Справа № 320/24084/24
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року № 320/24084/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МОТТО РЕНТАЛ» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "МОТТО РЕНТАЛ" із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень:

- форми «Р» від 19.01.2024 року №2 про донарахування податку на прибуток в сумі 59 227 64,00 гривень та штрафних санкцій в сумі 25 486 828,00 гривень, всього на загальну суму 84 714 472,00 гривень;

- форми «Р» від 19.01.2024 року №2 щодо донарахування податку на додану вартість в сумі 36 393 557,00 гривень та штрафні санкції в сумі 18 196 779,00 гривень, всього на загальну суму 54 590 336,00 гривень;

- форми «П» від 19.01.2024 року №2 щодо необхідності виправлення платником податку у показниках податкової звітності з податку на прибуток частини суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 33 103 920,00 гривень;

- форми «ПС» від 19.01.2024 року №2 про застосування штрафних санкцій в сумі 1020,00 гривень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

Свої вимоги позивач мотивує відсутністю правових підстав для прийняття оскаржуваних рішень. Зокрема, на думку позивача, наданими до суду первинними документами підтверджуються обставини дотримання ним вимог податкового законодавства.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві наголошує, що оскаржувані рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому суду відзиві.

Такі доводи заперечені позивачем у наданій суду відповіді на відзив.

Заслухавши у судовому засіданні 13.01.2025 позиції присутніх представників учасників справи (позивача та відповідача), дослідивши наявні у справі докази, судом вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 25.08.2023 № 4200-п, проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2021 по 30.06.2023, валютного - за період з 01.10.2021 по 30.06.2023, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.10.2021 по 30.06.2023 та іншого законодавства за відповідний період, згідно із затвердженим планом документальної перевірки.

Контролюючим органом встановлено, що до перевірки не надано інформації/документального підтвердження по показниках, які відображені в податковій та фінансовій звітності ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ», договорів, первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, розшифровок задекларованих показників доходів та витрат підприємства за період з 01.10.2021 по 30.06.2023.

Так, в ході проведення контрольно - перевірочного заходу контролюючим органом надано позивачу наступні запити:

1) від 28.09.2023 № 1 щодо надання інформації та її документального підтвердження щодо втрат, пошкодження, виїмки первинних та інших документів, на підставі яких здійснювалося у періоді з 01.10.2021 по 30.06.2023 формування показників бухгалтерського та податкового обліку.

2) від 28.09.2023 № 2, від 26.10.2023 № 3 та від 30.10.2023 № 4 щодо надання сформованих регістрів бухгалтерського обліку по відповідних рахунках, а також наказу про облікову політику підприємства, накази про проведення інвентаризації.

3) від 31.10.2023 № 5, від 02.11.2023 № 6, від 03.11.2023 № 7, від 06.11.2023 № 8 та від 07.11.2023 № 9 про надання наступних документів та регістрів бухгалтерського обліку: Загальна оборотно-сальдова відомість в розрізі субрахунків за 4 квартал 2021, 2022, півріччя 2023, а також окремо за період з 01.10.2021 по 30.06.2023, оборотно - сальдова відомість по рахункам класу 9 за 4 квартал 2021, 2022, півріччя 2023, а також окремо за період з 01.10.2021 по 30.06.2023, картка рахунків 20, 23, 24, 26, 28 - з кількісним та вартісним відображенням показників, 31, 37, 50, 60, 6412, 6431, 68, 70, 71, 72, 73, 74, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 97 за 4 квартал 2021, 2022, півріччя 2023, аналіз рахунків класу 9 за 4 квартал 2021, 2022, півріччя 2023 (з кореспондуючими субрахунками), аналіз рахунків класу 7 за 4 квартал 2021, 2022, півріччя 2023 (з кореспондуючими субрахунками), аналіз рахунку 79 за 4 квартал 2021, 2022, півріччя 2023 (з кореспондуючими субрахунками), картку 44 рахунку за 4 квартал 2021, 2022, півріччя 2023, Обороти рахунку (журнал-ордер по субконто) в розрізі контрагентів по 36 та 63 за 4 квартал 2021, 2022, півріччя 2023 а також окремо за період з 01.10.2021 по 30.06.2023 (не оборотно-сальдові відомість), Оборотно-сальдова відомість по рахункам 10, 11, 12 за період з 01.10.2021 по 30.06.2023 в розрізі об`єктів, Обороти рахунків 34, 35, 50, 51, 52, 60, 62 за період з 01.10.2021 по 30.06.2023, Оборотно-сальдова відомість по 28 рахунку в розрізі товарів та кількості за 4 квартал 2021, 2022, півріччя 2023 а також окремо за період з 01.10.2021 по 30.06.2023, Документи (акти виконаних робіт/видаткові накладні, податкові накладні, акти наданих послуг (виконаних робіт), договори та додаткові угоди, платіжні документи, банківські виписки, інші документи, які не ввійшли до зазначеного переліку, але безпосередньо пов`язані із здійсненням фінансово-господарської діяльності) за період з 01.10.2021 по 30.06.2023, Договори оренди (право власності) юридичної та фактичної адреси підприємства, наказ про облікову політику підприємства, накази про проведення інвентаризації за 4-й квартал 2021, 2022, півріччя 2023 та и результати, копії паспортних даних та ідентифікаційного коду головного бухгалтера та директора, відомість про нараховану та виплачену заробітну плату головному бухгалтеру та директору за останні 6 місяців.

На запити від 28.09.2023 № 2, від 26.10.2023 № 3, від 31.10.2023 № 5, та від 07.11.2023 №9, ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ» запитувана інформація не була надана, про що було складено відповідні акти.

Запити від 30.10.2023 № 4, від № 6, від 03.11.2023 № 7 та від 06.11.2023 № 8 не вручені у зв`язку відсутністю посадових осіб ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ» за податковою адресою, про що було складено відповідні акти про неможливість вручення запитів у зв`язку з відсутністю посадових осіб ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ» від 30.10.2023 № 6220/Ж6/26-15-07- 02-05, від 02.11.2023 № 6312/Ж6/26-15-07-02-05, від 03.11.2023 № 6338/Ж6/26-15-07-02- 05, від 06.11.2023 № 6422/Ж6/26-15-07-02-05.

Результати проведеної перевірки оформлені актом від 15.11.2023 № 74653/26-15-07-02-05-03/42536284, яким встановлені такі допущені позивачем порушення:

- пунктів 44.1, 44.2, 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85, підпункту 134.1. і пункту 134.1 статті 134 ПК України та статті 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; підпунктів 1.2, 2.1, 2.2, 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, оскільки підприємством до складу витрат віднесено витрати, що не підтверджені первинними документами, регістрами бухгалтерського обліку у сумі 362 761 963 грн., в тому числі по періодах за 4-й квартал 2021 року - 83 452 584 грн, 2022 рік - 181 657 781 грн., півріччя 2023 року - 97 651 598 грн., в результаті чого занижено рядок 02 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» всього у сумі 362 761 963 грн., в тому числі по періодах за 4-й квартал 2021 року - 83 452 584 грн., 2022 рік - 181 657 781 грн., Півріччя 2023 року - 97 651 598 грн;

- п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1 та п.201.10 ст.201 ПК України, ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; пп. 1.2, 2.1, 2.2, 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, оскільки товариство включило до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 37 178 232 грн, яка не підтверджується первинними документами (актами, видатковими накладними, банківськими виписками).

На підставі таких висновків акту перевірки, відповідачем прийнято такі податкові повідомлення-рішення:

- форми «Р» від 19.01.2024 року №2 про донарахування податку на прибуток в сумі 59 227 64,00 гривень та штрафних санкцій в сумі 25 486 828,00 гривень, всього на загальну суму 84 714 472,00 гривень;

- форми «Р» від 19.01.2024 року №2 щодо донарахування податку на додану вартість в сумі 36 393 557,00 гривень та штрафні санкції в сумі 18 196 779,00 гривень, всього на загальну суму 54 590 336,00 гривень;

- форми «П» від 19.01.2024 року №2 щодо необхідності виправлення платником податку у показниках податкової звітності з податку на прибуток частини суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 33 103 920,00 гривень;

- форми «ПС» від 19.01.2024 року №2 про застосування штрафних санкцій в сумі 1020,00 гривень.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ» 08.11.2023 надано відповідачу лист від 07.11.2023 № 0711-2023/01 (вх. ТГ ДПС у м. Києві від 08.11.2023 №110070/6), в якому повідомлено, що 13.10.2023 ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ», в рамках кримінального провадження № 0000184, передано для огляду та копіювання до ГУ НП в Київській області первинні документи з фінансово-господарської діяльності за період з 2021 по 2023 рік включно, що унеможливлює надання первинних документів на підтвердження правильності обчислення та сплати податків в рамках документальної планової виїзної перевірки.

ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ» до листа від 07.11.2023 № 0711-2023/01 додатково надано наступні документи: копію запиту СУ ГУ НП у Київській області від 09.10.2023 №3397/109/24/114-2023 до ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ» у порядку ст. 93 КПК України щодо надання документів; копію листа ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ» від 09.10.2023 №091023-01 про надання інформації та документів до СУ ГУ НП у Київській області.

Суд зазначає, що датою початку перевірки є 28.09.2023, в той час як первинні документи передано ГУ НП у Київській області 13.10.2023. Тобто, протягом 11 днів перевірки документи та облікові регістри до перевірки надані не були.

Датою завершення перевірки, як вже зазначалось, є 08.11.2023. Відповідно, платник податків, будучи обізнаним про обставини початку перевірки, передає первинні документи та облікові регістри за перевіряємий період до Головного управління Національної поліції в Київській області виключно для огляду та копіювання 13.10.2023. Тобто, 18 днів до завершення перевірки виявилося недостатніми для того, щоб повернути передані матеріали та надати їх до перевірки.

Суд звертає увагу на те, що лист ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ» від 09.10.2023 №091023-01 про надання інформації та документів до ГУ НП у Київській області не містить відміток канцелярії Головного управління Національної поліції в Київській області про отримання відповідних матеріалів, натомість містить відмітку слідчого Кантура І. з його особистим підписом, що не дає змоги встановити обставини того, чи були первинні документи передані власне до СУ ГУ НП у Київській області.

Водночас, відповідно до п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.

У разі якщо документи, було вилучено правоохоронними та іншими органами, терміни проведення такої перевірки, у тому числі розпочатої, переносяться до дати отримання вказаних копій документів або забезпечення доступу до них.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 159 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється виключно на підставі ухвали слідчого судді, суду.

Відповідно до ч.2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

На думку суду, добровільне надання ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ» оригіналів первинних документів на лист Головного управління Національної поліції в Київській області не є вилученням документів, про яке вказано в п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України. При цьому, передбаченої ч. 2 ст. 159 КПК України ухвали слідчого судді, суду про тимчасовий доступ до речей і документів долучено до матеріалів справи не було.

При цьому, як вже зазначалось ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ» не надано до суду належних доказів на підтвердження обставин передачі власне первинних документів до ГУ НП у Київській області, адже в листі на передачу відсутня відмітка канцелярії такого органу.

Таким чином, ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ», починаючи з 28.09.2023, не надало до перевірки жодних первинних документів та облікових регістрів на підтвердження задекларованих показників в податковій та фінансовій звітності. Також ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ», будучи обізнаним про проведення перевірки, не вжито жодних заходів після 13.10.2023 щодо повернення оригіналів переданих документів або здійснення їх копіювання, у разі їх дійсної передачі.

В свою чергу, первинні документи оформлюються у порядку, передбаченому Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 із змінами та доповненнями (далі - Положення № 88).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі і повинні мати такі обов`язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи норми ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», будь-який документ щодо ідентифікованого товару (послуги) має силу первинного документу лише в разі фактичного здійснення господарської операції, що в свою чергу має підтверджуватися, в тому числі, реальним джерелом походження (виробництва) певної послуги (товару).

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Згідно з пунктом 2.1 Положення № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до пункту 2.2. Положення № 88 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Згідно з пунктом 2.4 Положення № 88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назву документа (форми), дату складання, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції та правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 статті 44 Кодексу зазначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Згідно з пунктом 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з пунктом 44.6 статті 46 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Згідно з п. 6 П(С)БО 16 «Витрати» витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Отже, в порушення пунктів 44.1, 44.2, 44.6 статті 44, пункту 85.2 статті 85, підпункту 134.1. і пункту 134.1 статті 134 ПК України та статті 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підпунктів 1.2, 2.1, 2.2, 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, П(С)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 позивачем до складу витрат віднесено витрати, що не підтверджені первинними документами, регістрами бухгалтерського обліку у сумі 362 761 963 грн., в тому числі по періодах за 4-й квартал 2021 року - 83 452 584 гри., 2022 рік - 181 657 781 грн., півріччя 2023 року - 97 651 598 грн., в результаті чого занижено рядок 02 Податкової декларації з податку на прибуток підприємства «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» всього у сумі 362 761 963 грн., в тому числі по періодах за 4-й квартал 2021 року - 83 452 584 грн., 2022 рік - 181 657 781 грн., півріччя 2023 року - 97 651 598 грн.

Відповідно до пп. 14.1.181 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначеного згідно з розділом V цього Кодексу» .

Згідно з п.185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податків з постачання товарів та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 розділу V ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.2 ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Отже, відповідачем правомірно встановлено, що ТОВ «МОТТО РЕНТАЛ» в порушення п.185.1 ст.185, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.201.1 та п.201.10 ст.201 ПК України, ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пп. 1.2, 2.1, 2.2, 2.4, 2.15, 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 включило до складу податкового кредиту ПДВ в сумі 37 178 232 грн, яка не підтверджується первинними документами (актами, видатковими накладними, банківськими виписками).

Вказане, на думку суду, свідчить про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, які ґрунтуються на відповідних висновках акту перевірки.

Щодо обставин подальшого долучення позивачем певних первинних документів до матеріалів справи, суд зазначає таке.

При вирішенні даної справи суд враховує, що у постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 822/1212/16, яка є обов`язковою для врахування судом в силу імперативних вимог статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів зазначила: «Щодо посилань позивача на неврахування наданих TOB Ванакір документів, які підтверджують показники податкової звітності, суди першої та апеляційної інстанції обґрунтовано зазначили, що позивачу контролюючим органом неодноразово зазначалось про положення пункту 44.6. статті 44 Податкового кодексу України, яким передбачено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності, а тому доводи позивача не спростовують обґрунтованість прийнятих контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.».

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 826/27811/15 зазначено, що «…суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що під час проведення перевірки позивач повинен був надати усі документи, які стосуються її проведення.

Отже, надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Оскільки позивач не надав документи для проведення перевірки, в тому числі, й у строк, визначений абзацом 2 пункту 44.7 статті 44 Податкового кодексу України, у контролюючого органу були законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум податкового кредиту та визнати ці суми не підтвердженими документально.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норму абзацу першого пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, відхиляючи довід позивача про наявність у нього відповідних документів на підтвердження суми податкового кредиту по взаємовідносинах з вказаним контрагентом на час судового розгляду. Ця норма вимагає наявність документів на час складення податкової звітності, встановлює правило щодо надання платником податків документів для перевірки, а також юридичний наслідок недотримання цього правила як виключення факту наявності документів на час складення податкової звітності. Вона є складовою механізму правового регулювання податкового обліку і не входить в будь-яку конкуренцію з процесуальними нормами, якими встановлені правила доказування в адміністративному судочинстві.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 06.08.2019 у справі №160/8441/18».

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи позивача про наявність у нього відповідних документів на час судового розгляду, адже норма пункту 44.6 статті 44 ПК України вимагає наявність документів на час складення податкової звітності, встановлює правило щодо надання платником податків документів для перевірки, а також юридичний наслідок недотримання цього правила - виключення факту наявності документів на час складення податкової звітності.

Беручи до уваги зазначене суд вважає, що відповідачем, за час розгляду справи, на виконання вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) було доведено правомірність прийнятих ним оскаржуваних рішень.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «МОТТО РЕНТАЛ» (01013, місто Київ, вулиця Будіндустрії, будинок 5, кабінет 307; ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.