Справа № 727/5990/25
Суддя: Літвінова О. Г.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/5990/25
Провадження № 2-а/727/144/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого-судді: Літвінова О.Г.

за участю секретаря: Юрчишин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Клим Віта Андріївна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Чернівці звернувся ОСОБА_1 із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить: поновити строк на оскарження постанови від 09.05.2025 року №3595;

скасувати зазначену постанову, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням штрафу у розмірі 17?000 грн;

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення;

судові витрати покласти на відповідача.

Позов мотивовано тим, що 14.05.2025 року позивачем було отримано постанову №3595 від 09.05.2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за нібито вчинене порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме за ч. 3 ст. 210 КУпАП, у зв`язку із неявкою для оновлення персональних облікових даних у період з 18.05.2024 по 16.07.2024.

Позивач зазначає, що жодного роз`яснення його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, у тому числі права на захист, надання пояснень та на участь у розгляді справи, йому не було здійснено. Представник відповідача запропонував йому лише підписати постанову, не надавши змоги бути присутнім при її складанні або викласти будь-які заперечення. Позивач вказує, що підпис у постанові не засвідчує визнання вини, а лише підтверджує отримання документа.

У своїх доводах ОСОБА_1 наголошує, що є військовозобов`язаним, перебуває на обліку у відповідному ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується військовим квитком. Також він зазначає, що на момент складення постанови йому залишалося кілька днів до досягнення 60-річного віку, що ставить під сумнів доцільність та правомірність прийняття рішення про накладення штрафу. Позивач наголошує, що будь-яких персональних даних, які необхідно було б оновити, він не змінював, а в постанові не конкретизовано, які саме дані потребували уточнення.

Окрім того, у позовній заяві вказано, що обов`язок військовозобов`язаних уточнювати персональні дані у 60-денний строк з моменту набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації з`явився лише після набрання чинності Законом України №3633-IX від 11.04.2024, тобто з 18.05.2024 року. Однак після цієї дати нових указів Президента про оголошення мобілізації не було приймалися лише укази про продовження вже оголошеної мобілізації. Позивач стверджує, що в такому випадку, згідно із Конституцією України (ст. 58), вимоги законів не мають зворотної дії, а отже, обов`язок з оновлення даних у нього не виник.

Позивач також посилається на примітку до ст. 210 КУпАП, яка передбачає, що притягнення до відповідальності за цією статтею не допускається у разі, якщо органи ведення військового обліку можуть отримати відповідні персональні дані із електронних реєстрів та систем шляхом інформаційної взаємодії. Він наголошує, що відповідач мав змогу перевірити його облікові дані без його участі, а отже, підстав для притягнення до відповідальності не було.

Позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові взагалі відсутній опис конкретних дій (бездіяльності), які б утворювали склад адміністративного правопорушення. Відповідач не зазначив, які саме персональні дані позивач не оновив, не подав доказів на підтвердження складу правопорушення, а також не з`ясував наявність або відсутність технічної можливості електронного обміну даними між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів і іншими державними реєстрами.

Крім того, позивач посилається на положення ст. 245, 278, 280, 283, 251 КУпАП та відповідну судову практику, зокрема на рішення Верховного Суду, в яких роз`яснюється обов`язок посадової особи належно оформити протокол та постанову, з`ясувати обставини, надати докази, встановити винуватість особи, а також зазначити всі суттєві елементи складу правопорушення.

Позивач вважає, що відповідач порушив принципи адміністративного судочинства, зокрема ті, які передбачені ст. 2 КАС України, а також не виконав свого обов`язку доведення правомірності дій відповідно до ст. 77 КАС України. У зв`язку з цим позивач просить суд скасувати постанову №3595 від 09.05.2025 року, як таку, що винесена з порушенням вимог законодавства, та закрити провадження у справі.

До адміністративного позову позивачем додано: копію паспорта та ідентифікаційного коду, копію постанови №3595 від 09.05.2025 р., копію військового квитка, ордер, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, квитанцію про сплату судового збору, а також довідку щодо наявності чи відсутності облікового кабінету в ЄСІТС.

Просив скасувати зазначену постанову як незаконну, необґрунтовану та винесену з порушенням норм матеріального і процесуального права; закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення; а також покласти витрати по сплаті судового збору на відповідача..

Ухвалою суду від 30.05.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив суд розглянути справу за наявними матеріалами без його участі, що відповідає вимогам частини одинадцятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України. Представник позивача адвокат Клим Віта Андріївна подала до суду письмові пояснення, в яких обґрунтувала правову позицію сторони позивача та просила врахувати її при ухваленні судового рішення. У поданих поясненнях представник зазначила, що у постанові про адміністративне правопорушення №3595 від 09.05.2025 року не розкрито склад правопорушення, не конкретизовано, які саме персональні дані позивач не уточнив, що суперечить вимогам ст. 283 КУпАП. Крім того, посилання на порушення мобілізаційного законодавства стосується норми ст. 210-1 КУпАП, однак кваліфікацію вчинено за ч. 3 ст. 210 КУпАП, що є юридично помилковим. Представник позивача також послалася на актуальну практику Сьомого апеляційного адміністративного суду у справі №727/3061/25, яка підтверджує аналогічність правової ситуації та необхідність закриття провадження через відсутність складу правопорушення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, попри належне повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами суду. Разом з тим, відповідач подав до суду письмовий відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, вказуючи, що у період з 18.05.2024 по 16.07.2024 позивач не виконав передбачений законом обов`язок щодо уточнення персональних даних у зв`язку з мобілізацією. Відповідач обґрунтував свої дії положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», посилаючись на триваючу дію загальної мобілізації, оголошеної Указом Президента України №65/2022. Також зазначено, що у базі даних електронного реєстру «Оберіг» були відсутні оновлені відомості про особу позивача, що, на думку відповідача, свідчить про факт порушення правил військового обліку. У зв`язку з цим відповідач вважає постанову законною та просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі, вважає, що адміністративний позов обґрунтований та підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Суд вважає за необхідне зазначити, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтується на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці. Принцип правової визначеності означає, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

КпАП України закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту особи.

Згідно ст.245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно - рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Правила військового обліку визначені у Додатку № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, (далі - Правила) на виконання вимог ч. 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Судом встановлено, що 14.05.2025 року ОСОБА_1 отримав постанову №3595 від 09.05.2025 року, якою начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з нібито невиконанням обов`язку щодо уточнення персональних даних у визначений законом строк з 18.05.2024 по 16.07.2024.

В обґрунтування винесеного рішення відповідач посилається на абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого інші військовозобов`язані, не охоплені виключеннями, зобов`язані уточнити свої облікові дані протягом 60 днів з моменту набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України.

Суд дослідив надану позивачем копію військового квитка, яка свідчить про перебування позивача на військовому обліку, а також встановив, що позивач неодноразово звертався до ТЦК та СП, підтверджував свою наявність на обліку, і на момент винесення постанови йому залишалося декілька днів до досягнення граничного віку перебування на обліку (60 років), що має істотне значення для оцінки дій суб`єкта владних повноважень.

У тексті оскаржуваної постанови №3595 відсутні будь-які посилання на те, які саме персональні дані позивач зобов`язаний був оновити, чи наявна у відповідача була технічна можливість отримати ці дані в порядку електронної інформаційної взаємодії, як це передбачено приміткою до ст. 210 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідальність встановлюється за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Проте така кваліфікація дій, яка фактично стверджується в тексті постанови, не відображена в юридичному формулюванні позивача було притягнуто саме за ч. 3 ст. 210 КУпАП, що стосується порушення правил військового обліку, а не норм законодавства про мобілізацію.

Наведене свідчить про некоректну юридичну кваліфікацію вчиненого, що є підставою для скасування постанови, оскільки така юридична невизначеність порушує вимоги ст. 283 КУпАП та принцип юридичної визначеності.

Суд також бере до уваги правовий висновок, сформований у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 року у справі №727/3061/25, відповідно до якого:у разі відсутності чіткого формулювання складу правопорушення; при кваліфікації порушення, що фактично підпадає під іншу норму КУпАП; за відсутності конкретизації об`єктивної сторони правопорушення; та при наявності технічної можливості державного органу самостійно отримати персональні дані особи з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню.

Суд також звертає увагу, що Закон України №3633-ІХ від 11.04.2024, який покладає відповідний обов`язок на військовозобов`язаних щодо уточнення даних у 60-денний строк, набрав чинності 18.05.2024 року, але після цієї дати нових указів Президента про оголошення мобілізації не видавалось продовжувалась лише дія попереднього Указу №65/2022 від 24.02.2022. Таким чином, у позивача не виник обов`язок, встановлений оновленою редакцією ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що ще раз вказує на відсутність складу правопорушення.

Крім того, суд бере до уваги ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень тягар доказування правомірності рішення покладається на відповідача, а останній належних доказів вини позивача не надав.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що: об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, відсутня;

постанову винесено з порушенням вимог ст. 283 КУпАП, без конкретизації обставин правопорушення; дії позивача фактично кваліфіковані за ст. 210-1 КУпАП, однак притягнення до відповідальності здійснено за ст. 210 КУпАП; відповідач не довів факту порушення позивачем обов`язку, передбаченого законом, та не обґрунтував, чому не було можливості отримати персональні дані в порядку, передбаченому приміткою до ст. 210 КУпАП.

У зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі підлягає закриттю, а постанова №3595 від 09.05.2025 року скасуванню.

За змістом ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюютьсястаттями 279-1-279-8цього Кодексу.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Скасувати постанову №3595 від 09 травня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням штрафу в розмірі 17?000 (сімнадцять тисяч) гривень. а справу про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок), сплачений позивачем при поданні адміністративного позову

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Літвінова О.Г.