Справа № 320/19926/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Жукова Є.О., Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року Справа № 320/19926/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:?

Головуючого судді Епель О.В.,?

суддів:? Мєзєнцева Є.І.,? Файдюка В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання протиправним та скасування рішення,

зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі - Відповідач), в якому просила:

- визнати таким, що не відповідає Конституції та є протиправним, і скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене пунктом 8 протоколу комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №10/д від 15.03.2024, в частині відмови у призначенні та виплаті, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як члену сім`ї - опікуну (піклувальнику) її племінника - загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 передбачену пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» одноразову грошову допомогу, як члену сім`ї - опікуну (піклувальнику) її племінника-загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що коло осіб, які мають право на одержання допомоги, визначене статтею 16-1 Закону № 2011-XII, і до таких належать: батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

При цьому суд відзначив, що Позивачка не довела перебування на утриманні у загиблого ОСОБА_2 .

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивачка подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги - задовольнити повністю, стверджуючи, що вона є членом сім`ї - рідною тіткою та опікуном (піклувальником) загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог скарги Апелянтка стверджує, що положення ст. 16-1 Закону України №2011-XII в редакції від 25.08.2022, якими не передбачене право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги опікуном (піклувальником) загиблого військовослужбовця, суперечать ст. 22 Конституції України з огляду на звуження кола осіб, які мають право на призначення спірної допомоги.

При цьому ОСОБА_1 зазначає про необхідність застосування положення ст. 16-1 Закону України №2011-ХII в редакції від 01.01.2014 (далі - первинна редакція), якою передбачене право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги зокрема членами сім?ї загиблого (померлого) військовослужбовця, які визначаються відповідно до Сімейного кодексу України та обґрунтовує наявність сімейних відносин між нею та ОСОБА_2 (спільне проживання, ведення спільного побуту, наявності взаємних прав і обов`язків).

Зокрема, Апелянтка зазначала, що вона фактично виконувала обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини, а так само дбала про створення для ОСОБА_2 умов, необхідних для нормального рівня його життя, зростання та всебічного розвитку та надає відповідні докази.

Також ОСОБА_1 посилалася на правову позицію Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/4521/22 та Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/12743/22.

ОСОБА_3 посилається на порушення судом норм процесуального права, зокрема щодо нерозгляду її клопотання про виклик свідків та розгляд справи за правилами загального позовного провадження, що обмежило її право подавати докази, брати участь у судових засіданнях та у дослідженні доказів, та не дозволило суду першої інстанції повно з?ясувати обставини, що мають значення для справи.

Також ОСОБА_1 посилається на порушення судом принципу юридичної визначеності. Зазначає, що в оскаржуваному рішенні не надано оцінку жодному з наведених аргументів і наявним у справі доказам та не зазначено мотивів незастосування норм права, на які вона посилалася.

З цих та інших підстав Апелянтка вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 та від 22.05.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить у її задоволенні відмовити, а рішення суду залишити без змін, наполягаючи на правомірності спірного рішення Міністерства оборони України, оскільки приймаючи оскаржуване рішення, керувалося чинним на той момент законодавством, норми якого не були в установленому порядку визнані неконституційними.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

7. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною тіткою та опікуном загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 під час виконання обов`язків військової служби в смт. Володимирівка Волноваського району Донецької області ОСОБА_2 загинув, захищаючи суверенітет та незалежність України.

Після загибелі ОСОБА_2 відповідно до встановленого порядку Позивачка, як член сім`ї - опікун (піклувальник) загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , звернулася до Дарницького районного в м. Києві ТЦКСП із відповідною заявою про призначення та отримання одноразової грошової допомоги, додавши всі необхідні документи, передбачені додатком 2 «Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану», затвердженого наказом Міністерства оборони України №45 від 25.01.2023.

Відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15 березня 2024 року №10/д, документи ОСОБА_1 повернуто на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що вона перебувала на утриманні загиблого військовослужбовця, що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись вказаним рішенням, Позивачка звернулася до суду з цим позовом.

8. Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011- XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (пункт 1 частина друга статті 16 Закону № 2011-XII).

Відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Пунктом 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок №975, в редакції, чинній на момент виникнення спірний правовідносин).

Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пунктом 10 Порядку №975 встановлено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.

Відповідно до пункту 13 Порядку №975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), пунктом 2 якої установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян російської федерації або республіки білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Висновки суду апеляційної інстанції.

9. Переглядаючи оскаржуване рішення суду з урахуванням доводів учасників справи, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Так, "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. "У межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. "У спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

10. Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Цей закон встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

11. Згідно ст. 16-1 Закону № 2011-XII у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

12. Як вбачається з матеріалів справи, Позивачка з 2012 року була опікуном над малолітньою дитиною-сиротою - ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув від поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

13. Відтак, як вбачається з викладеного вище та не оспорюється учасниками справи, ОСОБА_1 не входить до кола осіб, які відповідно до закону, чинного станом на момент виникнення спірних правовідносин, мають право на призначення одноразової грошової допомоги. При цьому, як правильно встановив суд першої інстанції, Апелянткою також не було надано жодних належних та допустимих у контексті ст.ст. 73, 74 КАС України доказів, що вона перебувала на утриманні у військовослужбовця.

14. Враховуючи вищезазначене, судова колегія приходить до висновку про відсутність у спірному рішенні Відповідача ознак протиправності, позаяк, станом на момент його прийняття, норма ст. 16-1 Закону № 2011-XII у зазначеній вище редакції була чинною, неконституційною не визнавалася, а відтак правомірно застосована Міністерством оборони України.

15. Посилання Апелянтки на її неконституційність з огляду на звуження кола осіб, які мають право на спірну допомогу колегія суддів вважає безпідставними. Так, апеляційний суд приймає до уваги правові висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні № 5-р/2018 від 22.05.2018, згідно з якими положення частини третьої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.

Разом з тим, Суд також зазначив, що держава, виходячи з існуючих фінансово-економічних можливостей, має право вирішувати соціальні питання на власний розсуд. Тобто у разі значного погіршення фінансово-економічної ситуації, виникнення умов воєнного або надзвичайного стану, необхідності забезпечення національної безпеки України, модернізації системи соціального захисту тощо держава може здійснити відповідний перерозподіл своїх видатків з метою збереження справедливого балансу між інтересами особи та суспільства.

16. З урахуванням усього вищевикладеного, колегія суддів не приймає до уваги доводи Апелянтки про необхідність застосування положень ст. 16-1 Закону № 2011-XII у попередній редакції, а відтак і щодо того, що вона є членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 , оскільки зазначені обставини не стосуються предмету спору та безпосередньо у цій справі та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

17. З огляду на вищезазначене, судова колегія також вважає помилковим твердження Апелянтки про порушення судом принципу юридичної визначеності. Так, однією зі складових цього принципу є принцип легітимних очікувань, який означає, що особа має право на очікування, що певні дії чи рішення, які ґрунтуються на правомірній основі, будуть дотримані. Втім, у спірних правовідносинах очікування Позивачки були засновані на положеннях законодавства, які втратили свою чинність задовго до їх виникнення, а відтак відсутні підстави стверджувати про наявлінсть у ОСОБА_1 саме законних очікувань на отримання одноразової грошової допомоги та порушення судом першої інстанції принципу юридичної визначеності.

18. Щодо доводів Апелянтки про те, що в оскаржуваному рішенні судом не надано оцінку її доводам та аргументам, колегія суддів зазначає, що згідно зі сталою правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною зокрема в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, пункт 1 статті 6 Конвенції хоча й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, втім це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, а тому судова колегія враховує рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1 у цій справі.

19. Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

20. Надаючи оцінку доводам Апелянта щодо здійснення судом першої інстанції розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, апеляційний суд зазначає, що статтями 12 та 257 КАС України за вичерпним переліком визначено справи, розгляд яких повинен здійснюватися виключно за правилами загального позовного провадження, тоді як за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, передбачених процесуальним законом.

Проаналізувавши обставини, встановлені судом у справі, яка розглядається, а також беручи до уваги предмет цього спору, наведені позивачем підстави позову, характер і суть спірних правовідносин та предмет доказування у справі, колегія суддів вважає, що така не підпадає під жоден з випадків, передбачених статтями 12 та 257 Кодексу адміністративного судочинства України, у яких розгляд справи повинен відбуватись виключно за правилами загального позовного провадження.

21. Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що судом ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

22. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

23. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року - без змін.

24. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 29 липня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк