Справа № 480/1593/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 р.Справа № 480/1593/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Кролевецької міської ради на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції В.О. Павлічек) від 03.06.2025 року (повний текст складено 06.06.25 року) по справі № 480/1593/24

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Кролевецької міської ради

про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив:

стягнути з виконавчого комітету Кролевецької міської ради ненараховану та не виплачену суму заробітної плати, що становить 20312 грн. 92 коп. за період з 01 червня 2020 року по 02 серпня 2022 року;

стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

стягнути компенсацію втрати заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 02.08.2022 року позивача було звільнено з посади у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України

Після отримання довідки про нараховану та виплачену заробітну плату за періоди з 01.01.2021 по 31.12.2021 року та з 01.06.2022 року по 31.07.2022 року, позивач встановив, що йому не було здійснено нарахування та виплату заробітної плати в повному обсязі.

Після звернення позивача, відповідачем було здійснено перерахунок заробітної плати, всього здійснено донарахування та виплату заробітної плати на суму 20386,24 грн. (в тому числі донараховано і виплачено 16442,60 грн. заробітної плати та виплачено 3943,64 грн. компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату). Зазначену суму коштів позивач отримав від роботодавця 17.08.2022.

Позивач вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, не виплачено всі суми, що належали до виплати при звільненні в розмірі 20312 грн. 92 коп. за період з 01.06.2020 року по 02.08.2022 року, де 1935 грн. 88 коп. та 611 грн. 51 коп. визнана відповідачем письмово.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 року по справі № 480/1593/24 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Виконавчого комітету Кролевецької міської ради (вул. Грушевського, буд. 19, м. Кролевець, Сумська область,41300, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) не виплачену суму заробітної плати, що становить 1935,88 грн (одна тисяча дев`ятсот тридцять п`ять гривень 88 коп).

Стягнуто з Виконавчого комітету Кролевецької міської ради (вул. Грушевського, буд. 19, м. Кролевець, Сумська область,41300, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні у сумі 38512,97 грн (тридцять вісім тисяч п`ятсот дванадцять гривень 97 коп.).

Зобов`язано Виконавчий комітет Кролевецької міської ради (вул. Грушевського, буд. 19, м. Кролевець, Сумська область,41300, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої в строки заробітної плати в розмірі 1935,88 грн. за весь час затримки виплати.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з Виконавчого комітету Кролевецької міської ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні у сумі 38512,97 грн (тридцять вісім тисяч п`ятсот дванадцять гривень 97 коп.) та подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалити нове рішення у відповідній частині, яким відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 поновлено на роботі, тобто він не має статусу звільненого працівника, а тому підстави покладення на роботодавця відповідальності за статтею 117 КЗпП України не виникли.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 протягом спірного періоду працював у виконавчому комітеті Кролевецької міської ради, на наступних посадах:

- 01 червня 2020 року призначений на посаду начальника юридичного відділу апарату виконавчого комітету Кролевецької міської ради, як такий, що перебував у кадровому резерві (розпорядження Кролевецького міського голови від 29.05.2020 № 94-к/тр "Про призначення ОСОБА_1 ") по 31 січня 2021 року;

- 01 лютого 2021 року переведений на посаду спеціаліста І категорії відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища виконавчого комітету Кролевецької міської ради, за його згодою, згідно з статтю 32 Кодексу Законів про працю України (розпорядження Кролевецького міського голови від 01.02.2021 № 87-к/ тр "Про переведення ОСОБА_1 ");

01 червня 2020 року ОСОБА_1 присвоєно тринадцятий ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах шостої категорії посад, визначених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" згідно з розпорядженням Кролевецького міського голови від 29.05.2020 № 94-к/тр "Про призначення ОСОБА_1 ".

Розпорядженням Кролевецького міського голови від 13.05.2021 № 318-к/тр "Про установлення ОСОБА_1 надбавки за вислугу років" ОСОБА_1 встановлено надбавку за вислугу років за стаж служби в органах місцевого самоврядування понад 5 років у розмірі 15 % до посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг посадової особи місцевого самоврядування з 13 травня 2021 року.

Розпорядженням Кролевецького міського голови від 01.08.2022 № 566-к/тр, ОСОБА_1 02.08.2022 звільнено з посади спеціаліста І категорії відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища виконавчого комітету Кролевецької міської ради, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 року по справі № 579/1027/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кролевецької міської ради, Кролевецької міської ради задоволено частково: визнано протиправним та скасовано розпорядження Кролевецького міського голови "Про звільнення ОСОБА_1 " від 01 серпня 2022 року № 566-к/тр; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді спеціаліста 1 категорії відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища виконавчого комітету Кролевецької міської ради з 02.08.2022 року; стягнуто з виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 161464,43 грн.

Відповідно до розпорядження Кролевецького міського голови від 06.06.2024 № 337-к/тр, ОСОБА_1 поновлено на посаді спеціаліста І категорії відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища виконавчого комітету Кролевецької міської ради з 02.08.2022.

Як зазначає відповідач, на цей час ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді спеціаліста І категорії відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища виконавчого комітету Кролевецької міської ради.

В позові позивач стверджує, що відповідачем при його звільненні 02.08.2022 не виплачено всі суми, що належали позивачу до виплати в загальному розмірі 20312 грн. 92 коп. за період з 01.06.2020 року по 02.08.2022 року, що стало підставою звернення до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що відповідач частково визнав позов, а саме відповідач зазначив, що виявив помилку у нарахуванні і виплаті заробітної плати за червень 2020 (недонараховано надбавку за високі досягнення в сумі 700 грн), що вплинуло на розмір інших виплат наступних місяців, внаслідок чого донараховано премія за червень 2020 в сумі 280 грн., середній заробіток за час відрядження за липень 2020 в сумі 245,21 грн; відпускні за серпень в сумі 59,40 грн; відпускні за серпень 2020 в сумі 41,37 грн; відпускні за грудень 2020 в сумі 141,96 грн; середній заробіток за переведення на нижчу посаду за січень 2021 в сумі 82,60 грн; відпускні за червень 2021 в сумі 139,30 грн.; відпускні за серпень 2021 в сумі 138,16 грн; індексація в загальній сумі 30,76 грн. Всього відповідачем донараховано 1935,88 грн. (а.с. 33, т. 2) При цьому суд зазначив, що матеріали справи доказів виплати позивачу зазначеної суми не містять. Також суд першої інстанції зазначив, що із врахуванням наявних у справі довідки про середню заробітну плату позивача (т. 2, а.с. 34), розмір середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні загалом становитиме 38512,97 грн. Отже, з виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області на користь позивача слід стягнути середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні у сумі 38512,97 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи те, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а доводи апеляційної скарги стосуються виключно висновків суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, рішення суду першої інстанції переглядається у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції в частині, яка є предметом апеляційного оскарження, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 02.08.2022 ОСОБА_1 був звільнений з посади спеціаліста І категорії відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища виконавчого комітету Кролевецької міської ради, у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників, згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, на підставі розпорядження Кролевецького міського голови від 01.08.2022 № 566-к/тр "Про звільнення ОСОБА_1 ".

Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 23.05.2023 у справі № 579/1027/22 позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кролевецької міської ради, Кролевецької міської ради про скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено:

визнано незаконним та скасовано розпорядження Кролевецького міського голови "Про звільнення ОСОБА_1 " від 01 серпня 2022 року № 566-к/тр про звільнення ОСОБА_1 з посади спеціаліста 1 категорії відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища виконавчого комітету Кролевецької міської ради у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України;

поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді спеціаліста 1 категорії відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища виконавчого комітету Кролевецької міської ради з 03.08.2022 року;

стягнуто з виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.08.2022 по 23.05.2023 року, у розмірі 83555,70 грн (вісімдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять грн 70 копійок). Суми, що підлягають стягненню, визначені без утримання прибуткового податку та інших обов`язкових платежів;

допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

09.06.2023 р. ОСОБА_1 приступив до виконання посадових обов`язків на посаді спеціаліста І категорії відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища виконавчого комітету Кролевецької міської ради, як поновлений на роботі з 03.08.2022 в порядку негайного виконання рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 23.05.2023 у справі № 579/1027/22, про що видано розпорядження Кролевецького міського голови від 05.06.2023 № 205-к/тр "Про поновлення ОСОБА_1 на роботі".

З метою негайного виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць, у червні 2023 року ОСОБА_1 виплачено середній заробіток за один місяць у розмірі - 8937,55 грн.

Постановою Сумського апеляційного суду від 19.09.2023 року по справі № 579/1027/22 апеляційну скаргу виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської області задоволено. Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 23.05.2023 року та додаткове рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 29.05.2023 р. скасовано. Провадження у справі № 579/1027/22 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Кролевецької міської ради, Кролевецької міської ради, про скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрито.

У зв`язку з цим, 20.09.2023 ОСОБА_1 звільнено від виконання обов`язків (недопущено працівника до робочого місця) згідно з постановою Сумського апеляційного суду від 19.09.2023 р. у справі № 579/1027/22.

Разом з тим, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 р. по справі № 579/1027/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кролевецької міської ради, Кролевецької міської ради про скасування розпоряджень, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано розпорядження Кролевецького міського голови "Про звільнення ОСОБА_1 " від 01 серпня 2022 року № 566-к/тр;

поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді спеціаліста 1 категорії відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища виконавчого комітету Кролевецької міської ради з 02.08.2022 року;

стягнуто з виконавчого комітету Кролевецької міської ради Сумської на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 161464 (сто шістдесят одна тисяча чотириста шістдесят чотири) грн. 43 (сорок три) коп.

у задоволенні інших вимог відмовлено;

допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді спеціаліста 1 категорії відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища виконавчого комітету Кролевецької міської ради та стягнення середнього заробітку за один місяць у сумі 10397 (десять тисяч триста дев`яносто сім) грн. 86 (вісімдесят шість) коп.

У рішенні Сумського окружного адміністративного від 05.06.2024 р. по справі № 579/1027/22 суд зазначив, що приписами ч. 2 ст. 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У зв`язку з цим, суд вважав необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з часу його незаконного звільнення, тобто з 02.08.2022 р. до 05.06.2023 р. (дати поновлення його на роботі розпорядженням від 05.06.2023р. № 205-к/тр) та з 21.09.2023р. (наступного дня після ухвалення Кролевецьким міським головою розпорядження від 20 вересня 2023 року № 389-к/тр "Про скасування розпорядження Кролевецького міського голови від 05 червня 2023 року №205-к/тр "Про поновлення ОСОБА_1 на роботі" від 20.09.2023) до 05.06.2024 р. (дати поновлення на роботі рішенням суду в цій справі).

При цьому, суд виключив із періоду вимушеного прогулу, за який обраховується середній заробіток, період з 06.06.2023 р. до 20.09.2023р., оскільки в такий час позивач працював, отримуючи відповідну заробітну плату.

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 р. по справі № 579/1027/22, відповідно до розпорядження Кролевецького міського голови від 06.06.2024 № 337-к/ тр "Про поновлення ОСОБА_1 на роботі", ОСОБА_1 поновлено на посаді спеціаліста І категорії відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища виконавчого комітету Кролевецької міської ради з 02.08.2022 р.

У серпні 2024 року працівнику виплачено середній заробіток за один місяць у сумі 10397,86 грн. та середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 151066,57 грн.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що на цей час ОСОБА_1 продовжує працювати на посаді спеціаліста І категорії відділу земельних відносин та охорони навколишнього середовища виконавчого комітету Кролевецької міської ради, в той час як середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку виплачується лише звільненому працівникові.

Надаючи оцінку цим доводам відповідача, колегія суддів зазначає, що за правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постанові від 08 лютого 2022 р. у справі № 755/12623/19, середній заробіток за час вимушеного прогулу, передбачений частиною другою статті 235 КЗпП України, та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, визначений статтею 117 КЗпП України, мають різну правову природу.

Середній заробіток за частиною другою статті 235 КЗпП України за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин, оскільки особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

Середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

Правова природа середнього заробітку за час вимушеного прогулу відрізняється від правової природи середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Середній заробіток за час вимушеного прогулу - це заробітна плата, а середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні таким не є. Заробітна плата не може сплачуватися особі, яка не перебуває в трудових відносинах з роботодавцем, який проводить виплату. При виплаті середнього заробітку за час вимушеного прогулу особа поновлюється на роботі з дня звільнення, тобто вважається такою, що весь цей час перебувала в трудових відносинах.

У положеннях статей 117, 235 КЗпП України йдеться про відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за один і той же період після звільнення найманого працівника, оскільки такий період починається днем звільнення, який є і днем остаточного розрахунку відповідно до статті 116 КЗпП України і закінчується або днем поновлення на роботі, або днем фактичного розрахунку.

У постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 р. у справі № 6-2912цс16 зроблено правовий висновок про те, що за порушення трудових прав працівника при одному звільненні неможливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за статтею 117 КЗпП України, так і за статтею 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде не співмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату. У положеннях статей 117, 235 КЗпП України йдеться про відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час одного й того ж прогулу працівника задля компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування, тому застосуванню підлягає положення тієї норми, яка регулює більш тривале порушення трудових прав позивача.

У наведеній постанові у справі № 755/12623/19 зазначено про те, що справа передана до Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з необхідністю формування єдиної судової практики при розгляді справ вказаної категорії судами різних юрисдикцій.

Також, Велика Пала Верховного Суду вказала на те, що ні КЗпП України, ні Законом України "Про оплату праці" № 108/95-ВР не передбачено відповідальності роботодавця за порушення термінів виплати заробітної плати у вигляді стягнення на користь працівника, що продовжує працювати на підприємстві, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

За наявними в матеріалах справи доказами, позивача було поновлено на роботі, тобто він не мав ( та на цей час не має) статусу звільненого працівника, у зв`язку з чим суд вважає, що підстави покладення на роботодавця відповідальності за статтею 117 КЗпП України за цей період не виникли, що також узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 28 лютого 2018 р. у справі № 761/1812/16-ц.

Судом першої інстанції не було враховано наведених вище обставин, що призвело до неправильного вирішення справи .

Згідно з ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Виконавчого комітету Кролевецької міської ради на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні у сумі 38512,97 грн (тридцять вісім тисяч п`ятсот дванадцять гривень 97 коп.) із прийняттям в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Підставі для розподілу судових витрат у відповідності до ст. 139 КАС України відсутні.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Кролевецької міської ради задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 року по справі № 480/1593/24 скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Виконавчого комітету Кролевецької міської ради (вул. Грушевського, буд. 19, м. Кролевець, Сумська область,41300, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні у сумі 38512,97 грн (тридцять вісім тисяч п`ятсот дванадцять гривень 97 коп.) та прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.06.2025 року по справі № 480/1593/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов
Повний текст постанови складено 29.07.2025 року