Справа № 447/2182/25
Суддя: Павлів В. Р.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/447/34/25
Справа №447/2182/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

29.07.2025 Миколаївський районний суд Львівської області у складі: судді Павліва В.Р., з участю секретаря судового засідання Вербінець Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві Львівської області справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

24.07.2025 ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Львівської області з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 22.07.2025 серії ЕНА №5285517.

В обґрунтування позовної заяви покликається на те, що щодо неї інспектором відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Грибальським Є.Б. неправомірно винесено постанову про адміністративне правопорушення від 22.07.2025 серії ЕНА №5285517 за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Зазначила, що не здійснювала жодного покриття чи тонування скла. Вітрове скло знаходиться у стані, який передбачено стандартами та встановлені заводом виробником. Визначення рівня світлопропускання скла було здійснено за допомогою пристрою, на який працівниками поліції не було надано жодного підтверджуючого документа. Зокрема, не пред`явлено свідоцтва про державну метрологічну повірку, сертифіката відповідності чи технічного паспорта. За таких обставин, з огляду на положення ст. 8 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» результати такого вимірювання не можуть вважатися достовірними, отриманими законним способом і допустимими доказами у справі про адміністративне правопорушення; разі перевірки технічного стану транспортного засобу обов`язковим є складення Акту відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання. Всупереч вимогам Інструкції №1395, інспектор не складав на місці зупинки жодних актів відповідності технічного стану транспортного засобу, а тому факт ймовірної несправності чи переобладнання не підтверджений жодними допустимими доказами, відсутні та не зазначені у постанові жодні фото чи відео, чи будь-які інші докази ймовірного правопорушення. Також відсутні посилання на акт перевірки технічного стану, який інспектори зобов`язані були зазначити в постанові, є недопустимими, оскільки це суперечить принципу об`єктивності та процесуальної рівності сторін.

Ухвалою суду від 24.07.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав.

29.07.2025 позивачка подала на адресу суду клопотання, у якому просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно постанови серії ЕНА №5285517 від 22.07.2025 ОСОБА_1 керувала транспортним засобом в якому було нанесено покриття на вітровому склі світлопропускання якого становила 16,7% при допустимих не менше 75%. Замір проводився із застосуванням приладу для перевірки світлопропускання скла ELHOS EGM-1 серійний номер 2660, чим вчинила адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП. На ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Суд звертає увагу на те, що представник відповідача у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав, не надав жодного належного чи допустимого доказу вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі №204/8036/16-а (2а/204/27/17).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні. Відповідач викликався в судове засідання для надання пояснень, або надання будь-яких додаткових доказів, однак такий не з`явився, відзиву не надав.

Крім того, згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи те, що відповідачами не надано суду доказів, які б у встановленому законом порядку підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП та відповідно наявність складу вказаного адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанову про накладення адміністативного стягнення слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 12, 77, 132, 241-243, 246, 268, 269, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5285517 від 22.07.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, юридична адреса: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, 03048.

Повний текст рішення складено 29.07.2025.

Суддя Павлів В. Р.