Справа № 400/15252/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/15252/23

Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В. Дата і місце ухвалення: 24.07.2024р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2023 року Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулося до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 15 844,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що згідно відомостей інтегрованої картки платника податків за ОСОБА_1 рахується податкова заборгованість зі сплати орендної плати з фізичних осіб в загальній сумі 15 844,25 грн., нарахованої відповідачу згідно податкового повідомлення-рішення від 18.05.2021р. №-1423. Головним управлінням ДПС у Миколаївській області на адресу ОСОБА_1 надсилалася податкова вимога №28393-17 від 07.05.2018р., однак заборгованість відповідачем в добровільному порядку сплачена не була, у зв`язку з чим у податкового органу виникли підстави для стягнення суми боргу в судовому порядку.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Держави податковий борг у сумі 15844,25 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 24.07.2024р. з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову Головного управління ДПС у Миколаївській області.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що податковим органом не підтверджено наявності правових підстав для нарахування ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі за 2021 рік. Жодних документальних доказів щодо переліку об`єктів оренди, які перебували у користуванні ОСОБА_1 та були задіяні в 2021 році в його підприємницькій діяльності, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області суду не надано.

Апелянт стверджує, що заявлена у позові до стягнення сума податкового боргу не являється узгодженою, оскільки ОСОБА_1 не отримував податкових повідомлень-рішень від 18.05.2021р. №-1423 та №-1423, від 17.05.2023р. №3-1403, про їх існування не знав, у зв`язку з чим був позбавлений права оскаржити відповідні рішення контролюючого органу в судовому порядку. В матеріалах справи відсутні належні докази направлення Головним управлінням ДПС у Миколаївській області вказаних податкових повідомлень-рішень відповідачу, а надані позивачем поштові повідомлення не містять жодних відомостей про приналежність їх до цих податкових повідомлень-рішень. А відтак, строки, встановлені абзацом першим пункту 287.5 статті 287 ПК України, не наступили та у відповідача не виникли обов`язки щодо сплати податкового зобов`язання.

Головне управління ДПС у Миколаївській області подало письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 18.05.2021р. №-1423 та №-1423, від 17.05.2023р. №3-1403 Головним управлінням було надіслано у встановленому порядку за податковою адресою ОСОБА_1 , однак поштові відправлення повернулися відправнику без вручення їх адресату з причин, які не залежали від волі контролюючого органу. А відтак, на підставі ст.42 ПК України, податкові повідомлення-рішення вважаються належним чином врученими платнику податків. Щодо нарахування ОСОБА_1 орендної плати та земельного податку з фізичних осіб, то позивач зазначив, що орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку незалежно від того, чи він фактично здійснює господарську діяльність на такій земельні ділянці. Правомірність нарахування ОСОБА_1 орендної плати за договорами оренди від 20.06.2005р. №7 (земельна ділянка площею 22,82 га) та №83 (земельна ділянка площею 7,50 га) підтверджено рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.06.2025р. у справі №400/2876/25.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно п.15.1 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.п.20.1.34 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 59.1 статті 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.59.5 ст.59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

У спірних правовідносинах ОСОБА_1 податкова вимога додатково не надсилалася на підставі п.59.5 ст.59 ПК України. Як стверджує позивач, відповідачем не сплачено заборгованості за податковою вимогою від 07.05.2018р. №28393-17.

Згідно п.п. «е» п.176.1 ст.176 ПКУ платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, з вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати узгодженої суми податкових зобов`язань.

ПК України встановлена послідовність звернення до суду з вимогами щодо стягнення податкового боргу платника. Обов`язкові умови (обставини), наявність яких в своїй сукупності зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом, є: наявність у платника податків боргу зі сплати податків (зборів, обов`язкових платежів); сума заборгованості платника податків на момент звернення податкової служби до суду із позовом про її стягнення має бути узгодженою у встановленому законодавством порядку.

При зверненні з даним позовом до суду Головне управління ДПС у Миколаївській області просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 15844,25 грн., який складається з:

- нарахованих сум орендної плати з фізичних осіб за 2021 рік у розмірі 3705,03 грн., відповідно до податкового повідомлення-рішення від 18.05.2021р. №-1423;

- нарахованих сум орендної плати з фізичних осіб за 2021 рік у розмірі 8587,15 грн., відповідно до податкового повідомлення-рішення від 18.05.2021р. №-1423;

- нарахованих сум земельного податку з фізичних осіб за 2023 рік у розмірі 242,08 грн., відповідно до податкового повідомлення-рішення від 17.05.2023р. №3-1403;

- нарахованої пені у розмірі 3309,99 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що станом на дату звернення Головним управління ДПС у Миколаївській області з даним позовом до суду про стягнення заборгованості грошові зобов`язання ОСОБА_1 , визначені йому до сплати податковими повідомленнями-рішеннями від 18.05.2021р. №-1423 та №-1423, від 17.05.2023р. №3-1403, були узгодженими в розумінні приписів ПК України. Суд зазначив, що відповідачем не надано доказів оскарження податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Строк сплати плати за землю встановлено ст.287 ПК України - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (п.287.5).

В розумінні приписів ст.ст. 54, 56, 57 ПК України, з урахуванням ст.287 Кодексу, податкове зобов`язання стає узгодженим у таких випадках:

- якщо платник самостійно задекларував суму податку вона вважається узгодженою одразу після подання декларації.

- якщо суму грошових зобов`язань визначено контролюючим органом шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення і платник не оскаржує це рішення через 60 днів після отримання податкового повідомлення-рішення, а у випадку його оскарження після набрання відповідним судовим рішенням законної сили.

Як стверджує Головне управління ДПС у Миколаївській області, податкові повідомлення-рішення від 18.05.2021р. №-1423 та №-1423 ним надіслано за податковою адресою ОСОБА_1 в порядку статті 42 ПК України, однак поштове відправлення повернуто контролюючому органу без вручення адресату із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п.42.1 ст.42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Згідно п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 42.5 статті 42 ПК України передбачено, що у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З вказаних норм слідує, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання кореспонденції, у разі невиконання цього обов`язку, платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.07.2022р. по справі №120/479/21-а.

Поряд з цим, дослідивши надані Головним управлінням ДПС у Миколаївській області докази надіслання ОСОБА_1 податкових повідомлень-рішень від 18.05.2021р. №-1423 та №-1423 колегія суддів встановила, що зі змісту наданого контролюючим органом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 139 не являється встановити ні дату відправлення відповідного поштового відправлення, ні дату повернення його до контролюючого органу, а ні зміст відповідного відправлення.

Таким чином, Головним управління ДПС у Миколаївській області, на якого частиною другою статті 77 КАС України покладено обов`язок доказування, не надано суду будь-яких доказів в підтвердження приналежності рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 139 до надіслання ОСОБА_1 саме податкових повідомлень-рішень від 18.05.2021р.

Що ж до вручення/надіслання ОСОБА_1 податкового повідомлення-рішення від 17.05.2023р. №3-1403, то таких доказів матеріали справи також не містять.

В матеріалах справи наявне лише рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером 000, однак доказів того, що відповідним листом надсилалося саме податкове повідомлення-рішення від 17.05.2023р. №3-1403 позивач не надав та колегією суддів не встановлено.

В свою чергу, ОСОБА_1 заперечує отримання відповідного податкового повідомлення-рішення.

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів доходить висновку, що Головним управління ДПС у Миколаївській області не доведено, що станом на дату звернення контролюючого органу з даним позовом до суду заявлена до стягнення сума грошового зобов`язання ОСОБА_1 є узгодженою в розумінні приписів ПК України, тобто набула статусу податкового боргу.

При вирішенні спору суд першої інстанції не звернув увагу на вказану обставину, незважаючи на те, що це є обов`язковою умовою, що зумовлює виникнення у податкового органу права на звернення до суду із даним позовом.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що постановлене Миколаївським окружним адміністративним судом рішення від 24.07.2024р. підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову Головного управління ДПС у Миколаївській області.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії справ незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24 липня 2024 року скасувати.

Ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 липня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук