Справа № 160/21055/25
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
30.07.2025 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якому позивач просить:
- Заборонити ТЦК та іншим органам вчиняти щодо мене дії, спрямовані на затримання, доставлення, мобілізацію або направлення до військової частини до моменту ухвалення рішення суду у справі.
- Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 тимчасово виключити мене зі статусу особи, яка перебуває у розшуку ТЦК.
В обґрунтування заяви позивач зазначив те, на момент розгляду справи він перебуває у статусі "у розшуку", що створює ризик незаконного затримання, примусової мобілізації, обмеження свободи пересування, а також створює психологічний тиск і загрозу порушення його конституційних прав. З метою запобігання порушенню прав та забезпечення реального виконання майбутнього рішення суду, вважає за необхідне застосувати забезпечення позову.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з такого.
Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, необхідність вжиття вищезазначених заходів забезпечення позову позивач пов`язує з тим, якщо його буде примусово призвано на військову службу під час мобілізації, в особливий період, створює психологічний тиск та загрозу порушення його прав, а також унеможливить виконання майбутнього рішення суду.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для забезпечення позову з урахуванням норм процесуального права та вказаних доводів та аргументів заявника, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини другої статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносини з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На думку суду, з урахуванням обставин справи, вжиття заходів забезпечення позову відповідатиме завданню адміністративного судочинства щодо справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частина перша статті 151 КАС України визначає, що позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета позову;
4) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до частини другої статті 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
24.02.2022 відповідно до вимог Закону України 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено режим воєнного стану, який триває і дотепер.
Виконання громадянами України, придатними до військової служби, в період дії воєнного стану свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, як і дії відповідних державних органів щодо забезпечення виконання відповідних завдань, урегульовано законом, а тому за загальним правилом не вважається безпідставними.
Суд зазначає, що предметом спору в межах даної справи є внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про розшук позивача ТЦК від 06.07.2025 року.
Натомість, позивач просить суд, як захід забезпечення позову, заборонити вчиняти дії щодо його затримання та доставлення, мобілізацію або направлення до військової частини та тимчасово виключити зі статусу особи, яка перебуває у розшуку ТЦК
Суд наголошує на тому, що спосіб забезпечення позову, обраний позивачем, є фактично вирішенням справи по суті на період перебування справи у провадженні суду та вирішення справи судом, що є неприпустимим.
У ході розгляду поданої заяви судом не виявлено фактів існування, на час прийняття даної ухвали, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.
При цьому, позивач не оскаржує у позові дії щодо проходження військово-лікарської комісії, мобілізації та переміщення до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України. Такі дії відповідача не є предметом заявленого спору.
Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 у справі №640/9218/21 зазначив, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.
Враховуючи характер спірних правовідносин, суд вважає, що запропонований позивачем захід забезпечення позову шляхом заборони вчиняти вказані вище дії щодо заборони ТЦК та іншим органам вчиняти дії щодо затримання, доставлення та направлення до військової частини позивача не відповідає порушеному праву позивача за захистом якого він звернувся до суду, а зобов`язання виключити, хоча б тимчасово, зі статусу особи що розшукується є фактично вирішенням справи по суті.
Посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому, з огляду на вказані в заяві обставини, не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.
Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Керуючись статтями 150 154, 156, 243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №160/2055/25 про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова