Справа № 520/32958/24
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 р. № 520/32958/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОУШЕН ФУДЗ" (, просп. Науки, буд. 13, літера "А-5", прим. 1-8, м. Харків, 61145) до Київської митниці Державної митної служби України (, бульв. Гавела Вацлава, буд. 8А, м. Київ, 03124) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100060/2024/000046/2 від 19.07.2024р. Київської митниці Державної митної служби України;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100060/2024/000542 від 19.07.2024р. Київської митниці Державної митної служби України.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані рішення та картка відмови, є протиправними.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивачем до митного оформлення було подано митну декларацію №24UA70U3 від 21.06.2024р. та деклараціію митної вартості №UA100060/2024/217770 від 21.06.2024р., за якою митна вартість товару визначена позивачем за другорядним за резервним методом 6 (графа 43 МД) згідно ст. 64 Митного кодексу України.

Другорядний резервний метод за МД №24UA70U3 від 21.06.2024р. був застосований за домовленістю між позивачем та відповідачем, як була досягнута під час проведення консультацій у процедурі митного оформлення.

Відповідачем було повідомлено позивача про неможливість визначення митної вартості товару за основним методом (ціною договору (контракту)) та запропоновано взяти за основу вартість товару в розмірі 0,67 доларів США за 1 кг. Позивач погодився з пропозицією відповідача. У графі 45 та графі 47 МД №24UA70U3 від 21.06.2024р. позивач вказав митну вартість товару в розмірі 2356388,07 грн. щодо кількості 86800 кг (графа 38), офіційний валютний курс НБУ станом на 21.06.2024р. 40,5184 грн. (графа 23).

У декларації митної вартості №UA100060/2024/217770 від 21.06.2024р. у графі 7 «Обгрунтування обрання методу визначення митної вартості із зазначенням причини незастосування основного методу» позивач вказав, що митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за основним методом (вартість операцій) згідно ст. 58 МКУ у зв`язку з наявністю у декларанта довідкової ціни на товар.

Здійснюючи митне оформлення імпорту другої частини товару, на яку продавцем наданий комерційний інвойс №LWWY24008 від 16.04.2024р., позивач визначив митну вартість товару за основним методом (ціною договору (контракту) згідно з митною декларацією №24UA62U4 від 18.07.2024р. (графа 43).

Відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100060/2024/000046/2 від 19.07.2024р. та склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100060/2024/000542 від 19.07.2024р. про відмову в митному оформленні (випуску) товарів за митною декларацією №24UA62U4 від 18.07.2024р.

Не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся за захистом своїх прав до Харківського окружного адміністративного суду.

Суд з приводу спірних відносин зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При цьому, п. 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України передбачено, що митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Як передбачено положеннями ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч.1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або надання органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України підставами для видання органом доходів і зборів письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, положеннями ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що обґрунтоване припущення Митниці про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем дозволяє додатково витребувати інформацію, зокрема, про вартість товару в звичайних умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Суд вважає необхідним зазначити, що якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч.1 ст. 55 Митного кодексу України, органом доходів і зборів приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, виходячи з положень ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Суд вказує, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, відповідно до п.п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Судом встановлено, що 18.08.2023 між ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ» (покупець) і «LAIWU WENYUAN FOOD-STUFF CO., LTD» (Китай, продавець, виробник і вантажовідправник) укладено зовнішньоекономічний контракт №LWFS-001. Валюта долар США. Строк дії 5 років.

Продавець зобов`язався постачати товар партіями за умовами, визначеними у специфікаціях (додатках до контракту), які є його невід`ємною частиною. Вартість включає упаковку, тару, маркування; експортне митне оформлення здійснює продавець, імпортне покупець. Упаковка картонні коробки з етикеткою українською, по 10 поліетиленових упаковок у кожній.

Умови поставки FOB Qingdao (Інкотермс-2010): продавець доставляє товар до порту і вантажить на судно за рахунок, покупець фрахтує судно, сплачує імпортні мита, розвантаження, страхування не передбачене. Оплата: не менше 20% аванс протягом 15 днів після підписання специфікації; решта до прибуття товару в порт. Можлива повна передоплата або оплата частинами. Відвантаження протягом 45 днів після авансу (крім випадків затримки на прохання покупця).

За контрактом продавець надає інвойс, коносамент, сертифікати (якості, походження, фітосанітарний, здоров`я, про відсутність ГМО тощо), пакувальний лист, декларацію виробника, прайс-лист, комерційну пропозицію, інші документи за запитом.

Згідно зі специфікацією від 27.02.2024: товар імбир маринований рожевий, клас D, врожай 2023 р., упаковка: 1 кг імбиру + 400 г маринаду; кількість 12400 коробок; ціна 5,20 дол. США/коробка; загальна вартість 64480,00 дол. США.

Поставку здійснено в 2 рівних частинах. На першу частину (6200 коробок) продавець надав інвойс №LWWY24017 від 21.03.2024, який використовується як розрахунковий та митний документ.

Продавець надав позивачу комерційний інвойс №LWWY24008 від 16.04.2024, у якому зазначено: умови поставки FOB Qingdao, Китай; товар імбир маринований рожевий, клас D, урожай 2023 р., пакування 1 кг + 400 г маринаду; кількість 6200 картонних коробок; ціна 5,20 дол. США/коробка; загальна вартість 32 240,00 дол. США; контейнери: HASU1324680, MRKU6679715, MRKU9066316, MRKU9435800; коносамент №ХМ240400051.

Позивач ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ» здійснив повну оплату вартості товару шляхом трьох безготівкових платежів (28.02.2024 20 460,00 дол., 28.05.2024 22 010,00 дол., 19.06.2024 22 010,00 дол.).

Перша частина товару була відвантажена 09.04.2024 за коносаментом №WMSS24031593, друга 27.04.2024 за коносаментом №ХМ240400051.

Як зазначалося, перша частина товару оформлена за резервним методом (№6) відповідно до ст. 64 МКУ. МД №24UA70U3 від 21.06.2024, митна вартість 0,67 дол./кг, курс НБУ 40,5184 грн/дол., загальна вартість 2 356 388,07 грн (86800 кг).

Застосування резервного методу було погоджено сторонами під час консультацій.

Друга частина оформлена за основним методом (№1) за ціною контракту. МД №24UA62U4 від 18.07.2024.

Проте відповідачем 19.07.2024 прийнято рішення про коригування митної вартості (рішення №UA100060/2024/000046/2), а саме: вартість визначена як 0,89 дол./кг.

Також складено картку відмови №UA100060/2024/000542 щодо оформлення товарів за цією декларацією.

Судом встановлено, що транспортування товару за контрактом №LWFS-001 від 18.08.2023 та інвойсом №LWWY24008 від 16.04.2024, організацію перевезення здійснювало ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ» через експедитора ТОВ «КТЛ УКРАЇНА» ().

Відповідно до ЗУ «Про транспортно-експедиторську діяльність» та договору №21/08/23-ОШНФ від 21.08.2023, експедитор за дорученням клієнта організовує перевезення вантажу, має право залучати третіх осіб і укладати договори від свого імені, діючи в інтересах клієнта. Вартість послуг погоджується у заявках або додатках до договору. Договір чинний, оскільки не припинявся сторонами.

Додатком №01 від 19.04.2024 погоджено перевезення вантажу (маринований імбир) з Qingdao (Китай) до Вишневого (через порт Гданськ, Польща) морською лінією Maersk, 4 контейнери 20'DV, загальна вартість послуг експедитора 23 600 дол. США. Страхування вантажу не передбачалося.

ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ» не мало прямих договорів із Maersk розрахунки проводилися лише з ТОВ «КТЛ УКРАЇНА», яке самостійно уклало договір мультимодального перевезення з Maersk.

Також, з матеріалів справи убачається, що ТОВ «КТЛ УКРАЇНА» надало позивачу документи на морське (коносаменти №238067358 і №XM240400051 від 27.04.2024) та залізничне перевезення (накладні СМГС №31508425, №31508427, №31508419, №31508428 від 03.07.2024), які підтверджують транспортні витрати за межами України відповідно до договору транспортного експедирування №21/08/23-ОШНФ від 21.08.2023.

Позивач ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ» подав митну декларацію №24UA62U4 від 18.07.2024р. і вказав митну вартість товару (86800 кг нетто) у розмірі 50567,42 дол. США (2096661,78 грн), що включає: вартість товару FOB Циндао 32240 дол. США (1336757,45 грн); витрати на транспортування до кордону України 759904,33 грн., розраховано: мито 17% 356432,50 грн; ПДВ 20% 490618,86 грн.

Для підтвердження митної вартості надано копії контракту №LWFS-001 від 18.08.2023, додатку №8, інвойсу №LWWY24008, платіжних документів, прайс-листа, пропозиції, декларації виробника, сертифікату про відсутність ГМО, пакувального листа тощо.

У відповідь на подану митну декларацію №24UA62U4 від 18.07.2024 та документи на підтвердження митної вартості, позивач отримав повідомлення митниці №227708 від 18.07.2024, в якому зазначено, що заявлена митна вартість не може бути прийнята відповідно до ч. 6 ст. 54, ч. 2 ст. 58 МКУ та ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.

Частиною 4 ст. 58 Митного Кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за основним методом, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень ч. 10 ст. 58 Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

За результатами перевірки відповідно до п. 2.2.13, 2.2.14, 2.2.19 Методичних рекомендацій, встановлено митне оформлення ідентичних/подібних товарів за більш високою вартістю, що також потребує додаткової перевірки з метою встановлення «дійсної вартості товарів» у розумінні ст. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі ГАТТ).

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів , чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно з положеннями стаття 17 та параграфу 6 додатку III Угоди про застосування статті VII ГАТТ, за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості з точки зору її повноти та достовірності.

Судом встановлено, що листом №18/07/2024-1 від 18.07.2024р. позивач надав відповідачу пояснення та додаткові документи на вимоги та зауваження відповідача, викладені у повідомленні від митниці декларанту №227708 від 18.07.2024р.

Так, на підтвердження контрактної вартості товару, задекларованого за МД №24UA62U4 від 18.07.2024р., ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ» надані митниці копії наступних документів: Контракту купівлі продажу №LWFS-001 від 18.08.2023р. між продавцем - компанією «LAIWU WENYUAN FOOD STUFF CO., LTD» (Китай) та покупцем - ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ», Додатку №8 від 27.02.2024р. (специфікації до контракту купівлі продажу №LWFS001 від 18.08.2023р.), Платіжних інструкцій про оплату товару на рахунок продавця - «LAIWU WENYUAN FOOD STUFF CO., LTD» в загальній сумі 42470,00 доларів США,

ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ» здійснило попередню оплату товару на рахунок продавця відповідно до умов контракту №LWFS-001 від 18.08.2023р. та специфікації - додатку №8 від 27.02.2024р. до нього, яка включає попередню оплату товару, відвантаженого згідно з комерційним інвойсом №LWWY24008 від 16.04.2024р., та решти товару, поставку якого передбачено додатком №8 від 27.02.2024р., 5) Експортної митної декларації №00010528 від 27.04.2024р., Висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією - Державним підприємством «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА» №1369 від 16.07.2024р.

Згідно з п. 15. Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого Постановою Правління НБУ 28.07.2008р. №216 (у редакції Постанови Правління НБУ 25.08.2022р. №189), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.10.2008р. за №910/15601, платник заповнює реквізит Призначення платежу платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України. У вищевказаних платіжних інструкціях вказана інформація про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється.

ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ» в митній декларації №24UA62U4 від 18.07.2024р. вказано код товару 20019097 згідно з Митним тарифом України додатком до Закону України «Про Митний тариф України» від 19.10.2022р. №2697-IX (Овочі, плоди та інші їстівні частини рослин, приготовлені або консервовані з доданням оцту чи оцтової кислоти: 2001 90 97 00 - інші, ставка мита 17%).

Позивач в адміністративному позові посилається на те, що розбіжність у коді товару може бути наслідком того, що китайський експортер вказав помилково код товару або вказав код товару згідно нормативних документів, які застосовуються в КНР.

Згідно з Митним тарифом України для товарів товарної позиції 2008 встановлена ставка мита від 2 до 15%. Декларант застосував ставку мита для товарів товарної позиції 2001 у розмірі 17%.

Таким чином, дана розбіжність не впливає на визначення митної вартості товару, оскільки усі інші відомості щодо товару, вказані в експортній митній декларації, не мають розбіжностей з іншими документами.

На умовах поставки FOB експортне митне оформлення, із сплатою експортних мит та зборів, здійснюється продавцем і враховується ним у контрактній вартості товару, тобто не додається при визначенні митної вартості при імпортному митному оформленні товару.

Крім того, судом не встановлено заниження позивачем ставки ввізного мита.

Згідно ст. 58 МК України складовими митної вартості товару є: ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця; витрати, передбачені ч. 10 ст. 58 МК України, які при визначенні митної вартості додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Судом встановлено, що документи, надані декларантом до митного оформлення, містять усі необхідні відомості для ідентифікації товару та визначення ціни задекларованого товару, що була фактично сплачена або підлягає сплаті продавцю.

Листом №18/07/2024-1 від 18.07.2024р. позивачем на адресу відповідача надано пояснення, що на підтвердження розміру транспортних витрат на транспортування товару до кордону України ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ» за МД №24UA62U4 від 18.07.2024р. надані наступні документи: договір транспортного експедирування №21/08/23-ОШНФ від 21.08.2023р. між ТОВ «КТЛ УКРАЇНА» (експедитором) та ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ» (клієнтом), додаток №01 від 19.04.2024р. до договору транспортного експедирування №21/08/23-ОШНФ від 21.08.2023р. між ТОВ «КТЛ УКРАЇНА" (експедитором) та ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ» (клієнтом), рахунок №24060113 від 24.06.2024р., наданого експедитором ТОВ «КТЛ УКРАЇНА», рахунок №24070011 від 04.07.2024р., наданого експедитором ТОВ «КТЛ УКРАЇНА», довідка про транспортні витрати №04.07. 24 238067358 від 04.07.2024р., наданої експедитором - ТОВ «КТЛ УКРАЇНА", платіжної інструкції №3260 від 03.07.2024р. про оплату ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ» за морський фрахт згідно рахунку №24060113 від 24.06.2024р. експедитора ТОВ «КТЛ УКРАЇНА», платіжної інструкції №3446 від 09.07.2024р. про оплату ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ» за залізничне перевезення, вантажні роботи, транспортно-експедиційне обслуговування згідно рахунку №24070011 від 04.07.2024р. експедитора ТОВ «КТЛ УКРАЇНА», коносамент №238067358 від 27.04.2024р. (лінійного коносамента), у якому зазначаються відомості щодо задіяних у морському перевезенні експедиторів, коносамент №XM240400051 від 27.04.2024р. (домашнього коносамента), залізничні накладні СМГС №31508425, №31508427, №31508419, 31508428 від 03.07.2024р., листи №1507/1 від 15.07.2024р. експедитора ТОВ «КТЛ УКРАЇНА».

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 11, ч. 12, ч. 13 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004р. №1955-ІV перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.

Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.

Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення (ч. 13 Закону №1955-ІV).

Відповідно до Графи 20 Розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №599, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2012р. за №984/21296, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

Вказаний правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 31.05.2019р. у справі №804/16553/14 та від 07.05.2020р. у справі №400/2922/18.

Якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Враховуючи зазначене, надання митниці до митного оформлення документів, які підтверджують витрати експедитора, включені до суми рахунку експедитора, а саме: договорів, рахунків, накладних, тощо, укладених / наданих залученими експедитором третіми особами, зокрема, перевізником, митним законодавством України не передбачено.

Зміст наданих декларантом митниці документів на підтвердження транспортних витрат свідчить про те, що перевезення товару від порту Циндао (Китай) до кордону України було організовано і здійснювалося під наглядом експедитора ТОВ «КТЛ УКРАЇНА», з яким ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ» укладено відповідний договір на транспортно-експедиторське обслуговування, а сума транспортних витрат підтверджена первинними бухгалтерськими документами (договором/додатком до договору (заявкою щодо завдання, наданого експедитору), рахунками експедитора, платіжними інструкціями про їх оплату), а також довідкою про транспортні витрати, наданою даним експедитором.

Суд зазначає, що за змістом вищевказаних положень Митного кодексу України та Правил заповнення декларації митної вартості, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, а не від третіх осіб залучених виконавцем до перевезення товару.

Тобто, для цілей підтвердження витрат на транспортування як складової митної вартості товару, достатніми є документи надані виконавцем договору про надання транспортно-експедиційних послуг, яким у даному випадку є ТОВ «КТЛ УКРАЇНА».

Судом з матеріалів справи встановлено, що декларантом надано митниці для митного оформлення імпортованого товару документи щодо транспортних витрат, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

За відомостями, вказаними у наданих документах, ідентифікується задекларований товар.

Тобто належність наданих послуг до товарів підтверджено декларантом.

Частиною 3 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) визначений перелік додаткових документів.

У силу правового висновку Верховного Суду у постанові від 13.01.2022р. у справі №520/11061/2020: наявність певних незначних недоліків (технічних помилок, розбіжностей) у документах, наданих на підтвердження митної вартості товару, не повинно розцінюватись як обставина, яка виключає можливість врахування таких документів для митного оформлення товару, та не є самостійною підставою для висновку про недостовірність усієї інформації, що у них міститься, якщо за результатами дослідження інших даних у наданих декларантом документах, можна достовірно визначити митну вартість товару.

При цьому, згідно ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Надані митниці документи дозволяють визначити митну вартість задекларованого товару згідно п. 1 ч. 1 ст. 57, ст. 58 Митного кодексу України за основним методом ціною договору (контракту).

На запит митниці щодо надання додаткових документів згідно ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України для підтвердження митної вартості товару на даний момент декларантом надані всі наявні документи.

Відповідачем зазначено, що митна вартість імпортованих товарів, заявлених до митного контролю та митного оформлення за митною декларацією від 18.07.2024 №24UA62U4 не може бути визначена за заявленою декларантом митною вартістю відповідно до ч. 6 ст. 54, ч. 2 ст. 58 Митного Кодексу України та ст. VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.

Підстави відмови відповідачем вказані ідентичні тим, що зазначені у попередньому повідомленні від митниці декларанту №227708 від 18.07.2024р., а також те, що позивач на вимогу митного органу не надав додаткові документи.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідачем не були враховані письмові пояснення позивача, викладені у листі №18/07/2024-1 від 18.07.2024р., та пояснення експедитора - ТОВ «КТЛ УКРАЇНА» у листі №1507/1 від 15.07.2024р.. За результатами перевірки митної декларації №24UA62U4 від 18.07.2024р., та документів, наданих позивачем відповідно до Митного кодексу України, відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100060/2024/000542 від 19.07.2024р.

У спірному рішенні про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару на підставі розгляду поданих відповідно до частини 2 статті 53 Кодексу разом з митною декларацією від 18.07.2024 №24UA62U4 документів встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей щодо числових значень складових митної вартості, необхідних при її обчисленні, та містять розбіжності щодо ціни яка сплачена.

З матеріалів справи убачається, що ТОВ «ОУШЕН ФУДЗ» здійснило попередню оплату товару на рахунок продавця відповідно до умов контракту №LWFS001 від 18.08.2023р. та специфікації - додатку №8 від 27.02.2024р. до нього, яка включає попередню оплату товару, відвантаженого згідно з комерційним інвойсом №LWWY24008 від 16.04.2024р., та решти товару, поставку якого передбачено додатком №8 від 27.02.2024р.

Згідно вимог п. 15. Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого Постановою Правління НБУ 28.07.2008р. №216 (у редакції Постанови Правління НБУ 25.08.2022р. №189, у розділі «Призначення платежу» платіжних інструкцій №219 від 28.02.2024р. та №331 від 19.06.2024р. зазначено, що передоплата здійснюється згідно з контракту №LWFS 001 від 18.08.2023р., додатку №8 від 27.02.2024р.

До митного оформлення позивачем надано копії контракту купівлі продажу №LWFS 001 від 18.08.2023р. та додатку №8 від 287.02.2024р. (специфікації) до нього, та комерційного інвойсу №LWWY24008 від 16.04.2024р. (товаро-супровідного документу), які є первинними бухгалтерськими документами щодо господарської операції купівлі продажу товару (згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999р. №996-XIV).

Для усунення розбіжностей за платіжними інструкціями позивачем надано копію експортної митної декларації №00010528 від 27.04.2024р. (з перекладом на українську мову, виконаним бюро перекладів), у якій зазначена вартість товару в розмірі 32240,00 доларів США. Експортна митна декларація містить відомості, за якими ідентифікується товар, задекларований позивачем, про що зазначено у листі позивача №19/07/2024-1 від 18/07.2024.

З висновку Державного підприємства «УКРПРОМЗОВНІШЕКСПЕРТИЗА» () №1369 від 16.07.2024р. убачається, що згідно з даними спеціалізованих торговельних майданчиків, комерційних пропозицій виробників та постачальників відповідної продукції можна вважати, що рівень ціни на імбир маринований для суші рожевий, клас D, врожай 2023р., пакування: 1 кг імбиру + 400 г маринаду, 10 пакувань / ящик, а саме 5,20 доларів США / ящик, на умовах поставки FOB Qingdao, Китай, що імпортується згідно з комерційним інвойсом №LWWY24008 від 16.04.2024р. та додатком (специфікацією) №8 від 27.02.2024р. до контракту №LWFS-001 від 18.08.2023р., відповідає поточній кон`юнктурі ринку. Рівень цін може змінюватися в залежності від якості зазначеного товару, умов оплати і доставки, розміру партії, кон`юнктурної ситуації на ринку, тощо. Наданий висновок носить консультаційний характер.

Крім того, позивачем надані також інші документи, згідно вимог ч. 2, ч. 3 ст. 53 МК України, які усувають розбіжності щодо суми платежу за платіжними інструкціями, і на підставі яких можливо визначити вартість товару та ідентифікувати задекларований товар.

Суд зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року по справі № 815/5791/17.

Суд наголошує, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.08.2018 року по справі №804/1755/17.

Також, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідач у оскаржуваному рішенні не навів вхідні умови, по яким була скоригована митна декларація.

Отже, суд дійшов висновку, що, прийнявши рішення про коригування митної вартості, відповідач діяв неправомірно, оскільки митна вартість є базою для визначення розміру належних до сплати позивачем митних платежів: мита та податку на додану вартість, наслідком коригування митної вартості товарів є збільшення розміру цих платежів.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Щодо карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 256 Митного кодексу України визначено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до частин 9 та 10 ст. 264 Митного кодексу України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною 12 ст. 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі в відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, дією або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до приписів статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності прийнятих ним рішень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 278 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОУШЕН ФУДЗ" (, просп. Науки, буд. 13, літера "А-5", прим. 1-8, м. Харків, 61145) до Київської митниці Державної митної служби України (, бульв. Гавела Вацлава, буд. 8А, м. Київ, 03124) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби про коригування митної вартості товарів №UA100060/2024/000046/2 від 19.07.2024р. України.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Київської митниці Державної митної служби №UA100060/2024/000542 від 19.07.2024р.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України (, бульв. Гавела Вацлава, буд. 8А, м. Київ, 03124) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОУШЕН ФУДЗ" (, просп. Науки, буд. 13, літера "А-5", прим. 1-8, м. Харків, 61145) суму судового збору у розмірі 7 777,42 грн. (сім тисяч сімсот сімдесят сім гривень 42 копійки).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 липня 2025 року.

Суддя Н.А. Полях