Справа № 560/11770/24
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2025 рокум. Рівне№560/11770/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрально-Західого міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

1.Стислий виклад позицій учасників справи

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) через свого представника звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з позовом до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці (далі відповідач), у якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу №ЦЗ-11/ХМ/а-2 від 28.03.2024 на позивача.

Позивач в обґрунтування позову зазначає про те, що працівниками Головного управління ДПС у Хмельницькій області було проведено фактичну перевірку магазину позивача, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 23.02.2024 №3914/22-01-24-06/ НОМЕР_1 та на підставі якого відповідачем було накладено штраф на позивача за порушення ним статей 21 та 24 КЗПП України, а саме за використання праці неоформленого найманого працівника. Позивач не погоджується з таким накладенням на нього штрафу, оскільки контролюючим органом під час проведення фактичної перевірки не встановлено факту продажу товару особою, яка не перебуває у трудових відносинах з позивачем. Окрім того позивач зазначає, що посадові особи контролюючого органу не зазначили наявність у позивача найманих працівників та не встановили дійсних обставин перебування ОСОБА_2 в магазині позивача. З огляду на вказане позивач вважає постанову відповідача про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, де в обґрунтування заперечень проти задоволення позову вказав на те, що на адресу Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці надійшов лист Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 23.02.2024 №3914/22-01-24-06/ НОМЕР_1 про направлення для відповідного реагування матеріалів фактичної перевірки позивача, якою встановлено порушення статей 21 та 24 КЗПП України, а саме використання праці неоформленого найманого працівника. Відповідач зауважує, що відповідно до пункту 2.2.5. акта фактичної перевірки від 23.02.2024 №3914/22-01-24-06/ НОМЕР_1 Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області при проведенні фактичної перевірки встановлено факт використання позивачем найманої праці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виконував функцію продавця та здійснював торгівлю, водночас з такою особою позивачем не було укладено трудового договору, що свідчить про порушення ним вимог статей 21 та 24 КЗПП України. З огляду на вказане відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до Хмельницького окружного адміністративного суду 12.07.2024 у паперовій формі шляхом направлення засобами поштового зв`язку, надійшла до вказаного суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства 13.08.2024 за номером справи №560/11770/24.

Ухвалою від 26.08.2024 Хмельницький окружний адміністративний суд передав справу №560/11770/24 на розгляд до Рівненського окружного адміністративного суду.

Справа №560/11770/24 після передачі з Хмельницького окружного адміністративного суду надійшла до Рівненського окружного адміністративного суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 19.09.2024.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Рівненського окружного адміністративного суду від 19.09.2024 визначено суддю Гудиму Н.С. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 08.10.2024 Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Гудими Н.С. прийняв зазначену позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №560/11770/24 за вказаним позовом, вирішив розгляд справи здійснювати одноособово суддею за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та встановив відповідачу строк подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та 22.10.2024 подав до суду відзив, у якому відповідач виклав свої заперечення проти позову.

Розпорядженням керівника апарату Рівненського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 №117 на підставі пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №560/11770/24 у зв`язку з відрахування зі штату суду судді Гудими Н.С. (головуючого судді у справі).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025 справу №560/11770/24 передано на розгляд судді Рівненського окружного адміністративного суду Максимчуку О.О.

Ухвалою від 03.03.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до провадження, продовжив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) зі стадії розгляду справи по суті.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 , зареєстрований в установленому законом порядку з 07.10.2022 як фізична особа-підприємець (номер запису 000046603), основним видом економічної діяльності позивача за КВЕД є роздрібна торгівля тютюновими виробами в спеціалізованих магазинах.

16.02.2024 о 13 год 55 хв Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме господарської одиниці магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами цієї перевірки складено акт фактичної перевірки від 23.02.2024 №3914/22-01-24-06/ НОМЕР_1 , згідно з пунктом 2.2.5 якого контролюючим органом було встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 знаходиться магазин ІНФОРМАЦІЯ_3 , де здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 та має працівника, який не зареєстрований офіційно а саме: ОСОБА_2 - 02.08.2002. Отже перевіркою встановлено факт використання праці ФОП ОСОБА_1 одного працівника без належного оформлення трудових відноси, а саме з: ОСОБА_2 , який був допущений ФОП ОСОБА_1 до роботи без укладення трудових договорів, оформлених наказами чи розпорядженнями та повідомленнями центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено вимоги ст. 2, ст. 3, ст. 21, ст. 24 Кодексу законів про працю України та вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу укладення гіг-контракту.

Матеріали зазначеної проведеної контролюючим органом фактичної перевірки були надіслані відповідачу листом Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 23.02.2024 №3914/22-01-24-06/ НОМЕР_1 .

На підставі зазначених матеріалів перевірки відповідачем було сформовано 05.03.2024 повідомлення про початок адміністративного провадження, яким ФОП ОСОБА_1 повідомлено про призначення слухання адміністративного провадження 28.03.2024 о 10:05 хв.

За результатами розгляду матеріалів акту фактичної перевірки, відповідачем винесена постанова про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 28.03.2024 №ЦЗ-11/ХМ/а-2, якою на позивача накладено штраф у розмірі 71000,00 грн за порушення вимог ст. 2, 3, 21, 24 КЗпП України та вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413.

Вважаючи таку постанову протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом з наведеним позовними вимогами, а тому у цій справі, яка розглядається судом, предметом спору є вказана постанова відповідача про накладення штрафу №ЦЗ-11/ХМ/а-2 від 28.03.2024.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду по суті спору.

Встановивши наведені вище фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини, суд вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню такі норми права і висновки Верховного суду про їх застосування.

Повноваження, правові відносини суб`єктів владних повноважень та суб`єктів господарювання у сфері дотримання законодавства про працю, питання нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, відповідальність за порушення законодавства про працю врегульовуються Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05 квітня 2007 року №877-V (далі - Закон №877-V), Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок №509), Податковим кодексом України (далі - ПК України), а також положеннями статті 265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Державний нагляд (контроль) в силу вимог статті 1 Закону №877-V - це діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ПК України, який зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України).

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 ПК України).

За приписами підпункту 75.1.3. пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Позивач в своїй позовні заяві зазначає, що його не було повідомлено про проведення фактичної перевірки та результатів її проведення.

З цього приводу суд зазначає, що відповідно до пунктів 80.1, 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з передбачених підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів; у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Пунктом 80.10 статті 80 ПК України визначено, що порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Водночас в силу правого визначення пункту 86.5. статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності). Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

З огляду на вказане, участь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та підписання ним акта (довідки) перевірки є необов`язковою, оскільки в силу наведених вище приписів податкового законодавства підписання такого акта здійснюють посадові особи контролюючого органу та особа, яка проводила розрахункові операції.

У акті, що слугував підставою для притягнення позивача до відповідальності, наявні підписи посадових осіб податкового органу, водночас підпису особи, яка здійснювала розрахункову операцію (продавця ОСОБА_2 ) акт не містить. При цьому ОСОБА_2 надано письмові пояснення від 16.02.2024 по суті заданих запитань контролюючого органу під час проведення перевірки, які долучені до матеріалів такої фактичної перевірки.

Суд зауважує, що підставою для застосування до позивача штрафних санкційпостановою про накладення штрафу слугували порушення, виявлені в ході фактичної перевірки, що зафіксовані у відповідному акті.

Суд зазначає, що у цій адміністративній справі предметом спору є постанова №ЦЗ-11/ХМ/а-2 від 28.03.2024, яка винесена Центрально-Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, вказаний контролюючий орган не проводив відповідну перевірку та оскаржуване рішення було прийняте на підставі матеріалів та акта перевірки, які надійшли від Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Тобто, відповідач Центрально-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці не порушував та не міг порушувати приписів норм законодавства щодо порядку призначення, процедури проведення фактичної перевірки та оформлення результатів складання акта перевірки.

Встановлені обставини свідчать про те, що вирішуючи питання щодо правомірності чи протиправності оскаржуваної постанови відповідача №ЦЗ-11/ХМ/а-2 від 28.03.2024, у суду відсутні будь-які правові підстави для надання оцінки правомірності підставам призначення перевірки, її проведення та оформлення результатів складення акта перевірки.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами третьою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2013 №509 (далі - Порядок №509).

За приписами пункту 2 Порядку №509 штрафи накладаються на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю або зайнятість населення, здійсненого у зв`язку з невиконанням вимог припису; акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників; акта про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування; акта перевірки ДПС, її територіального органу, у ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Отже, акт перевірки ДПС чи її територіального органу є підставою для винесення рішення про накладення штрафу.

У постанові від 17.04.2024 року у справі №560/3981/23 Верховний Суд зазначив, що у разі виявлення податковим органом фактів порушення вимог законодавства про працю та фіксації їх у складеному цим органом акті перевірки, надання його Держпраці в порядку взаємодії цих органів для виконання покладених на них завдань, Держпраці, відповідно до закону, наділена повноваженнями притягати до відповідальності суб`єктів таких правопорушень, зокрема накладати штрафи у розмірі та в порядку, визначеному законодавством. У спірних відносинах розмір штрафу та суб`єкт, уповноважений його накладати напряму визначені у нормах статті 265 Кодексу законів про працю України. Вказану позицію також підтримано постановою Верховного Суду від 27 листопада 2024 року у справі №120/17056/23.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 3 Порядку №509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.

Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем було сформовано 05.03.2024 повідомлення про початок адміністративного провадження та про призначення слухання адміністративного провадження 28.03.2024 о 10:05 хв., яке згідно фіскального чеку АТ "Укрпошта" направлено позивачу 06.03.2024.

За приписами пункту 4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.

Відповідачем 28.03.2024 на підставі згаданого вище акту фактичної перевірки від 23.02.2024 винесено постанову №ЦЗ-11/ХМ/а-2 від 28.03.2024, якою на позивача накладено штраф у розмірі 71000,00 грн, за порушення вимог ст. 2, 3, 21, 24 КЗпП України та вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 №413.

Суд зауважує на тому, що позивачем не оскаржується порядок розгляду відповідачем справи та винесення оскаржуваної постанови, водночас позивач заперечує щодо фактичних обставин, на підставі яких контролюючий орган в акті фактичної перевірки стверджує про порушення позивачем норм трудового законодавства, зокрема позивач вважає, що контролюючим органом не було встановлено дійсних обставин трудових відносин позивача з найманими працівниками.

Щодо виявлених контролюючим органом порушень норм КЗпП позивачем, що і слугувало підставою для винесення оскаржуваної постанови, суд зазначає таке.

Як вбачається з акта фактичної перевірки Головного управління ДПС у Хмельницькій області від 23.02.2024 №3914/22-01-24-06/ НОМЕР_1 , контролюючим органом було проведено фактичну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме господарської одиниці магазину ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами проведення якої встановлено порушення позивачем статей 21 та 24 КЗпП України, а саме використання праці неоформленого найманого працівника.

Так, в акті фактичної перевірки йдеться про використання позивачем праці працівника без належного оформлення трудових відносин з ОСОБА_2 , який був допущений ФОП ОСОБА_1 до роботи без укладення трудових договорів, оформлених наказами чи розпорядженнями та повідомленнями центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та прийняття працівників на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, чим порушено вимоги ст.2, ст.3, ст. 21, ст.24 Кодексу законів про працю України та вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу укладення гіг-контракту.

В акті перевірки також зазначено, що під час проведення контрольної розрахункової операції в магазині ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 суб`єкта господарювання ОСОБА_1 , продавцем ОСОБА_2 здійснено реалізацію рідин для куріння електронної сигарети по ціні 300 грн.

Судом встановлено, що в ході проведення перевірки ОСОБА_2 було надано письмові пояснення по суті заданих контролюючим органом запитань, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пояснень від 16.02.2024. З вказаних пояснень вбачається, що ОСОБА_2 здійснював продаж рідин для куріння за адресою: АДРЕСА_1 , магазин ІНФОРМАЦІЯ_3 замінюючи хворого друга, який працює у вказаному магазині продавцем. Вказані пояснення написано власноручно ОСОБА_2 та підписано останнім.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що контролюючим органом не встановлено факту продажу товару ОСОБА_2 . Позивач також зазначає, що в акті перевірки посадові особи контролюючого органу не зазначили наявність у ФОП ОСОБА_1 найманих працівників та не встановили дійсних обставин перебування ОСОБА_2 в магазині позивача, крім того, контролюючий орган не встановив ознаки трудових відносин між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема, систематичне отримання заробітної плати, підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку, виконання роботи за професією (посадою), надання робочого місця, дотримання правил охорони праці на підприємстві.

Щодо доводів позивача про те, що контролюючим органом не встановлено факту продажу товару ОСОБА_2 суд такі відхиляє, оскільки як судом вже зазначалось вище, що ОСОБА_2 було надано письмові пояснення, в яких останній зазначив про здійснення ним продажу рідин для куріння за адресою: АДРЕСА_1 , магазин ІНФОРМАЦІЯ_3 , що свідчить про фактичне проведення розрахункової операції ОСОБА_2 та спростовує доводи позивача щодо відсутності факту продажу товарів особою, яка не є працівником позивача.

Суд зазначає, що частиною 2 статті 2 КЗпП (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Частиною 3 статті 24 КЗпП передбачено, що працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За визначенням ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

За змістом акта фактичної перевірки, складеного контролюючим органом, на момент проведення перевірки було виявлено особу, яка фактично виконувала роботу продавця на об`єкті перевірки без належно оформлених трудових відносин з позивачем.

Тобто слід зауважити, що контролюючому органу під час проведення перевірки, документів на підтвердження правомірності допуску ОСОБА_2 до роботи, надано не було. Вказаний факт спровокував складення акта фактичної перевірки, на підставі якого і винесено уповноваженою особою відповідача оскаржувану постанову.

Постановою Кабінету Міністрів України Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу від 17.06.2015 №413 установлено, що повідомлення про прийняття працівника на роботу/укладення гіг-контракту подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) та/або резидентом Дія Сіті до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором та/або до початку виконання робіт (надання послуг) гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті засобами електронного зв`язку з використанням електронного підпису відповідальних осіб, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу.

Частиною 1 статті 259 КЗпП передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а органи місцевого самоврядування - на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад (ч. 2 ст. 259 КЗПП).

Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП передбачено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.

Згідно частин 3, 4 статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом частин 5 статті 265 КЗпП України у разі сплати юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, яка використовує найману працю, 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вручення постанови про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про працю, передбаченого цією статтею, така постанова вважається виконаною.

Частиною 4 статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Аналіз викладених норм, дає підстави для висновку, що роботодавці несуть відповідальність за використання найманої праці без оформлення трудових відносин у встановленому чинним законодавством порядку, тобто, без укладення трудового договору. При цьому, така відповідальність залежить від встановлення факту використання найманої праці. Як судом вже зазначалось вище, контролюючим органом було встановлено факт здійснення продажу ОСОБА_2 товару в магазині ФОП ОСОБА_1 , про що також ідеться в письмових поясненнях самого ОСОБА_2 . Отже, ОСОБА_2 мав бути допущений до цієї роботи лише за умови оформлення трудового договору (контракту). Доказів укладення з ним трудового договору (контракту) суду не надано.

Отже, позивачем не дотримано вимог статті 24 КЗпП України в частині обов`язкового укладання трудового договору у письмовій формі шляхом укладення договору (контракту) або видання наказу, або розпорядження та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому оскаржувана постанова №ЦЗ-11/ХМ/а-2 від 28.03.2024 по суті виявленого порушення є правомірною та обґрунтованою.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач приймаючи оскаржувану постанову, діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що позивач в ході розгляду справи не довів обставин, які б свідчили про порушення його прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, а наявними у матеріалах справи доказами спростовано твердження позивача про наявність таких порушень, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

5. Розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що суд дійшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову позивача до суб`єкта владних повноважень, а відповідач не подав до суду доказів понесення будь-яких судових витрат, суд вважає, що підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України у цій справі відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Центрально-Західного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: Центрально-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (місцезнаходження: вул. Шевченка, 18А, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10008; ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК