Справа № 200/2518/25
Суддя: Льговська Ю.М.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року Справа№200/2518/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Льговської Ю.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

08 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 11 лютого 2025 року № 49 про відмову позивачеві в призначенні пенсії зі віком зі зменшенням віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

зобов`язання відповідача призначити позивачеві з 29 грудня 2024 року пенсію за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зарахувавши до страхового стажу періоди з 02 грудня 1996 року по 08 березня 1997 року, з 01 вересня 1987 року по 27 лютого 1992 року.

Позовні вимоги вмотивовано протиправністю відмови у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки наявність у позивача посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю, підтверджує той факт, що позивач з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживав та працював на території зони посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

02 липня 2025 року відповідач надав відзив на позов, в якому просив відмовити в позові з підстав, зазначених в оскаржуваному рішенні.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

Відповідно до дубліката посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є особою, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіологічного контролю.

Довідкою Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 29 січня 2025 року № 53/11-13 конкретизовано, що вказана особа постійно проживав та був зареєстрований у с. Васьковичі Коростенського району Житомирської області з 26 квітня 1986 року по 04 червня 1988 року, з 01 червня 1990 року по теперішній час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 с. Васьковичі Коростенського району Житомирської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

03 лютого 2025 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії.

11 лютого 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки період роботи (проживання) в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 року становить 2 роки 5 днів (при необхідних 4 роках), що не дає право на зниження пенсійного віку на 5 років.

До періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю до 01 січня 1993 року не зараховано згідно з довідкою про проживання від 29 січня 2025 року № 53/11-13 періоди: навчання, проходження військової служби з 01 вересня 1987 року по 02 березня 1992 року, оскільки відсутні відомості щодо дислокації місця навчання в Житомирському автомобільно-шляховому технікумі та проходження військової служби.

До страхового стажу не зараховано період роботи в Російській Федерації з 02 грудня 1996 року по 08 березня 1997 року, оскільки Україна вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, а також період навчання з 01 вересня 1987 року по 27 лютого 1992 року, оскільки період навчання перетинається з військовою службою згідно із записами трудової книжки.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

зокрема, особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років: із зменшенням віку на 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Отже, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років від дати аварії на ЧАЕС - з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1993 року.

Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, є відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності).

Довідкою Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 29 січня 2025 року № 53/11-13 визначено, що позивач постійно проживав у зоні радіоекологічного контролю з 26 квітня 1986 року по 04 червня 1988 року, з 01 червня 1990 року по теперішній час.

Проте не підлягають зарахуванню до періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю періоди з 01 вересня 1987 року по 04 червня 1988 року, з 01 червня 1990 року по 02 березня 1992 року, визначені довідкою Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 29 січня 2025 року № 53/11-13, оскільки виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні посиленого радіологічного контролю у зв`язку з постійним проживанням або роботою в такій місцевості, а згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 від 09 липня 1991 року позивач у цей період перебував на навчанні у Житомирському автодорожньому технікумі та частково на військовій службі, що виключає можливість саме постійного проживання у с. Васьковичі Коростенського району Житомирської області в зазначені періоди.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року № 106 м. Житомир не віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

При цьому суд враховує, що оскільки військова служба та навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, то такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду (довідка з гуртожитку навчального закладу, в якому проживав позивач під час навчання; військовий квиток, довідка з військової частини про її місце дислокації або інші документи, з яких вбачається інформація про місце розташування військової частини). Проте наведених доказів позивачем не надано.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 556/1172/17, від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17, від 19 вересня 2024 року у справі № 460/23707/22.

Період з 05 червня 1988 року по 31 травня 1990 року (майже співпадає з військовою службою) довідкою Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 29 січня 2025 року № 53/11-13 не віднесено до періоду постійного проживання у зоні радіоекологічного контролю, а тому і підстав для його зарахування немає.

З огляду на правовий висновок, сформований Верховним Судом у постановах від 29 січня 2020 року у справі № 572/245/17, від 17 червня 2020 року у справі № 572/456/17, суд також не враховує як доказ постійного проживання штамп в паспорті щодо реєстрації позивача в с. Васьковичі Коростенського району Житомирської області з 01 липня 1987 року, оскільки підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є факт проживання (роботи), а не реєстрації у зоні посиленого радіологічного контролю.

Враховуючи наведені висновки та встановлений підпунктом 7 пункту 2.1 розділу II Порядку № 22-1 перелік документів, що подається особою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, суд зазначає, що наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ. Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2024 року у справі № 460/19947/23.

Таким чином, згідно з довідкою Виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області від 29 січня 2025 року № 53/11-13 до періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю до 01 січня 1993 року підлягають зарахуванню періоди з 26 квітня 1986 року по 31 серпня 1987 року (це 16 повних місяців), з 03 березня 1992 року до 01 січня 1993 року (це 9 повних місяців). Разом 25 місяців або 2 повних роки, що є недостатнім для виникнення права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі абзацу 6 пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду з 01 вересня 1987 року по 27 лютого 1992 року суд зазначає наступне.

Вказаний період визначений сторонами неповно, межами періоду згідно із записами трудової книжки є: 01 вересня 1987 року-02 березня 1992 року, і формою РС-право підтверджується незарахування періоду в цілому, що є підставою для виходу судом за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача.

Оскільки вказаний період охоплює періоди навчання та військової служби, то ці періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу на підставі норм статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII. Записи трудової книжки дозволяють розмежувати ці періоди з метою уникнення дублювання: навчання з 01 вересня 1987 року по 13 травня 1988 року, з 23 серпня 1990 року по 02 березня 1992 року та військова служба з 14 травня 1988 року по 22 серпня 1990 року.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 02 грудня 1996 року по 08 березня 1997 року суд зазначає наступне.

При відсутності інформації про сплату страхових внесків підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 28 січня 2025 року у справі № 620/3530/22: відсутність інформації про сплату страхових внесків до пенсійного фонду держави, з якою відсутній міжнародний договір, та неможливість їх підтвердження не може бути підставою для відмови у зарахуванні до страхового стажу для призначення пенсії за віком стажу роботи, набутого на підприємствах такої держави, який підтверджений належними доказами, зокрема записами трудової книжки.

Крім того, висновки відповідача про незарахування періоду роботи в Російській Федерації з огляду на постанову Кабінету Міністрів України «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» від 29 листопада 2022 року № 1328 є помилковими, оскільки стаж набутий до припинення дії вказаної Угоди.

У Рішенні від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, позовні вимоги в частині зарахування вказаних періодів роботи, навчання та військової служби до страхового стажу є обґрунтованими, що є підставою для визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 11 лютого 2025 року № 49, яким обчислено страховий стаж.

З огляду на це похідна вимога підлягає задоволенню в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 03 лютого 2025 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 02 грудня 1996 року по 08 березня 1997 року, періоди навчання з 01 вересня 1987 року по 13 травня 1988 року, з 23 серпня 1990 року по 02 березня 1992 року та період військової служби з 14 травня 1988 року по 22 серпня 1990 року.

Відповідно до речення 1 частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати в розмірі 968, 96 грн (із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору) покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 243-246, 255, 263, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання до вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11 лютого 2025 року № 49 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі віком зі зменшенням віку на підставі статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: площа Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) від 03 лютого 2025 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 02 грудня 1996 року по 08 березня 1997 року, періоди навчання з 01 вересня 1987 року по 13 травня 1988 року, з 23 серпня 1990 року по 02 березня 1992 року та період військової служби з 14 травня 1988 року по 22 серпня 1990 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: площа Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо через суд апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 29 липня 2025 року.

Суддя Ю.М. Льговська