Справа № 260/4729/25
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2025 рокум. Ужгород№ 260/4729/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська область, 65012, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, яким просить суд: 1. Визнати протиправним та скасувати рішення №22 від 18.02.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову ОСОБА_1 , у переведенні на пенсію за Законом України «Про державну службу» відповідно до її заяви від 12.02.2025. 2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області перевести ОСОБА_1 з 12.02.2025 року з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про переведення її з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року. Однак рішенням від 18.02.2025 року №22, позивачу було відмовлено у переведенні у зв`язку з тим, що в позивача на день набрання чинності Законом №889-VIII немає 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року та актами Кабінету Міністрів України, а саме наявність стаж: 8 років 5 місяців 17 днів.

Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки вона досягла пенсійного віку, має необхідний стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій державних службовців відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з чим, має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Представник відповідача 2 надав суду відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначивши, що управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області винесено рішення від 18.02.2025 №22 про відмову в переведенні на пенсію про держслужбу відповідно до Закону №889, оскільки у заявниці на день набрання чинності Законом №889-VIII немає 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України (в наявності 8 років 5 місяців 17 днів). Крім цього, представник відповідача звертає увагу суду, що спірними в даному позові є саме факт подачі заяви та винесення рішення про відмову у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», щодо врахування довідок про заробітну плату, то дані вимоги є похідними та передчасними, оскільки самого факту задоволення заяви позивач не відбулося. Також вказує, що органом, уповноваженим розглядав заяву позивача, є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, а тому підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області вчиняти будь - які дії, пов`язані із зарахуванням стажу та призначенням пенсії відсутні.

У зв`язку з вищенаведеним, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача 1 надав суду відзив на позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог зазначаючи, що позивач 12.02.2025 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» . За наслідками розгляду заяви та наданих документів 18.02.2025 відповідачем 1 винесено рішення № 22 про відмову у переведенні з пенсії за віком згідно Закону № 1058 на пенсію за віком відповідно до Закону №889, оскільки на день набрання чинності Закону №889 у позивача відсутній стаж 10 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України. Вказує, що під час опрацювання заяви було встановлено, що у позивача в наявності 8 років 5 місяців 17 днів на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, замість необхідного 10 років. У зв`язку з цим, стаж роботи позивача на державній службі є недостатнім для переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки саме станом на 01.05.2016 відсутні 10 років. А що стосується набутого стажу державної служби після 01.05.2016, то він не зараховується для визначення права на пенсію по державній службі відповідно до Законів №889-VIII та №3723-XII.

З огляду на вищевикладене, представник відповідача 2 просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Головному управління пенсійного фонду України в Закарпатській області та з 05 лютого 2015 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується рішенням про призначення пенсії від 05 лютого 2015 року.

11 лютого 2025 року, Управлінням соціального захисту населення Хустської районної державної адміністрації, були видані ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати державного службовця №01-15/355 та №01-15/356 від 11 лютого 2025 року.

11 лютого 2025 року ОСОБА_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою щодо здійснення переведення її з пенсії за віком згідно ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV на пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про державну службу» №889-VІІІ.

Дана заява була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Головне управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішенням від 18.02.2025 року №22 відмовило позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно закону України «Про державну службу».

Рішення про відмову, було мотивоване тим, що згідно із пунктом 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, право на призначення пенсії за віком відповідно до статтею 37 Закону мають особи, які на день набрання чинності Закону України від 10.12.2015 року №889-VIII:

- мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України;

- на день набрання чинності Законом №889-VIII займають посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України із внесеними змінами (Постанова КМУ від 12.07.2024 №823).

Тому враховуючи вищенаведене, відповідачем 1 було прийнято рішення від 18.02.2025 року №22 про відмову у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, оскільки у позивача на день набрання чинності Законом №889-VIII немає 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України (в наявності 8 років 5 місяців 17 днів).

Вважаючи оскаржуване відповідача 1 протиправним і необгрунтованим, позивач звернулася із даним позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 врегульоване Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII (далі - Закон №3723-XII).

Згідно з ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII визнано таким, що втратив чинність, Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом України займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 11 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених вказаним Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ визначено, що для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993р., №52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України №3723-XII.

Водночас, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону України і «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України №889-VIII) право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII набувають лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону №3723-XII вік і страховий стаж.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №676/4235/17.

При цьому, абзацом першим частини першої статті 28 Закону №1058-IV встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Суд також зазначає, що стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється згідно з законодавством, яке діяло раніше, і на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені (п.8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII).

Стаж державної служби до 01.05.2016 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 (далі - Порядок №283), та додатка до нього.

Зі змісту спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 18.02.2025 №225, яким позивачу відмовлено в переході на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-XII є відсутність у позивача стажу державної служби через не зарахування періоду роботи позивача до державної служби.

Суд вважає, що позивач на час звернення до відповідача 2 із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-XII мала достатній стаж державної служби (понад 10 років станом на 01.05.2016), з огляду на таке.

Із копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 29.07.1988, наявної в матеріалах справи, суд встановив, що відповідно до записів позивач працювала на посадах:

- з 15.03.1994 року по 30.12.1997 року перебувала на посаді начальника Хустської міжрайонної державної насіневої інспекції;

- з 30.12.1997 року призначена начальником (за посадою) головним державним інспектором з насінництва Хустського району;

- 10.10.2005 року прийняла присягу державного службовця;

- 21.10.2005 року присвоєно одинадцятий ранг державного службовця;

- 15.06.2012 року звільнена з посади начальника (за посадою) головного державного інспектора з насінництва Хустського району;

- 01.08.2014 року призначена на посаду спеціаліста 1 категорії та головного спеціаліста Управління соціального захисту населення Хустської державної адміністрації;

- 23.12.2014 року переведена на посаду спеціаліста 1 категорії відділу соціальної допомоги;

- 12.02.2015 року переведена на посаду головного спеціаліста відділу координації суб`єктів, що надають соціальні послуги на НДО і у справах сім`ї та дітей;

- 01.05.2016 року присвоєно 9-й ранг державних службовців категорії «В» посад державної служби;

- 01.04.2019 року присвоєно 8 ранг державних службовців;

- 28.01.2020 року звільнена зв`язку з скороченням чисельності або штату державних службовців;

- 05.10.2023 року призначена на посаду головного спеціаліста відділу соціальної підтримки пільгових категорій громадян та осіб з інвалідністю №11;

- 10.02.2025 року звільнена з посади головного спеціаліста відділу соціальної підтримки пільгових категорій громадян та осіб з інвалідністю №11.

Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Пунктом 5 Порядку №283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

26.12.2002 прийнято Закон України «Про насіння та садивний матеріал», (надалі Закон №411-IV) відповідно до якого ст.31 зазначено що головні та провідні спеціалісти державних інспекцій зазначених у статті 30 цього Закону, за посадою є одночасно державними інспекторами з насінництва та розсадництва.

На посадових осіб, яким надано повноваження державних інспекторів з насінництва і розсадництва, поширюється дія Закону України «Про державну службу» (№3723-12).

Відповідно до ст.30 цього Закону до державних органів контролю в насінництві та розсадництві віднесені серед інших - обласні, районні, міські, міжрайонні державні насіневі інспекції.

Відповідно до абзацу 13 пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03 травня 1994 року до стажу державної служби зараховується робота на посадах керівних працівників і спеціалістів Української державної насіннєвої інспекції, Державної насіннєвої інспекції Автономної Республіки Крим, обласних, районних, міських, міжрайонних державних насіннєвих інспекцій, Української державної помологічно-ампелографічної інспекції. Української державної лісонасіннєвої інспекції, державних зональних лісонасіннєвих інспекцій, Української державної квітково-декоративної насіннєвої інспекції, яким надано повноваження головних або державних інспекторів з насінництва та розсадництва, з дня набрання чинності Законом України «Про насіння і садивний матеріал» (з 28.01.2003).

Положенням про Українську державну насіннєву інспекцію, затверджене наказом Міністерства аграрної політики України №255 від 19.12.2000, визначено, що Укрдержнасінінспекція очолює службу державного насіннєвого контролю України, яка складається з Укрдержнасінінспекції, Державної насіннєвої інспекції Автономної Республіки Крим, обласних, міжрайонних, районних та міських державних насіннєвих інспекцій. Укрдержнасінінспекція в своїй діяльності керується Конституцією України (254к/96-ВР) і законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України, Міністерства аграрної політики України та цим Положенням.

Відповідно до пункту 11.3. Положення про Українську державну насіннєву інспекцію, начальники районних, міжрайонних, міських державних насіннєвих інспекцій - головні державні інспектори з насінництва району призначаються на посаду і звільняються з посади начальником державної насіннєвої інспекції Автономної Республіки Крим - головним державним інспектором з насінництва Автономної Республіки Крим, начальниками обласних державних насіннєвих інспекцій - головними державними інспекторами з насінництва областей за поданням відповідних державних адміністрацій.

Так, до 01.05.2016 діяло законодавство у сфері державної служби, яке передбачало право державного службовця на призначення пенсії на умовах, визначених статтею 37 Закону України «Про державну службу» від 19.12.1993 №3723-VIII.

Відтак, суд дійшов висновку, що на час звернення позивача до Головного управління ПФУ в Закарпатській області (11.02.2025), у неї були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, п.п.10, 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, а саме: станом на 01.05.2016 року ОСОБА_1 , перебувала на посаді державної служби та на цю дату у неї був наявний стажу державної служби більше 10 років, а тому за нею зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Таким чином, відмова відповідача 1 в переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» є протиправною, відтак рішення від 18.08.2025 №22 підлягає скасуванню.

Водночас, суд відмічає, що постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622).

Згідно із п.4 Порядку №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах 3 - 5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку №622).

Звертаючись 11.02.2025 року до пенсійного органу із заявою про перехід на пенсію згідно із Законом №889-VIII, позивач додала до заяви довідки за формою, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3, а саме: довідка про складові заробітної плати для призначення особи пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за №01-15/355 від 11.02.2025 року та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за №01-15/356 від 11.02.2025 року

Зазначені довідки позивач подала до позовної заяви.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі №826/4418/14).

Відповідно до п.10 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви про призначення пенсії за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Одеській області, рішенням якого позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що необґрунтовано прийняв рішення про відмову у перерахунку пенсії, яким, у даному випадку, є ГУ ПФУ в Одеській області.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 08.02.2024 у справі №500/1216/23, від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Беручи до уваги ту обставину, що позивачу вже була призначена пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV, суд дійшов висновку, що ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління ПФУ в Одеській області перевести ОСОБА_1 з 12.02.2025 року на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, п.п.10, 12, «Прикінцеві та перехідні положення 2 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, з урахуванням довідка про складові заробітної плати для призначення особи пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за №01-15/355 від 11.02.2025 року та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за №01-15/356 від 11.02.2025 року.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності свого рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Оскільки позов містить позовні вимоги немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає, виходячи з кількості, а не розміру задоволених/незадоволених позовних вимог.

Таким чином, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає сума у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська область, 65012, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №22 від 18.02.2025 року Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову ОСОБА_1 , у переведенні на пенсію за Законом України «Про державну службу» відповідно до її заяви від 12.02.2025 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести з 12.02.2025 позивача на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, п.п.10, 12, «Прикінцеві та перехідні положення 2 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення особи пенсії державного службовця, яка працювала в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та посаду якої було класифіковано (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за №01-15/355 від 11.02.2025 року та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця за №01-15/356 від 11.02.2025 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська область, 65012, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяЯ. М. Калинич