Справа № 640/7213/22
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/7213/22 Суддя (судді) першої інстанції: Загацька Т.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «ПРЯМИЙ» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «ПРЯМИЙ» до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення; Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕОНБУД» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Телеканал «ПРЯМИЙ», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення та зобов`язати їх протягом трьох робочих днів після набрання судовим рішенням законної сили відновити приймання і передачу на станцію мультиплексування ТОВ «Зеонбуд» SDI сигналу позивача;

- визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення та зобов`язати їх забезпечити протягом трьох робочих днів після набрання судовим рішенням у справі законної сили стале функціонування об`єктів цифрового ефірного мовлення та безперебійне мовлення телевізійного каналу позивача у цифровому мультиплексі MX 2 (на час дії воєнного стану - у цифровому мультиплексі MX 3); забезпечити безперебійне мовлення програмного продукту позивача, телепрограму з логотипом «ПРЯМИЙ» в багатоканальній цифровій телемережі у стандарті DVB-T2;

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України та зобов`язати Кабінет Міністрів України забезпечити фінансування заходів, передбачених рішенням РНБО від 18.03.2022 «Про нейтралізацію загроз інформаційній безпеці держави», який введено в дію Указом Президента № 151 від 18.03.2022.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року прийнято справу до провадження; залишено без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «ПРЯМИЙ» до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення; Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕОНБУД» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для розгляду безпосередньо до Київського окружного адміністративного суду. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує, по-перше, що спір в частині між позивачем та Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення є публічно-правовим, оскільки в межах спірних правовідносин Концерн виконує делеговані повноваження щодо забезпечення сталого функціонування об`єктів цифрового ефірного мовлення та безперебійну трансляцію телевізійних каналів в МХ - 1, -2, -3, -5, які були покладені на нього рішенням РНБО від 18.03.2022 «Про нейтралізацію загроз інформаційній безпеці держави», яке введено в дію Указом Президента № 151 від 18.03.2022.

По-друге, позивач наполягає на порушенні норм процесуального права, оскільки залишення позовної заяви без розгляду після відкриття провадження у справі можливе лише якщо позивач не усунув недоліки у строк, встановлений судом. Однак, у цій справі, судом першої інстанції не встановлювався строк для усунення позивачем існуючих на думку суду недоліків, а позовну заяву було одразу залишено без розгляду, що свідчить про надмірний формалізм та обмеження права на судовий захист.

По-третє, апелянт вважає, що з огляду на суб`єктний склад учасників справи та заявлені позовні вимоги, відповідно до ч. 1 ст. 33 КАС України справа підлягає вирішенню судом першої інстанції колегією у складі трьох суддів, однак, оскаржувана ухвала постановлена одноособово.

Крім іншого, на думку позивача, ця справа підпадає під регулювання приписами ст. 289-4 КАС України, відтак, має розглядатись і вирішуватись виключно Київським окружним адміністративним судом.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «ПРЯМИЙ» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «ПРЯМИЙ» до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення; Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕОНБУД» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

02 червня 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін. Аналогічні вимоги містяться у відзиві Кабінету Міністрів України, який надійшов до суду 03 червня 2025 року, та відзиву Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, який надійшов 04 червня 2025 року.

Також від Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення 03 червня 2025 року надійшли пояснення, в яких третя особа вказала, що заперечує в частині доводів апелянта про визначення підсудності за ст. 289-4 КАС України, оскільки Нацрада не здійснювала в межах спірних правовідносин публічних владно-управлінських функцій щодо позивача, не здійснювала державного регулювання, нагляду і контролю щодо діяльності позивача, що підтверджується також підставами і предметом позовної заяви, яка не містить жодних вимог до Національної ради.

Після надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

30 червня 2025 року до суду надійшли додаткові пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «ПРЯМИЙ», в яких позивач наводить доводи, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, а також заперечення проти тверджень, що містяться у відзивах відповідачів.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзивів, пояснень, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 травня 2022 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «ПРЯМИЙ» до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення; Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕОНБУД» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення та зобов`язати їх протягом трьох робочих днів після набрання судовим рішенням законної сили відновити приймання і передачу на станцію мультиплексування ТОВ «Зеонбуд» SDI сигналу позивача;

- визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення та зобов`язати їх забезпечити протягом трьох робочих днів після набрання судовим рішенням у справі законної сили стале функціонування об`єктів цифрового ефірного мовлення та безперебійне мовлення телевізійного каналу позивача у цифровому мультиплексі MX 2 (на час дії воєнного стану - у цифровому мультиплексі MX 3); забезпечити безперебійне мовлення програмного продукту позивача, телепрограму з логотипом «ПРЯМИЙ» в багатоканальній цифровій телемережі у стандарті DVB-T2;

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України та зобов`язати Кабінет Міністрів України забезпечити фінансування заходів, передбачених рішенням РНБО від 18.03.2022 «Про нейтралізацію загроз інформаційній безпеці держави», який введено в дію Указом Президента № 151 від 18.03.2022.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 травня 2022 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2022 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національну раду України з питань телебачення і радіомовлення; Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕОНБУД». Також ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін колегією у складі трьох суддів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 червня 2022 року задоволено клопотання представника Кабінету Міністрів України про продовження строку на подання до суду відзиву на позовну заяву, продовжено Кабінету Міністрів України строк для надання відзиву на позовну заяву або заяви про визнання позову на п`ять днів з дня вручення йому даної ухвали, відмовлено у задоволенні клопотання Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України про розгляд в порядку загального позовного провадження.

Разом з тим, приписами статті 1 Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» визначено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва.

В подальшому, Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі - Закон № 3863-ІХ) пункт 2 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (Відомості Верховної Ради України, 2023 р., № 29, ст. 111) викладено в новій редакції.

Приписами пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» установлено, що інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог Закону № 3863-ІХ наказом ДСА України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).

Пунктом 22 Порядку № 399 встановлено, що на підставі отриманих примірників протоколу та переліку судових справ відповідальною особою протягом семи робочих днів після завершення автоматизованого розподілу судових справ передаються судові справи до судів, визначених за результатами автоматизованого розподілу.

Так, 08 квітня 2025 року адміністративна справа № 640/7213/22 надійшла до Донецького окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 квітня 2025 року справу № 640/7213/22 передано для розгляду судді Загацькій Т.В.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року прийнято справу до провадження; залишено без розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «ПРЯМИЙ» до Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення; Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗЕОНБУД» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, Донецький окружний адміністративний суд виходив з того, що відповідно до положень ч.ч. 4, 5 ст. 172 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 2 ст. 19 КАС України встановлено вичерпний перелік справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, при цьому, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Суд проаналізував Статут відповідача - Концерну радіомовлення, радіозв`язку та телебачення, затверджений наказом Адміністрації Держспецзв`язку від 17.05.2016 № 333 (у редакції наказу Адміністрації Держспецзв`язку від 14.06.2021 № 369), а також договір №4-190 АСТ ВКУ, укладений між 01.10.2019 Товариством з обмеженою відповідальністю «Телеканал «ПРЯМИЙ» (замовник) та Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення (виконавець), та дійшов висновку, що взаємовідносини між позивачем та Концерном базуються на підставі зазначеного договору, відтак, даний спір, в частині, що виник між позивачем та Концерном, не пов`язаний з реалізацією Концерном радіомовлення, радіозв`язку та телебачення у відношенні позивача владних управлінських функцій на основі законодавства. Тому зазначений спір не є публічно-правовим.

Зважаючи на те, що у даному спорі, в частині позовних вимог позивача до Концерну, Концерн не є суб`єктом владних повноважень, а позовні вимоги не поєднані із вимогою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, тому даний спір, в контексті заявлених позовних вимог до Концерну, не є публічно-правовим, у зв`язку з чим не підлягає вирішенню у відповідності з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, а підлягає розгляду господарським судом згідно з нормами Господарського процесуального кодексу України.

Інші позовні вимоги належать розгляду за правилами адміністративного судочинства, тому суд вважав, що позивачем у позовній заяві об`єднані вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Суд першої інстанції використав приписи п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України, згідно з якими суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Враховуючи те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог і відсутні підстави для застосування положень ст. 172 КАС України, Донецький окружний адміністративний суд дійшов висновку про залишення адміністративного позову без розгляду на підставі вищевказаного п. 7 ч. 1 ст. 240 КАС України.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

За правилами ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, установленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням установленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вимог положень ч. 5 ст. 160 КАС України у позовній заяві зазначаються, зокрема, зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів (п. 4); виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (п. 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Право позивача заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою, передбачено також ч. 1 ст. 21 КАС України.

Отже, об`єднання в одній позовній заяві декількох вимог допускається за умови пов`язаності їх між собою підставами виникнення або поданими доказами, а також основних і похідних.

Разом з тим, заборона щодо об`єднання в одне провадження кількох вимог встановлена у частинах четвертій та п`ятій ст.172 КАС України, відповідно до яких не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом. Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам.

Аналогічне правило викладене в частині шостій статті 21 КАС України, згідно якої не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, лише у разі порушення правил об`єднання позовних вимог, що може полягати виключно в об`єднанні в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, або щодо яких законом визначена виключна підсудність різним судам, така позовна заява не відповідає вимогам КАС України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст. 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Пунктом 6 ч. 4 ст. 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Як встановлено судом, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2022 року відкрито провадження у справі № 640/7213/22, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Також ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін колегією у складі трьох суддів.

В подальшому, як вже зазначалось вище, на виконання вимог Закону № 3863-ІХ, справа № 640/7213/22 надійшла до Донецького окружного адміністративного суду, де здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначено новий склад суду (суддя Загацька Т.В).

Відповідно до ч. 14 ст. 31 КАС України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

У разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.

Отже, за наслідками повторно автоматизованого розподілу адміністративної справи, у якій відкрито провадження, новий склад суду (суддя) не вирішує питання щодо відкриття провадження у справі, а приймає справу до свого провадження та здійснює її розгляд.

Колегія суддів звертає увагу, що нормами КАС України не передбачено можливості повернення позовної заяви на підставі ст. 169 КАС України після відкриття провадження у справі.

Разом з тим, положеннями ч. 13 ст. 171 КАС України передбачено можливість залишення позовної заяви без руху, якщо суддя, встановить після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 160, 161 КАС України. Частиною п`ятнадцятою статті 171 КАС України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Отже, у випадку, якщо провадження у справі судом було відкрито, але в подальшому встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам КАС України, її має бути залишено без руху. Надалі наслідком неусунення недоліків є залишення позовної заяви без розгляду.

В оскаржуваній ухвалі, суд першої інстанції, залишаючи позову без розгляду, послався на процесуальну підставу та наслідки, визначені пунктом 7 частини першої ст. 240 КАС України, яка передбачає залишення позову без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Однак, застосовуючи наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі пункту 7 частини першої ст. 240 КАС України, суд першої інстанції помилково не врахував, що вказані приписи визначають можливість залишення без розгляду позову, який не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, лише якщо позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Таким чином, апеляційний суд наголошує, що необхідною умовою для залишення позову без розгляду на підставі пункту 7 частини першої статті 240 КАС України, є наявність одночасної сукупності наступних умов: 1) після відкриття провадження у справі судом встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161, 172 КАС України; 2) позовна заява була залишена ухвалою суду без руху із визначенням її конкретних недоліків відповідно до вимог статей 160, 161, 172 КАС України; 3) позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Однак, в даному випадку суд першої інстанції не надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви в порядку пункту 7 частини першої статті 240 КАС України, що виключає можливість застосування зазначеної норми до спірних правовідносин.

Відповідно до вимог ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» констатував, що право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету. Проявом цього права є забезпечення для кожної особи можливості звернутися до суду.

Встановлені обставини щодо залишення позову без розгляду після відкриття провадження у справі без надання можливості позивачу усунути недоліки позовної заяви свідчать про передчасність висновків суду першої інстанції.

Відтак, існує необхідність надати позивачу можливість реалізувати своє право на судовий захист, позаяк інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, це є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи, що висновки суду було визнано передчасними, справа підлягає направлення до того суду першої інстанції, яким було прийнято відповідне рішення - Донецького окружного адміністративного суду, а не Київського окружного адміністративного суду, як просив позивач в апеляційній скарзі, відтак, вимоги останньої підлягають частковому задоволенню.

При цьому, апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на те, що справа підпадає під регулювання приписами ст. 289-4 КАС України, відтак, має розглядатись і вирішуватись виключно Київським окружним адміністративним судом, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст. 289-4 КАС України справи щодо здійснення державного регулювання, нагляду і контролю у сфері медіа розглядаються окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 6 Закону України «Про медіа» забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері медіа, у тому числі з питань медіаграмотності, покладається на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в інформаційній сфері. Органом державного регулювання діяльності у сфері медіа, а також органом нагляду (контролю) у цій сфері є Національна рада.

Разом з тим, в межах цієї справи Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення не є відповідачем, підстави і предмет позовної заяви не містять жодних вимог до Національної ради як органу державного регулювання діяльності у сфері медіа, а спірні правовідносини між позивачем і відповідачем не стосуються саме державного регулювання, нагляду і контролю у сфері медіа, що свідчить про відсутність підстав для розгляду цієї справи в порядку, передбаченому ст. 289-4 КАС України.

Колегія суддів не оцінює решту доводів апеляційної скарги, зокрема, по суті висновків суду першої інстанції щодо неможливості об`єднання позовних вимог та необхідності їх розгляду в порядку різного судочинства, оскільки, як вже було першочергово визначено, такі висновки були передчасними і не відповідають нормам процесуального права, позаяк суд мав надати можливість позивачу усунути недоліки, встановлені судом (або ж надати свої пояснення щодо виявлених недоліків), і лише за наслідком розгляду документів, наданих на усунення недоліків (або їх ненадання), суд міг дійти висновків про залишення позову без розгляду, які б мали бути оцінені апеляційним судом по суті.

Лише після дотримання судом першої інстанції норм процесуального права та ухвалення судового рішення з врахуванням усунення недоліків позовної заяви позивачем (або ж їх неусунення, чи висловлення незгоди з виявленими недоліками), і надавши оцінку поданим на виконання ухвали про залишення позову без руху документам, такі висновки суду щодо наявності недоліків позовної заяви, їх усунення/неусунення та наявності підстав для залишення позову без розгляду, підлягатимуть перегляду в апеляційному порядку.

Разом з тим, принагідно апеляційний суд має наголосити на виявленому грубому порушенні судом першої інстанції норм процесуального права щодо розгляду справи одноособово.

Так, частиною 1 статті 33 КАС України передбачено, що адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність, зокрема, Кабінету Міністрів України, розглядаються і вирішуються в адміністративному суді першої інстанції колегією у складі трьох суддів.

Положеннями частини 2 статті 33 КАС України передбачено, що будь-яку справу, що відноситься до юрисдикції суду першої інстанції, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів, крім справ, які розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження. Питання про призначення колегіального розгляду вирішується до закінчення підготовчого засідання у справі (до початку розгляду справи, якщо підготовче засідання не проводиться) суддею, який розглядає справу, за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, про що постановляється відповідна ухвала.

Матеріалами справи підтверджується, що однією з позовних вимог є: визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України та зобов`язати Кабінет Міністрів України забезпечити фінансування заходів, передбачених рішенням РНБО від 18.03.2022 «Про нейтралізацію загроз інформаційній безпеці держави», який введено в дію Указом Президента № 151 від 18.03.2022.

Вищевикладене свідчить про те, що предметом оскарження в цій справі є, зокрема, бездіяльність Кабінету Міністрів України.

При відкритті провадження у справі ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 травня 2022 року було вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін колегією у складі трьох суддів.

Разом з тим, після передачі справи до Донецького окружного адміністративного суду, з оскаржуваної ухвали суду першої інстанції вбачається, що розгляд цієї справи та ухвалення судового рішення про залишення позовної заяви без розгляду здійснювались одноособово, що свідчить про розгляд справи неповноважним складом суду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Разом з тим, в межах спірних правовідносин апеляційний суд позбавлений можливості ухвалення нового рішення суду, оскільки з огляду на встановлену передчасність висновків оскаржуваної ухвали та порушення норм процесуального права, справа підлягає направленню на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відтак, апеляційний суд звертає увагу на приписах частини 1 статті 33 КАС України та необхідності розгляду справи повноважним складом суду у відповідності до приписів процесуального законодавства.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Донецького окружного адміністративного суду.

Керуючись ст. 243, 315, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Телеканал «ПРЯМИЙ» на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року - задовольнити частково.

Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року - скасувати та направити справу до Донецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

А.Ю. Кучма