Справа № 640/24156/20
Суддя: Шувалова Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Житомир справа № 640/24156/20

категорія 111000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Шувалової Т.О.,

секретаря судового засідання: Бойко В.В.,

за участю:

представників позивача: Деркач І.В., Дутковського Б.В.,

представника відповідача: Черчелюк Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції адміністративну справу №640/24156/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ДОРМАШ до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень - рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОРМАШ» (далі - ТОВ «ДОРМАШ», платник податків) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області (далі - ГУ ДПС у Київській області, податковий орган), у якому позивач просить суд:

- визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.08.2020 №;

- визнати недійсним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.08.2020 №.

У якості підстав позову позивач зазначає, що спірні повідомлення-рішення не відповідають фактичним обставинам, суперечать чинному законодавству та є такими, що підлягають скасуванню.

Позивач наполягає, що ним своєчасно сплачувались всі бюджетні платежі, крім того на бюджетному рахунку завжди існувала переплата по оплаті до бюджету обов`язкових платежів. ТОВ «ДОРМАШ» звертає увагу суду, що співставляючи дані платіжних доручень та дані електронного кабінету було встановлено, що податковим органом штучно створено ситуацію, згідно якої штучно відбулось нарахування штрафних санкцій.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року відкрито провадження у адміністративній справі № 640/24156/20, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику учасників справи та проведення судового засідання.

07 грудня 2020 року до суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, якими, в тому числі, долучено рішення про результати розгляду скарги від 23.11.2020 №33253/6/99-00-06-02-05-06.

02 лютого 2021 року в підсистемі «Електронний суд» позивачем сформовано заяву про залучення співвідповідача Державну податкову службу України (а.с.40-77, т.3).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 березня 2021 року замінено відповідача у справі № 640/24156/20 з Головного управління ДПС у Київській області на Головне управління ДПС у м. Києві (адреса: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ідентифікаційний код 43141267) (далі ГУ ДПС у м. Києві, податковий орган).

На підставі пункту другого розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», за результатами автоматизованого розподілу, справу передано на розгляд Житомирському окружному адміністративному суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 березня 2025 року справу №640/24156/20 прийнято до провадження.

Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року призначено справу за позовом ТОВ «ДОРМАШ» до ГУ ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі на 02 червня 2025 року 10:00 до Житомирського окружного адміністративного суду за адресою: місто Житомир, вулиця Бориса Лятошинського, 5, зал № 6.

Визнано обов`язковою явку в судове засідання представника ТОВ «ДОРМАШ».

Ухвалами Житомирського окружного адміністративного суду від 29 травня 2025 року та 02 червня 2025 року вирішено проведення судових засідань по адміністративній справі №640/24156/20 за участю представника позивача та представника відповідача здійснювати в режимі відеоконференції з використанням системи EasyCon.

05 червня 2025 року від ГУ ДПС у м. Києві надійшов відзив на позовну заяву, яким податковий орган просить відмовити у її задоволенні, оскільки доводи позовної заяви не спростовують виявлені податковим органом порушення строків сплати грошових зобов`язань.

Зазначає, що під час проведення камеральної перевірки дотримання податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість, установлено факти порушення платником граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, що призвело до виникнення автоматично розрахованих штрафних санкцій, передбачених п.126.1 ст. 126 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Відповідач звертає увагу, що починаючи з 04.03.2017 по 13.01.2022 в інтегрованій картці платника податку обліковується податковий борг, що підтверджується відповідним витягом.

Протокольною ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 06 червня 2025 року оголошено перерву в судовому засіданні до 02 липня 2025 року на 15 годину 45 хвилин.

Протокольною ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 липня 2025 року оголошено перерву в судовому засіданні до 14 липня 2025 року о 10 годині 30 хвилин.

Протокольною ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року оголошено перерву в судовому засіданні до 25 липня 2025 року о 10 годині 30 хвилин.

24 липня 2025 року від відповідача надійшли додаткові пояснення на виконання протокольної ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 13 липня 2025 року.

У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти чого заперечував представник відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

ТОВ «ДОРМАШ» (код за ), зареєстровано за адресою: м. Київ, вул. Якутська, буд.9, є юридичною особою, дата проведення державної реєстрації 22.02.2010 за №0018549.

Основним видом діяльності є 29.20 Виробництво кузовів для автотранспортних засобів, причепів, напівпричепів.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість № 100288098 має індивідуальний податковий номер 86.

ГУ ДПС у м. Києві проведено камеральну перевірку дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету ТОВ «ДОРМАШ» та встановлено порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання та порушення граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання задекларованої платником в податкових деклараціях з податку на додану вартість.

За результатами перевірки ГУ ДПС у м. Києві складено акт про результати камеральної перевірки від 25 червня 2020 року №22076/26-15-04-11-13.

Дані камеральної перевірки свідчать про порушення ТОВ «ДОРМАШ» граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість, передбачених п.57.1, п.57.3 ст.57 ПК України з урахуванням ст. 102 ПК України (таблиця 1).

Акт перевірки надіслано на адресу позивача засобами поштового зв`язку поштовим відправленням з повідомленням про вручення (ідентифікатор 796).

Відповідно до корінця поштового повідомлення поштове відправлення повернуто без вручення з причин закінчення терміну зберігання.

За результатами перевірки винесені податкові повідомлення-рішення від 04 серпня 2020 року:

№ форми «Ш» про застосування на підставі ст. 126 ПК України штрафних санкцій в сумі 1231,56 грн (10% від грошового зобов`язання в сумі 12 315,6 грн, затримка до 30 календарних днів);

№ форми «Ш» про застосування на підставі ст. 126 ПК України штрафних санкцій в сумі 39 375,13 грн (20% від грошового зобов`язання в сумі 196 875,65 грн, затримка більше 30 календарних днів).

Податкові повідомлення-рішення направлені на адресу позивача засобами поштового зв`язку поштовим відправленням з повідомленням про вручення (ідентифікатор 780), отримано позивачем 14 серпня 2020 року.

Державна податкова служба України рішенням про результати розгляду скарги від 23.11.2020 №3325316/99-00-06-05-06 залишила зазначені податкові повідомлення-рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Позивач, уважаючи оскаржувані рішення протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України (у редакції, діючій на час спірним правовідносин).

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Відповідно до п.п.75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з п.п.16.1.3 п.16.1 ст.16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи;

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Згідно з п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 ПК України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

За п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 202.1 ст. 202 ПК України звітним (податковим) періодом є один календарний місяць, а у випадках, особливо визначених ПК України, календарний квартал.

За п. 203.1 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Відповідно до п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

За приписами п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Так, як було встановлено судом, позивача притягнуто до відповідальності за порушення термінів сплати узгодженої суми податкових зобов`язань з ПДВ.

Як зазначено в акті камеральної перевірки:

- граничний термін на сплату грошового зобов`язання визначеного в декларації з податку на додану вартість № поданої 20.09.2019 був 30.09.2019, однак фактична сплата грошових зобов`язань, відповідно до ІКП, відбулась з затримкою граничного терміну сплати більше 30 календарних днів (фактична сплата 27.02.2020, 29.01.2020, 28.01.2020). У зв`язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання контролюючим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% відсотків суми погашення податкового боргу;

- граничний термін на сплату грошового зобов`язання визначеного в ППР форми «Ш» від 13.11.2019 №25776411 був 13.01.2020, однак фактична сплата грошових зобов`язань, відповідно до ІКП, відбулась з затримкою граничного терміну сплати більше ніж 30 днів, а саме 16.04.2020 та 18.03.2020 У зв`язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання контролюючим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% відсотків суми погашення податкового боргу;

- граничний термін на сплату грошового зобов`язання визначеного декларації з податку на додану вартість № поданої 19.12.2019 був 30.12.2020, однак фактична сплата відбулась з затримкою граничного терміну сплати більше 30 календарних днів (фактична сплата 18.03.2020 та 27.02.2020). У зв`язку з порушенням граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання контролюючим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20 % погашеної суми податкового боргу;

- граничний термін на сплату грошового зобов`язання визначеного в декларації з податку на додану вартість № поданої 17.01.2020 був 30.01.2020 однак фактична сплата грошових зобов`язань, відповідно до ІКП, відбулась з затримкою граничного терміну сплати більше 30 днів, а саме 16.04.2020. У зв`язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання контролюючим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% відсотків суми погашення податкового боргу;

- граничний термін на сплату грошового зобов`язання визначеного в ППР форми «Ш» від 13.11.2019 №25773411 був 13.01.2020, однак фактична сплата відбулась 18.03.2020 з затримкою сплати більше 30 днів. У зв`язку з порушенням граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання контролюючим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20 % погашеної суми податкового боргу;

- граничний термін на сплату грошового зобов`язання визначеного в декларації з податку на додану вартість № поданої 20.02.2020 був 01.03.2020, однак фактична сплата грошових зобов`язань, відповідно до ІКП, відбулась з затримкою граничного терміну сплати більше 30 календарних днів (фактична сплата відбулась 27.04.2020). У зв`язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання контролюючим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% відсотків суми погашення податкового боргу;

- граничний термін на сплату грошового зобов`язання визначеного в ППР форми «Ш» від 03.03.2020 №245600411 був 22.04.2020, однак фактична сплата грошових зобов`язань, відповідно до ІКП, відбулась з затримкою граничного терміну сплати більше 30 днів (фактична сплата відбулась 12.06.2020). У зв`язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання контролюючим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% відсотків суми погашення податкового боргу;

- граничний термін на сплату грошового зобов`язання визначеного в ППР форми «Ш» від 03.03.2020 №245620411 був 22.04.2020, однак фактична сплата грошових зобов`язань, відповідно до ІКП, відбулась з затримкою граничного терміну сплати до та більше 30 днів (фактична сплата відбулась 12.06.2020, 15.05.2020, 25.05.2020, 21.05.2020). У зв`язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання контролюючим органом засновано штрафну санкцію у розмірі 10% та 20% відсотків суми погашення податкового боргу;

- граничний термін на сплату грошового зобов`язання визначеного в декларації з податку на додану вартість № поданої 17.04.2020 був 30.04.2020, однак фактична сплата грошових зобов`язань, відповідно до ІКП, відбулась з затримкою граничного терміну сплати більше 30 календарних днів (фактична сплата відбулась 15.06.2020 та 12.06.2020). У зв`язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання контролюючим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% відсотків суми погашення податкового боргу;

- граничний термін на сплату грошового зобов`язання визначеного в декларації з податку на додану вартість № поданої 20.02.2020 був 01.03.2020, однак фактична сплата грошових зобов`язань, відповідно до ІКП, відбулась з затримкою граничного терміну сплати більше 30 календарних днів (фактична сплата відбулась 16.04.2020). У зв`язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання контролюючим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 20% відсотків суми погашення податкового боргу;

- граничний термін на сплату грошового зобов`язання визначеного в декларації з податку на додану вартість № поданої 18.03.2020 був 30.03.2020, однак фактична сплата грошових зобов`язань, відповідно до ІКП, відбулась з затримкою граничного терміну сплати до та більше 30 днів (фактична сплата відбулась 15.05.2020 та 27.04.2020). У зв`язку з несвоєчасною сплатою грошового зобов`язання контролюючим органом застосовано штрафну санкцію у розмірі 10% та 20% відсотків суми погашення податкового боргу.

Відповідно до розрахунків штрафних санкцій, застосованих спірними податковими повідомленнями-рішеннями:

штрафні санкції у розмірі 10% від грошового зобов`язання 123 15,60 грн (ппр №) за затримку сплати зобов`язань до 30 днів за податковою декларацією з податку на додану вартість від 18.03.2020; податковим повідомленням-рішенням від 03.03.2020 №;

штрафні санкції у розмірі 20% від грошового зобов`язання 196 875,65 грн (ппр №) за затримку сплати зобов`язань більше 30 днів за податковими деклараціями з податку на додану вартість від 20.09.2019, від 19.12.2020, 17.01.2020, від 17.04.2020, 18.03.2020, податковими повідомленнями-рішеннями від 03.03.2020 №, № , від 13.11.2019 № 025773411.

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 13.11.2019 за № 025773411 мітиться в розрахунку штрафних санкцій, проте податковим органом до суду в обґрунтування правомірності свої рішень надано копію податкового повідомлення-рішення від 13.11.2019 за №025765411.

З цього приводу у додаткових поясненнях від 24 липня 2025 року відповідач пояснив наступне.

За результатами перевірки встановлено факти порушення граничних строків сплати суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість визначених п.57.1, п.57.3 ст.57 ПКУ та складено акт про результати камеральної перевірки від 23.09.2019 №3147/26-15-04-11-13. Згідно інформаційного ресурсу ДПС України, на підставі висновків перевірки, згідно з п.54.3 ст.54 та відповідно до ст. 126 ПК України, ГУ ДПС у м. Києві винесено ППР від 13.11.2019 №025773411 та №025776411 про застосування до ТОВ «ДОРМАШ» штрафних санкцій за порушення граничних термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по ПДВ у розмірі 10% та 20%, в сумі 2316,52 грн. та 11 760,96 грн. відповідно. Оригінали матеріалів вказаної перевірки з доказами направлення/вручення платнику передано для подальшого зберігання до відділу архівного діловодства управління документального забезпечення та електронного документообігу. За письмовим зверненням управління оподаткування юридичних осіб, відділом архівного діловодства управління документального забезпечення та електронного документообігу було надано скановані копії матеріалів перевірки ТОВ «ДОРМАШ», а саме - акт від 23.09.2019 №3147/26-15-04-11-13 та винесених на підставі висновків перевірки ППР з доказами направлення/вручення платнику.

У результаті співставлення сканованих копій ППР та інформації з розділу «Податковий аудит» ІС «Податковий блок» виявлено що в інформаційному ресурсі зареєстровано ППР від 13.11.2019 №025773411 про застосування до ТОВ «ДОРМАШ» штрафних санкцій за порушення граничних термінів сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість у розмірі 10 %, в сумі 2316,52 грн. а в сканованому вигляді отриманих ППР №025765411 про застосування штрафних санкцій у розмірі 10%, в сумі 2 316,52 грн.

Відповідач просить урахувати, що було допущено технічну помилку та така помилка не може впливати на зміст спірних правовідносин.

За фактичних обставин справи та наданих пояснень суд зазначає про невідповідність номеру податкового повідомлення-рішення. Разом із тим, така помилка не є істотною, а зі змісту податкового повідомлення-рішення можна чітко встановити зміст рішення, та які саме штрафні санкції застосовані до позивача.

У постанові Верховного Суду від 15 березня 2024 року у справі №810/853/17 суд зазначає, що: «…отже, такі факти як помилки у найменуванні юридичної особи, її адреси, технічні помилки/описки у змісті податкового повідомлення-рішення/ рішення, відсутність підпису посадової особи контролюючого органу, відсутність розрахунку до податкового повідомлення-рішення не впливають на його законність та не може бути самостійною підставою для визнання такого рішення контролюючого органу недійсним…» Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2023 року №815/3358/15.

Обґрунтовуючи свою позицію, позивач, у тому числі, наполягає на тому, що органами ДПС не враховані як своєчасно сплачені платежі до бюджету:

за 2017 рік на суму 7527,00 грн платіжне доручення №514 від 20.07.2017, на суму 14 146,00 грн платіжне доручення №654 від 20.09.2017, на суму 54 989,00 грн платіжне доручення №581 від 20.10.2017, на суму 29 540,00 грн платіжне доручення №621 від 20.12.2017;

за 2018 рік на суму 457,00 грн платіжне доручення №642 від 31.01.2018, на суму 26 205,00 грн платіжне доручення №853 від 28.12.2017.

У відповіді на відзив позивач наводить перелік декларацій та платіжних доручень за період 2019-2020 років, за якими, на його переконання, своєчасно сплачені грошові зобов`язання.

Суд уважає за необхідне зазначити дані саме по спірних періодах, які наведені в акті перевірки.

Так, податковою декларацією з податку на додану вартість за серпень 2019 року від 20.09.2019 (граничний термін сплати 30.09.2019) визначені грошові зобов`язання в сумі 45 216,00 грн. та сплачені платіжним дорученням № 1067 від 25.09.2019 в сумі 45 216,00 грн.

Податковою декларацією з податку на додану вартість за листопад 2019 року від 19.12.2019 (граничний термін сплати 30.12.2019) визначені грошові зобов`язання в сумі 34 843,00 грн. та сплачені платіжним дорученням № 1124 від 28.11.2019 на суму 9 800,00 грн., платіжним дорученням № 1145 від 24.12.2019 на суму 25 043,00 грн.

Податковою декларацією з податку на додану вартість за січень 2020 року від 20.02.2020 (граничний термін сплати 01.03.2020) визначені грошові зобов`язання в сумі 28 507,00 грн. та сплачені платіжним дорученням № 1206 від 27.02.2020 в сумі 28 600,00 грн.

Податковою декларацією з податку на додану вартість за лютий 2020 року від 18.03.2020 (граничний термін сплати 30.03.2020) визначені грошові зобов`язання в сумі 32 396,00 грн. сплачені платіжним дорученням № 1219 від 18.03.2020 на суму 32 400,00 грн.

Податковою декларацією з податку на додану вартість за березень 2020 року від 17.04.2020 (граничний термін сплати 30.04.2020) визначені грошові зобов`язання в сумі 46 915,00 грн. сплачені платіжним дорученням № 1227 від 15.04.2020 в сумі 15 000,00 грн., платіжним дорученням № 1227 від 16.04.2020 в сумі 31 956,15 грн.

За наведених обставин позивач звертає увагу, що ним не було порушено граничних строків сплати сум грошових зобов`язань, передбачених п. 57.1 ст. 57 ПК України.

З приводу податкових повідомлень-рішень, які наведені в таблиці до Акту перевірки, від 13.11.2019 № 025776411, від 03.03.2020 № , № зазначає, що взагалі їх не отримував та за ними розраховувались різні суми штрафних санкцій унаслідок дублювання.

Слід зауважити, що відповідачем надано до суду копії актів камеральних перевірок позивача, на підставі яких були прийняті податкові повідомлення - рішення від 13.11.2019 № 025776411, від 03.03.2020 № , № та докази надіслання їх засобами поштового зв`язку у відповідності до ст. 42 ПК України (а.с.9-20, т.4).

Відомості про адміністративне та/або судове оскарження таких податкових повідомлень-рішень матеріали справи не містять.

Відповідно п.200-1.1 ст.200-1 ПК України - СЕА ПДВ забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: - суми податку, що містяться у складених та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН); - суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; - суми поповнення та залишку коштів на рахунках в СЕА ПДВ; - суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в ЄРПН;

У пункті 200-1.7 ст.200-1 ПК України зазначено - кошти, зараховані на рахунок платника в СЕА ПДВ, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених п.200-1.5 ст.200-1 ПК України та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.

Відповідно пункту 2 розділу І та пункту 1 розділу III Наказу Міністерства фінансів України від 07.04.2016 №422 «Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зареєстрований в Мін`юсті 20.05.2016 №751/28881, облік нарахованих і сплачених сум податку відображається в інтегрованій картці платника.

Де ІКП - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає комплекс облікових показників з інформаційних систем органів ДПС та органів Казначейства, а саме відображення будь яких нарахувань та відомостей про зарахування та повернення коштів.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначені Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 12.01.2021 №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.03.2021 № 321/35943 (далі - Порядок №5).

Підпунктом 1 п.1 розд.II Порядку № 5 зазначено, зокрема, що з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються інтегровані картки платника за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць. Інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску (далі - платежі), що ведеться за кожним видом платежу. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та фондами загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування за відповідним видом платежу та відповідною адміністративно-територіальною одиницею.

Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення. Інформаційна система після відображення облікової операції забезпечує автоматичне проведення в ІКП розрахункових операцій. Отже, в ІКП погашення суми за узгодженими податковими зобов`язаннями здійснюється в порядку черговості платежів, сплачених/перерахованих до бюджету в автоматичному режимі.

Згідно підпункту 1 п. 1 розд. IIІ «Облік надходжень платежів» Порядку №5 зазначено, зокрема - оперативний облік надходжень забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів.

За наведеного, можна дійти висновку, що в ІКП кожна операція виникнення боргу та його погашення фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції, дати її проведення та реєстраційних номерів первинних документів.

Суд установив, що за даними ІКП ТОВ «ДОРМАШ» з податку на додану вартість:

станом на 31.12.2017 обліковується заборгованість в сумі 14 822,80 грн.;

станом на 31.12.2018 обліковується заборгованість в сумі 43 267,42 грн.;

станом на 31.12.2019 обліковується заборгованість в сумі 68 461,61 грн.;

станом на 31.12.2020 обліковується заборгованість в сумі 85 883,37 грн.;

Також судом установлено, що станом на 31.12.2021 обліковується заборгованість в сумі 8525,00 грн; станом на 31.12.2022 переплата в сумі 340 грн., станом на 31.12.2023 переплата в сумі 57 508 грн., станом на 31.12.2024 переплата на суму 43 299 грн, станом на 31.05.2025 - переплата в сумі 43 299 грн.

За даними ІКП позивачем сплачено до бюджету:

у 2017 році 106 111 грн.

у 2018 році 59 153 грн.

у 2019 році 275 140 грн.

у 2020 році 336 445 грн.

Щодо додаткових пояснень ТОВ «ДОРМАШ» від 13 липня 2025 року (щодо меморіальних ордерів №39 та №40) відповідач зазначив, що 16.07.2015 та 21.07.2015 відбулось зарахування коштів на електронний рахунок СЕА ПДВ, що підтверджується доданим реєстром транзакцій.

Аналізуючи реєстр транзакцій СЕА ПДВ убачається, що кошти списувались саме у розмірі податкових зобов`язань визначених в податкових деклараціях з ПДВ.

Суд у цьому випадку не встановив, що зарахування коштів за меморіальними ордерами №39 та №40 впливає на зміст спірних правовідносин та застосування штрафних санкцій за оскарженими податковими повідомленнями-рішеннями.

Також суд не приймає до уваги посилання позивача (у додаткових поясненнях від 13 липня 2025 року) на протиправність податкового повідомлення-рішення від 13.12.2016 № , оскільки його винесення не є предметом спірних правовідносин.

Доказів оскарження такого податкового повідомлення-рішення, яке позивач уважає протиправним, в адміністративному чи судовому порядку останнім не надано.

Відповідач з цього приводу пояснив, що податкове повідомлення-рішення форми «Н» від 13.12.2016 № було винесено у зв`язку з несвоєчасною реєстрацією податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН та нараховано штрафну санкцію відповідно до ст. 120-1.1 ПК України. Оскільки інформація щодо оскарження наведеного рішення відсутня, грошове зобов`язання, визначене у ньому, стало узгоджене та підлягало сплаті.

Також податковий орган зазначив, що за даними ІКП була нарахована пеня на підставі несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні від 13.12.2016 № у період з 06.03.2017 по 24.07.2017, що не підпадає під період звільнення від нарахування пені відповідно до вимог законодавства України щодо COVID-19.

Згідно з п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.п.14.1.152 п.14.1 ст.14 ПК України погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 87.9 ст. 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зараховувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, указаною нормою ПК України визначено обов`язок податкового органу зарахування всіх платежів на погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Якщо платник сплачує суму грошового зобов`язання, але при цьому має податковий борг із податку, то сплачена сума зараховується в погашення податкового боргу з цього податку у календарній черговості виникнення такого боргу. Тобто, погашення відповідних зобов`язань здійснюється контролюючим органом за таким алгоритмом - основне зобов`язання, штраф, пеня. При цьому відповідні дії повинні здійснюватися у порядку черговості виникнення податкового зобов`язання.

Відповідно до п.п.129.1.1 та п.п.129.1.3 п.129.1 ст.129 ПК України нарахування пені розпочинається:

- при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами Документ сформований в системі «Електронний суд» 24.07.2025 7 перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом;

- при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу;

- після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Відповідно до п.п.129.3.1 п.129.3 ст.129 ПК України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів на відповідний рахунок платника податків та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань. У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

Відповідно до п.129.4 ст.129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Згідно з нормами п.131.1 ст.131 ПК України нараховані контролюючим органом суми пені самостійно сплачуються платником податків.

Так, податковий борг погашається першочергово з погашення податкових зобов`язань, які не є податковим боргом, у порядку календарної черговості його виникнення. Відповідно до пункту 131.2 статті 131 ПК України, при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у перше чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення сум податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені. Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

У свою чергу, сплата податкового зобов`язання перед погашенням податкового боргу, тобто з порушенням правил пункту 87.9 статті 87 ПК України, внаслідок чого контролюючий орган здійснює зарахування коштів на погашення податкового боргу замість платника, не може вважатися належною сплатою податкового зобов`язання та тягне за собою відповідальність, передбачену пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Такі правові висновки неодноразово виснувались Верховним Судом, зокрема, в постановах від 26.03.2019 у справі №810/315/17, від 22.02.2024 у справі №813/4825/17, від 18.07.2024 у справі №1240/2871/18.

Також суд звертає увагу, що передумовою нарахування штрафних санкцій з підстав, визначених пунктом 126.1 статті 126 ПК України, є несплата платником податків суми узгодженого податкового зобов`язання у встановлені законом строки.

Зазначена норма є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого ПК України строку сплати узгодженого податкового зобов`язання.

При цьому, санкція норми статі 126 ПК України передбачає застосування до платника податків штрафу у випадку несплати ним узгодженої суми грошового зобов`язання безвідносно до підстав її виникнення.

Аналогічну позицію щодо застосування положень статей 87 та 126 ПК України викладено також у постановах Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі №808/2290/17, від 11 вересня 2018 року у справі №813/3722/17.

Щодо посилання позивача на справу №640/11054/21 слід зазначити, що ГУ ДПС у м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ «ДОРМАШ» про стягнення коштів з ТОВ «ДОРМАШ» на суму податкового боргу у розмірі 85 849 72 грн.

Відповідно до п.95.1 ст.95 ПК України орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п.95.3 ст.95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Оскільки у ТОВ «ДОРМАШ» був наявний податковий борг, для його примусового стягнення ГУ ДПС у м. Києві звернулось до суду.

Отже, посилання позивача у додаткових поясненнях на наявність справи № 640/11054/21 суд не приймає до уваги, як такі, що не спростовують факт несвоєчасної сплати грошових зобов`язань, за що передбачена відповідальність.

Відтак, суд зазначає, що зважаючи на наявність у позивача податкового боргу, на погашення якого були направлені кошти, сплачені позивачем в рахунок поточних податкових зобов`язань за вказаними вище податковими деклараціями з ПДВ, податковими повідомленнями-рішеннями податковим органом правомірно нараховано штраф за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань на підставі ст. 126 ПК України.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), серед іншого, зазначено, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

На думку суду, відповідач довів правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та рішень, та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРМАШ» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 30 липня 2025 року.

Суддя Т.О. Шувалова