Справа № 640/18678/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Бідонько А.В., Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року Справа № 640/18678/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:?

Головуючого судді Епель О.В.,?

суддів:? Мєзєнцева Є.І.,? Файдюка В.В.,

за участі секретаря Бродацької І.А.,

представниці Відповідача Засімчук А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року у справі

за позовом ФОП ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач), в якому просив визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення від 14.06.2019 №, №, №, №, №, №, №, №, №, №, № та вимогу від 14.06.2019 №Ф-194-У.

В обґрунтування позовних вимог ФОП ОСОБА_1 посилався зокрема на відсутність правових підстав для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Разом з тим, Позивач покликався на відсутність документального підтвердження висновків контролюючого органу, вихід посадових осіб Відповідача за межі своїх повноважень під час проведення перевірки, допущення арифметичних порушень під час обчислення єдиного податку.

Також Позивач зазначав про безпідставність висновків та розрахунків Акту перевірки щодо частини податкових повідомлень-рішень, оскільки розраховані для ФОП на загальній системі оподаткування, в той час як ФОП ОСОБА_1 у зазначений період та станом на дати складання та отримання Акту і ППР та подання позову є платником єдиного податку 3 групи.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 відзначав, що не зміг надати документи контролюючому органу, оскільки вони були вилучені правоохоронними органами, а відтак він не несе відповідальність за їх зберігання.

Позивач зазначав, що ним не було перевищено у 2016 р. дозволеного обсягу річного доходу та посилався на презумпцію добросовісності платника податків.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року адміністративний позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі № 640/9923/19 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у м. Києві «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 » від 08.02.2019 №1567.

При цьому, суд наголосив, що відсутність законних підстав для проведення перевірки, скасування у судовому порядку наказу про проведення такої перевірки, має правовим наслідком визнання протиправними рішень, винесених за результатами такої перевірки.

Відтак, суд першої інстанції прийшов, що встановлення судовим рішенням, що набрало законної сили, відсутності у податкового органу підстав для проведення перевірки нівелює посилання податкового органу на порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю, стверджуючи, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову.

При цьому, Апелянт зазначає, що підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об?єктивно могли вплинути на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Також контролюючий орган відзначає, що у справах щодо оскарження податкових повідомлень-рішень, має розглядатись питання щодо встановленого порушення платником податків, тобто, порушення податкового законодавства з боку Позивача.

Зокрема, Апелянт стверджує, що Позивачем не подано декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік, а суми документально підтверджених витрат пов?язаних із здійсненням діяльності не зазначено. За результатами перевірки також встановлено, що Позивачем занижено суми податкових зобов?язань з податку на додану вартість, єдиного податку, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету, донараховано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. Платник податків не надав пояснення щодо своєї господарської діяльності та підтверджуючі документи.

Разом з тим, Апелянт зазначає, що ненадання судом першої інстанції правової оцінки обставинам справи, що входять до предмета доказування, свідчить про недотримання ним вимог процесуального закону щодо всебічного, повного та об?єктивного дослідження усіх обставин справи.

В обґрунтування вимог скарги контролюючий орган посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 8 вересня 2021 року у справі № 816/228/17.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2025 та було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить у її задоволенні відмовити.

У відзиві Позивач зокрема зазначає, що наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки Позивача, підставі якого винесені оскаржувані ППР, визнано протиправним та скасовано судовим рішенням, що набрало законної сили, що є безумовною підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

Крім того, Позивач зазначає про безпідставність доводів Апелянта про те, що контролюючим орган було допущено до проведення перевірки, оскільки здійснювалася невиїзна перевірка, яка проходить у приміщенні контролюючого органу. Наполягає на тому, що оскарження наказу про проведення перевірки є законним правом платника податків.

У судовому засіданні представниця Апелянта підтримала апеляційну скаргу в межах доводів та вимог, викладених у скарзі. Просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі з огляду на допущення Позивачем порушення вимог податкового законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на підставі п. п. 78.1.1 п. 78.1 ст.78 п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, п. 2 ст. 13 Закону України від 8 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, наказу Головного управління ДФС у м. Києві № 1567 від 08.02.2019р. проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р., правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016р. по 31.12.2017р., з наслідками якої складено Акт №1245/26-15-42-05- від 29.05.2019 року / т. 1 а.с. 64-85 /.

За висновками акту було встановлено порушення позивачем вимог:

- п. 44.3, п. 44.6 ст. 44 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-IV зі змінами та доповненнями, а саме не надано до перевірки книгу обліку доходів;

- п. 291.4 ст. 291, пп. 293.4.1 п. 293.4 ст.293, пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового Кодексу Україні від 02.12.2010 №є 2755-VI зі змінами та доповненнями, що призвело до заниження єдиного податку з фізичних осіб за 2016р. на суму 161559,24 грн.;

- пп.49.18.5 пл. 49.18 ст.49, п. 177.11 ст. 177 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-IV зі змінами та доповненнями, а саме не подання декларації про майновий стан та доходи за 2017р.;

- п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 886 535,97 грн.;

- п. 161 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України із змінами та доповненнями, що призвело до заниження військового збору на загальну суму 73 878,00грн.;

- пп. б п. 176.2. ст. 176 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. №2755-IV зі змінами та доповненнями, а саме ФОП ОСОБА_1 не подано податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку;

- п. 176.2. ст. 176 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, а саме виплата доходів громадянам без нарахування, утримання та перерахування до бюджету податку з доходів фізичних осіб, донараховано податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 683802,71 грн.;

- п.п. 1.2, п.п.1.3 п.161 Підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних Положень Кодексу, не нараховано та не перераховано до бюджету військовий збір в розмірі 56 983,56 грн.;

- п.п. 4 п. 2 ст. 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування №2464-VI від 08.07.2010, а саме подання звітності з єдиного соціального внеску за 2017 рік за невстановленою формою;

- п. 8 ст. 9. Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування № 2464-VI від 08.07.2010, що призвело до заниження суми нарахувань по єдиному соціальному внеску на загальну суму сумі 58058,00 грн.;

- вимог абз. 7 п. 198.5 ст.198, п.200.1, п. 200.2 ст.200 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами та доповненнями, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 1127112,17 грн.

На підставі акту від 29.05.2019р. №1045/26-15-42-05- Головним управлінням ДФС у м. Києві були прийняті податкові повідомлення-рішення від 14.06.2019р.:

№ яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за донарахування своєчасно не нарахованого ЄСВ у розмірі 11 611 грн. 60 коп. / т. 1 а.с. 86 /

№ яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за подання не за встановленою формою звітності з ЄСВ у розмірі 170 грн. 00 коп.; /т. 1 а.с. 88/

№ яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 95 960 грн. 72 коп.; /т. 1 а.с. 90/

№ яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати про сплату у розмірі 1 151 528 грн. 69 коп.; /т. 1 а.с. 92/

№ яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1 408 890 грн. 21 коп.; /т. 1 а.с. 94/

№ яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору у розмірі 92 347 грн. 50 коп.; /т. 1 а.с. 96/

№ яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 108 169 грн. 96 коп.; /т. 1 а.с. 98/

№ яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 201 949 грн. 05 коп.; /т. 1 а.с. 100/

№ яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати про сплату у розмірі 510 грн. 00 коп.; /т. 1 а.с. 102/

№ яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції за платежем з доходів фізичних осіб у розмірі 170 грн. 00 коп.; /т. 1 а.с. 104/

№ яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції з єдиного податку з фізичних осіб у розмірі 510 грн.; /т. 1 а.с. 106/

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-194-У у розмірі 58 058 грн. /т. 1 а.с. 108/

Вважаючи податкові повідомлення-рішення та вимогу Відповідача протиправними, Позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Також судом першої інстанції встановлено, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі № 640/9923/19 визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у м. Києві «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» від 08.02.2019 №1567.

Задовольняючи позовні вимоги суд апеляційної інстанції, виходив з того, що підставою в оскаржуваному наказі зазначено «доповідну записку управління контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб від 06.02.2019 № 804/26-15-42-05-29», однак таке посилання податкового органу є необґрунтованим, оскільки доповідна записка, в силу вимог податкового законодавства, не є підставою для проведення перевірки. Таким чином, аналізуючи оскаржуваний наказ на предмет наявності підстав та обґрунтованості їх прийняття, суд відмітив, що підставою для прийняття наказу про проведення перевірки є виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, якщо наданими поясненнями та документальними підтвердженнями не усунуто сумніви контролюючого органу. Водночас, відсутність таких відомостей вказує на протиправність прийняття контролюючим органом відповідних рішень.

Вказане судове рішення у справі №640/9923/19 набрало законної сили 06.10.2020.

Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи (пункт 75.1 статті 75 ПК України).

Згідно з пунктом 79.1 статті 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до пункту 79.2 статті 79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

За приписами пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пунктом 86.1 статті 86 ПК України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акту або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Положеннями пункту 86.8 статті 86 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акту перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акту перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акту перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Переглядаючи оскаржуване рішення суду з урахуванням доводів учасників справи, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Так, "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. "У межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. "У спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Так, здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами, тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з допущеними таким платником порушеннями необхідно провести податкову перевірку.

Колегія суддів звертає увагу, на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 22.09.2020 у справі №520/8836/18, зокрема, в тій частині, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. … Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення.

Отже, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач з метою перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, 08.02.2019 видано наказ № 1567 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )».

Зазначений наказ оскаржувався ФОП ОСОБА_1 в судовому порядку.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2020 у справі № 640/9923/19 наказ визнано протиправним та скасовано.

Відтак, оскільки підставою для проведення перевірки, наслідком якої стало прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, є наказ від 08.02.2019 №1567 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )», який в судовому порядку визнаний протиправним та скасований, то такі обставини є безумовною підставою для визнання протиправними оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Доводи Апелянта про те, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, оскільки не було надано оцінку обставинам по суті порушення Позивачем вимог податкового законодавства, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, не можуть бути взяті судом до уваги з огляду на викладене вище.

При цьому, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що протиправні дії не можуть зумовлювати настання правомірних наслідків.

Вказана позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом та відповідає доктрині під умовною назвою "плоди отруйного дерева", сформульованій Європейським судом з прав людини у справах "Гефген проти Німеччини", "Нечипорук і Йонкало проти України", "Яременко проти України", відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили.

У рішеннях у справах "Балицький проти України", "Тейксейра де Кастро проти Португалії", "Шабельник проти України" ЄСПЛ застосував різновид цієї доктрини та вказав, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у даній справі, вважає їх обґрунтованими та правильними, такими, що відповідають практиці Верховного Суду з розгляду аналогічних спорів.

При цьому судова колегія звертає увагу апелянта на те, що наведена ним практика Верховного Суду у різних справах не є релевантною для розгляду цієї справи, а твердження відповідача щодо завершення дії наказу про проведення перевірки в момент допущення уповноважених осіб до перевірки, у зв`язку з чим наслідки проведення перевірки у вигляді видання податкових повідомлень-рішень мають розглядатися окремо, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки не відповідають вищенаведеним висновкам у тому числі й Верховного Суду щодо прямого взаємозв`язку між законністю наказу про проведення перевірки та підстави для видання податкових повідомлень-рішень.

Аналізуючи всі доводи апелянта, судова колегія також враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду і апелянт, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів тих обставин, на які він посилається, а судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, а тому судова колегія враховує рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1 у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що судом повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 29 липня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк