 викликало заперечення у ОСОБА_1 та інших його побратимів, оскільки вони не писали рапорти для такого зарахування та не направлялися до цієї частини ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вони вважали себе військовослужбовцями в/ч НОМЕР_2 , тимчасово відрядженими до в/ч НОМЕР_1 . На підтвердження цього факту позивач зазначає, що зброя отримана була саме у в/ч НОМЕР_2 . Ані форму, ані матеріальне забезпечення від в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 не отримував.

Ухвалою суду від 09.10.2023 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

12.10.2023 року через канцелярію суду від позивача до суду надійшла заява щодо усунення недоліків позовної заяви разом із зазначенням причин неповідомлення номеру засобу зв`язку та адреси електронної пошти відповідача - Військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином, недоліки зазначені в ухвалі суду від 09.10.2023 року усунені в повному обсязі.

У позовній заяві ОСОБА_1 просив поновити строк для звернення до суду. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що з наказами командира військової частини НОМЕР_1 №619 від 10.07.2022 року та №635 від 12.07.2022 року ОСОБА_1 не ознайомлено. Лише у відповідь на адвокатський запит №95 від 16.05.2023 року - 02.09.2023 року надійшов лист військової частини НОМЕР_1 від 08.08.2023 року за вих. №642/4990, до якої було додано бодай якісь обґрунтовуючи матеріали, котрі надали змогу встановити порушення прав та законних інтересів позивача, зокрема позивач дізнався про існування Наказів командира військової частини НОМЕР_1 , отримав інформацію щодо нарахування грошового забезпечення, та було встановлено відсутність будь-яких інших службових розслідувань та притягнення його до відповідальності, які могли слугувати підставою для невиплати додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022. Також, вказав, що з 24.02.2022 року та по цей час позивач є військовослужбовцем, безпосередньо задіяним у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії та несе службу в зоні активних бойових дій, внаслідок чого його доступ до правосуддя та отримання професійної правничої допомоги був істотно обмеженим.

Позивач зазначає, що з 25.02.2022 року до 04.05.2022 року він безпосередньо на лінії зіткнення був задіяний у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та надалі ніс службу в зоні активних бойових дій - у Миколаївській та Херсонській областях, жодного разу від виконання свого обов`язку не ухилявся, натомість вимагав належного оформлення військово-облікових документів та забезпечення мінімальних прав, гарантованих законами та Конституцією України.

Позивач вказує на те, що питання про повернення його до в/ч НОМЕР_2 та оформлення військово-облікових документів належним чином тривалий час не було вирішено. Як вбачається до позивача безпідставно та незаконно вжито заходів дисциплінарного стягнення відповідно до Наказів №619 від 10.07.2022 року та №635 від 12.07.2022 у вигляді оголошення суворої догани, позбавлення премії у розмірі 20%, та позбавлення додаткової винагороди згідно Постанови КМУ №168 в розмірі 30000,00грн. за червень та липень 2022 року (пункти 8,9,10 обидвох наказів). При цьому, позивача було позбавлено додаткової винагороди, встановленої п.1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022р. Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30 000 грн щомісячно за січень 2023 року, а також відповідач виплачував йому додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн на місяць не в повному розмірі у період служби за березень-квітень 2022 року.

Крім того, оскільки до січня 2023 року у Відповідача були відсутні будь-які військово-облікові документи на сержанта ОСОБА_1 , та в/ч НОМЕР_1 не вживала ніяких дій щодо відновлення документів ОСОБА_1 та його побратимів, відповідач протиправно не нараховував та не виплачував Позивачеві надбавку за вислугу років у розмірі 25% від посадового окладу у період служби з 24.02.22 по 28.02.2023 року.

Згодом Позивач дізнався, що відносно нього та його побратимів було проведено службове розслідування за фактом невиконання Наказу командира, за результатами якого його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді «Суворої догани» та позбавлено його премії у розмірі 20% за червень 2022 року.

Позивач вважає, що Наказ №619 від 10.07.2022 року (п.п. 37, 38) належить скасуванню, оскільки прийнятий всупереч висновкам Службового розслідування. Позивач наголошує, що відносно нього службове розслідування взагалі не проводилося, його дії як військовослужбовця не були предметом розгляду дисциплінарною комісії, Позивача не опитували під час проведення Службового розслідування. Акт службового розслідування не містить жодних даних, в чому саме полягає дисциплінарний проступок ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із такими діями відповідача, ОСОБА_1 звернувся із даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 09.10.2023 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України позовну заяву залишено без руху, та позивачу наданий десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

12.10.2023 року через канцелярію суду від позивача до суду надійшла заява щодо усунення недоліків позовної заяви разом із зазначенням причин неповідомлення номеру засобу зв`язку та адреси електронної пошти відповідача - Військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою від 18.10.2023 року суд відкрив провадження в адміністративній справі № 400/12380/23 та вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою суд клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду - задовольнив, визнав причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів від 10.07.2022 року №619, 12.07.2022 року №635; визнання бездіяльності протиправною, поважними та поновив строк звернення до адміністративного суду з наведеним позовом.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа копію ухвали про відкриття провадження у справі №400/12380/23/24 від 18.10.2023 року було надіслано військовій частині НОМЕР_1 в їх електронні кабінети та доставлено 19.10.2023 року.

Станом на 30.05.2024 року відповідачем вимоги ухвали суду про відкриття провадження у справі не виконані, відзиву на позовну заяву до суду не надано.

Разом з тим, до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи з викликом сторін.

Ухвалою від 30.05.2024 року суд вирішив подальший розгляд справи №400/12380/23 здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначив по справі підготовче засідання на 27 червня 2024 року - 14:15 год.

21.06.2024 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання у справі №400/12380/23 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Клопотання мотивовано тим, що представник позивачки бажає приймати участь у розгляді даної адміністративної справи, однак, враховуючи воєнний стан в країні не може приймати особисту участь у судових засіданнях.

Ухвалою від 24.06.2024 року суд заяву представника ОСОБА_1 про участь у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №400/12380/23 задовольнив та призначив судове засідання на 27 червня 2024 року о 14:15 год. за участі представника позивача - Шевченка Антона Сергійовича у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою Електронного кабінету та власних технічних засобів.

27.06.2024 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшло клопотання про витребування з військової частини НОМЕР_1 доказів у справі, а саме належним чином засвідченої інформації щодо безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, зокрема бойові накази (бойові розпорядження), журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки або бойового донесення або постових відомостей, рапорти начальників підрозділів, або витяги з них, в частинах що стосуються ОСОБА_1 .

Ухвалою від 27.06.2024 року суд витребував з військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії інформації щодо безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, зокрема бойові накази (бойові розпорядження), журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки або бойового донесення або постових відомостей, рапорти начальників підрозділів, або витяги з них, в частинах що стосуються ОСОБА_1 та зобов`язав військову частину НОМЕР_1 надати витребувані судом докази протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали.

Підготовче судове засідання відкладено на 30.07.2024 року.

Ухвалою від 27.06.2024 року встановлено відповідачу строк для подання витребуваних судом доказів протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа копію ухвали у справі від 27.06.2024 року було надіслано військовій частині НОМЕР_1 в її електронний кабінет та доставлено 28.06.2024 року.

У підготовче судове засідання, призначене на 30.07.2024 року, представник військової частини НОМЕР_1 не з`явився.

Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило.

Разом з тим, відповідач вимоги ухвали від 27.06.2023 року про витребування доказів у справі не виконав та не надав суду витребувані документи.

Ухвалою від 30.07.2024 року Миколаївський окружний адміністративний суд витребував з Міністерства оборони України належним чином засвідчені копії інформації щодо безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, зокрема бойові накази (бойові розпорядження), журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки або бойового донесення або постових відомостей, рапорти начальників підрозділів, або витяги з них, в частинах що стосуються ОСОБА_1 та зобов`язав Міністерство оборони України надати витребувані судом докази до 14.08.2024 року включно.

Підготовче судове засідання відкладено на 15.08.2024 року.

Однак, станом на 15.08.2024 року Міністерством оборони України вимоги ухвали від 30.07.2024 року не було виконано.

Враховуючи, неприбуття в судове засідання сторін, не надання відповідачем витребуваних ухвалою від 27.06.2024 року документів та не надання Міністерством оборони України витребуваних ухвалою від 30.07.2024 року документів, відповідно до приписів ст. 205 КАС, суд вважає за необхідне відкласти розгляд справи, про що повідомити осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалою від 15.08.2024 року суд відклав підготовче судове засідання у справі № 400/12380/23 на 19 вересня 2024 року 15 годину 00 хвилин.

На адресу суду надійшла заява представника позивача про виклик в судове засідання в якості свідків ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_6 ), ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_7 , АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_8 ), ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_9 , АДРЕСА_5 , тел. НОМЕР_10 ), ОСОБА_5 (капітан, начальник полігону в/ч НОМЕР_1 - за місцем роботи: АДРЕСА_6 ), ОСОБА_6 (майор, начальник оперативного угрупування в/ч НОМЕР_1 - за місцем роботи: АДРЕСА_6 ), оскільки вказані свідки можуть підтвердити участь ОСОБА_1 у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, та несення служби в зоні активних бойових дій в Миколаївській та Херсонській областях.

Ухвалою від 10.10.2024 року суд клопотання представника позивача про виклик свідків - задовольнив. Відклав підготовче судове засідання у справі № 400/12380/23 на 24 жовтня 2024 року 14 годину 00 хвилин та викликав у підготовче судове засідання 24.10.2024 у якості свідків для надання пояснень.

18.10.2024 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про проведення судового засідання у справі №400/12380/23 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів. Клопотання мотивовано тим, що представниця позивача бажає приймати участь у розгляді даної адміністративної справи, однак, враховуючи воєнний стан в країні не може приймати особисту участь у судових засіданнях.

Ухвалою від 21.10.2024 року суд заяву представника ОСОБА_1 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №400/12380/23, - задовольнив та призначив судове засідання на 24 жовтня 2024 року о 14:00 год. за участі представника позивача у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою Електронного кабінету та власних технічних засобів.

25.10.2024 року до канцелярії Миколаївського окружного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 28.10.2024 року Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою закрив підготовче провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів від 10.07.2022 року №619, 12.07.2022 року №635; визнання бездіяльності протиправною та призначити справу №400/12380/23 до судового розгляду по суті в порядку письмового провадження.

25.02.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про прискорення роззляду справи.

03.04.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про прискорення роззляду справи.

09.05.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про прискорення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З 24.02.2022 року по 30.03.2023 року ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджено Наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 47 від 24.02.2022 року.

03.07.2022 року року Командиром в/ч НОМЕР_1 прийнято Наказ №1294 про призначення службового розслідування за фактом відмови військовослужбовцями (в тому числі ОСОБА_1 ) виконання наказу Командира військової частини від 30.07.2022 року (а. с. 212-213).

За результатами проведено службового розслідування заступником командира в/ч НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 було складено Акт службового розслідування (вхід. №4719 від 25.08.2022 року ), де у п. 8 розділу 5 Акту було запропоновано особою, що проводила службове розслідування, згідно з п. «в» ст. 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ старшого солдата ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголосити «Сувору догану» за порушення ст.ст.11,12,14,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,2,3,4 Дисциплінарного статуту ЗСУ (а. с. 198-210).

Виходячи з тексту Акту перевірки, судом з`ясовано, що дії старшого солдата ОСОБА_1 не були предметом перевірки службового розслідування та в Акті службового розслідування в розділах 2,3,4 про старшого солдата ОСОБА_1 не згадується, його дії (правомірні чи неправомірні) не досліджуються та не описуються в Акті службового розслідування, відсутні також відомості про те, що старший солдат ОСОБА_1 відмовлявся виконувати Наказ командира військової частини від 30.06.2022 року, не встановлено й не знайшло свого відображення в Акті службового розслідування ступінь провини сержанта ОСОБА_1

10.07.2022 року за результатами проведено службового розслідування командиром в/ч НОМЕР_1 прийнято Наказ №619 , де у п.8 зазначено:

«у зв`язку з порушенням вимог статей 11, 12, 13, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, статей 1,2,3,4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, старшого солдата за призовом ОСОБА_1 згідно пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ та керуючись статтею 55 Дисциплінарного статуту ЗСУ притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголосити «Сувору догану».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №619 від 10.07.2022 року та №635 від 12.07.2022 року про результати проведення службового розслідування у зв`язку і порушенням вимог статей 11, 12, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, статей 1,2,3,4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, згідно п. «в» статті 48 та керуючись ст. 55 Дисциплінарного статуту ЗСУ вирішено застосувати до старшого солдата ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення відповідно у вигляді оголошення суворої догани (п.8); на підставі пункту 4 розділу XVI Наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам» - позбавлення премії у розмірі 20% за червень 2022 року (п.9); на підставі телеграми МОУ НР 219/з/29 від 23.06.22 «З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 р. №168», на підставі пункту 10 за фактом відмови виконувати бойовий наказ позбавити додаткової винагороди за червень, липень місяць 2022 року повністю (п.10).

Слід зауважити, що в описовій частині Наказу №635 від 12.07.2022 та №619 від 10.07.2022 про сержанта ОСОБА_1 не згадується та лише у резолютивній частині Наказу №619 та №635 (п.8, 9, 10) на ОСОБА_1 накладено стягнення та позбавлено додаткової винагороди за червень, липень 2022 року.

Як вбачається з Довідки про грошове забезпечення сержанта ОСОБА_1 від 21.06.2023 року №64214265 у липні 2022 року йому фактично виплачено премію в розмірі 256% від посадового окладу у розмірі 6988,80 грн (а. с. 13).

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Статут).

Так, відповідно до ст. 45 Статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

З огляду на зміст ст. 119 Статуту командир взводу (групи, башти) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), за підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті).

На підставі п. «в» ст. 48 Статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема, сувора догана.

Разом з тим, згідно ч. 2 ч. розділу ІІ Статуту службове розслідування не призначається якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребували додаткового встановлення (уточнення).

Відповідач зазначив, що службове розслідування не проводилося.

Суд не може вважати оскаржуваний наказ обґрунтованим, оскільки з його змісту неможливо встановити суть допущеного позивачем порушення, чи було встановлено причини і умови, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступінь вини позивача. Вина позивача у вчиненні дисциплінарного правопорушення відповідачем узагалі не доведена, в Акті службового розслідування дії вчинення та/або не вчинення сержантом ОСОБА_3 взагалі не досліджувалися. ОСОБА_1 під час проведення службового розслідування не надав ніяких пояснень, його не було ознайомлено ні з Наказом №1294 про призначення службового розслідування, ні з наказом № 635 від 12.07.2022, №619 від 10.07.2022 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

В оскаржуваному Наказі №635 та №619 також не зазначено, в чому саме полягає дисциплінарний проступок сержанта ОСОБА_1 .

Відповідачем не доведено, що позиція позивача була заслухана під час проведення службового розслідування. Відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 ознайомлений з Наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності (з оскаржуваним наказом).

Встановлені у справі обставини у своїй сукупності свідчать про порушення Відповідачем порядку проведення службового розслідування, а як наслідок, обґрунтованість позовних вимог позивача в частині скасування п.8, 9, 10 Наказу № 635 від 12.07.2022 та №619 від 10.07.2022 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Скасовуючи п. 9 Наказу № 635 від 12.07.2022 та №619 від 10.07.2022 року, суд вважає за потрібне вийти за межі позовних вимог в прядку ст. 9 КАС України та обрати ефективний шлях захисту порушеного права, а саме: «Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію у розмірі 20% посадового окладу за червень, липень 2022 року, що становить 2730,00 грн.».

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів законності оскаржуваного позивачем наказу, що має наслідком задоволення позову в цій частині.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частин НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати надбавки за вислугу років сержанту ОСОБА_1 за період служби з 24.02.2022 року по 28.02.2023 року у розмірі 30% посадового окладу з урахування окладу за військовим (спеціальним) званням, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до Довідки про грошове забезпечення Позивача від 21.06.2023 року № 64214265 (а. с. 13), судом встановлено, що надбавка за вислугу років сержанту ОСОБА_1 за період служби з 24.02.2022 року по 28.02.2023 року у розмірі 30% посадового окладу з урахування окладу за військовим (спеціальним) званням не виплачувалася, оскільки Відповідач не мав військово-облікових документів Позивача (військовий квиток, послужний список).

В судовому засіданні встановлено та не заперечується Відповідачем, що станом на час зарахування ОСОБА_1 до складу в/ч НОМЕР_1 у Позивача (та інших 7 осіб) були відсутні військово-облікові документи, оскільки вони були вилучені (для внесення даних) командуванням ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач не заперечує, що у позивача є право на отримання надбавки за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу, але як тільки військово-облікові документи ОСОБА_1 були відновлені та надані командуванню в/ч НОМЕР_1 , тобто з березня 2023 року, Позивачеві нараховувалася та виплачувалася надбавка за вислугу років у розмірі 25% посадового окладу.

Вирішуючи питання права Позивача на надбавку за вислугу років у розмірі 30% за період з 24.02.2022 року по 28.02.2023 року, суд виходить з того, що Надбавка за вислугу років є складовою грошового забезпечення військовослужбовця.

Відповідно до Постанови КМУ № 393 надбавка за вислугу років розраховується у відсотках посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням у (посадовий оклад + звання), а саме:

від 1 до 5 років 25%;

від 5 до 10 років 30%;

від 10 до 15 років 35%;

від 15 до 20 років 40%;

від 20 до 25 років 45%;

від 25 і більше років 50%.

Відповідач не заперечує, що позивач має право на надбавку за вислугу років у розмірі 25%.

Стаж служби та інші відомості зберігаються та обліковуються у військово-облікових документах військовозобов`язаної особи, в тому числі, у військовому квитку.

Відомості з обліку даних кожного військовозобов`язаного збираються та зберігається ТЦК за місцем призову військовослужбовця, в даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки саме ІНФОРМАЦІЯ_5 позивача було призвано на військову службу по мобілізації.

Виходячи з того, що командування військової частини НОМЕР_1 зарахувало ОСОБА_1 до складу в/ч без наявності в нього військо-облікових документів, які були вилучені ІНФОРМАЦІЯ_6 для внесення даних, та відновлення військо-облікових документів Позивача цілком було в компетенції керівництва військової частини НОМЕР_1 , суд приходить до висновку, що Відповідачем безпідставно не нараховано та не виплачено старшому солдату ОСОБА_1 надбавку за вислугу років за період служби з 24.02.2022 року по 28.02.2023 року у розмірі 30% посадового окладу.

В цій частині позовні вимоги належать задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частин НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 168 в повному обсязі 100 000 грн на місяць за період служби з 01.03.2022 року по 31.03.2022 року та з 01.04.2022 року по 31.04.2022 року.

Як вбачається з довідки №64214265 від 21.06.2023 року Про грошове забезпечення ОСОБА_1 (а. с. 13), у березні 2022 року Позивачеві виплачено 29 550,69 грн додаткової грошової винагороди відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 168, а в квітні 2022 року - 74333,33 грн.

Позивач у позовних вимогах ставить питання про виплату за березень 2022 та квітень 2022 року додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн на місяць, вважаючи що йому не доплатили в цей період розмір винагороди в повному обсязі.

Суд критично оцінює таке твердження Позивача, що йому у спірний період додаткова грошова винагорода виплачена не в повному обсязі, оскільки п. 1 Постанови № 168 (в редакції від 24.03.2022 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), зазначено: « 1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.».

Час безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів кожного військовослужбовця визначається з відомостей, які містяться в Бойовому наказі (бойовому розпорядженні), що має відповідати записами у Журналі бойових розпоряджень та відображається в Наказі командира військової частини про призначення виплат таким військовослужбовцям.

Таким чином, п. 1 Постанови № 168 передбачає не безумовну виплату 100 000 грн щомісячно, а виплату додаткової грошової винагороди з розрахунку, виходячи зі 100 000 грн виключно пропорційно часу участі у заходах з національної безпеки і оборони або безпосередньої участі у бойових діях.

Суд приходить до висновку, що Позовні вимоги щодо виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн за березень та квітень 2022 року не належать задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частин НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 168 в розмірі 30 000 грн на місяць за червень 2022 року, липень 2022 року, січень 2023 року, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до довідки № 64214265 від 21.06.2023 року Про грошове забезпечення ОСОБА_1 (а. с. 13) у червні, липні 2022 та січні 2023 року Позивачеві не нараховували та не виплачували додаткову грошову винагороду в розмірі 30 000 грн щомісячно.

Що стосується права на виплату та отримання додаткової грошової винагороди за червень 2022 у розмірі 30 000 грн, суд зазначає, що ці правовідносини врегульовані положеннями п. 1 Постанови № 168 (в редакції від 02.04.2022 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), де зазначено: « 1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).».

У червні 2022 року Позивач перебував на службі у в/ч НОМЕР_1 , його бойовий підрозділ був розташований на полігоні у м. Миколаєві (проти цього факту не заперечував і представник Відповідача).

Відповідно до Розпорядження КМУ від 06.03.2022 р. № 204-р «Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми єПідтримка» Миколаївська область увійшла до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка».

Таким чином, суд приходить до висновку, що у червні 2022 року позивачеві повинно була нараховуватись та виплачуватись додаткова грошова винагорода у сумі 30 000 на місяць, незалежно від виконання ним бойових задач та заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Пункт 1 Постанови № 168 пов`язує виникнення права на отримання Додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 грн на місяць, військовослужбовцями Збройних Сил (на період дії воєнного стану), які проходять службу в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми єПідтримка - виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно.

Щодо права Позивача на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 грн за липень 2022 року, суд виходить з того, що ці правовідносини врегульовані положеннями п. 1 Постанови КМУ № 168 (в редакції від 19.07.2022 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), де зазначено: « 1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).».

Виходячи з аналізу положень п. 1 Постанови КМУ № 168 (в редакції станом на 19.07.2022 року), суд вважає, що вказаний пункт постанови пов`язує право на виплату додаткової грошової винагороди зі статусом території, на якій перебуває (несе службу) військовослужбовець ЗСУ «… на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, які несуть службу …в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

Станом на 01.07.2022 року сержант ОСОБА_1 , перебував на службі у в/ч НОМЕР_1 , його бойовий підрозділ був розташований на полігоні у м. Миколаєві (проти цього факту не заперечував і представник Відповідача).

Наказом № 75 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року, зареєстровано в МЮУ 25.04.2022 р. за № 453/37789 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 05 липня 2022 року», визначено, що Миколаївська область, а саме Миколаївська міська територіальна громада розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у липні 2022 року позивачеві повинна була нараховуватись та виплачуватись додаткова грошова винагорода у сумі 30 000 на місяць, незалежно від виконання ним бойових задач та заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, оскільки територія, де проходив службу позивач, була включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій.

Щодо права Позивача на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 грн за січень 2023 року, суд виходить з того, що ці правовідносини врегульовані положеннями п. 1 Постанови КМУ № 168 (в редакції від 30.09.2022 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), де зазначено: « 1. Установити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).».

Наказом № 75 Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року, зареєстровано в МЮУ 25.04.2022 р. за № 453/37789 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10 жовтня 2022 року», визначено, що Миколаївська область, а саме Миколаївська міська територіальна громада розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у січні 2023 року позивачеві повинна була нараховуватись та виплачуватись додаткова грошова винагорода у сумі 30 000 на місяць, незалежно від виконання ним бойових задач та заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, оскільки територія, де проходив службу позивач, була включена до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій.

Суд критично оцінює позицію відповідача, яка зводиться до того, що оскільки Командиром військової частини не видано відповідний наказ на проведення нарахування та виплати додаткової грошової винагороди, то у Позивача відсутнє право на отримання такої винагороди.

Така правова позиція відповідача є хибною та не узгоджується з положеннями Постанови КМУ № 168, порушує право позивача на гідну оплату його праці в період дії військового часу.

Окрім того, такої позиції щодо виникнення права на додаткову грошову винагороду у розмірі 30 000 грн у військовослужбовців ЗСУ, яка не пов`язана з виконанням бойових наказів, а відтак, законодавець не ставить цей вид додаткової грошової винагороди в залежність від пропорційності часу перебування в зоні бойових дій або виконання бойових завдань, викладена в Рішенні ВС по зразковій справі №640/13029/22 від 06.02.2024 року.

А відтак, суд приходить до висновку, що Відповідач протиправно не нарахував та не виплатив Позивачеві додаткову грошову винагороду у сумі 30000 грн на місяць за червень 2022 року, липень 2022 року та січень 2023 року.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_12 ) про визнання протиправними та скасування наказів від 10.07.2022 року №619, 12.07.2022 року №635; визнання бездіяльності протиправною задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 №619 від 10.07.2022 року про результати проведення службового розслідування та Наказ командира військової частини НОМЕР_1 №635 від 12.07.2022 року про результати проведення службового розслідування в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани (п.8), позбавлення премії у розмірі 20% за червень та липень 2022 року (п.9), позбавлення додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 р. №168 за червень та липень місяць 2022 року повністю (п.10).

3. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії в розмірі 30 000 грн за червень, липень 2022 року та січень 2023 року.

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди за червень, липень 2022 року та січень 2023 року з розрахунку 30 000 грн. на місяць.

5. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати надбавки за вислугу років ОСОБА_1 за період з 24 лютого 2022 року по 28 лютого 2023 року.

6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавки за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням за період з 24 лютого 2022 року по 28 лютого 2023 року.

7. В решті задоволення позовних вимог відмовити.

8. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Величко