Справа № 303/3832/25
Суддя: Гутій О. В.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/3832/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участі секретаря судового засідання Зарева А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною постанову № 1299 від 12.05.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Позовні вимоги мотиву тим, що 06.05.2025 року складено на громадянина ОСОБА_1 протокол № 1299 про адміністративне за правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП з тих підстав, що ОСОБА_1 не оновив свої персональні дані. Дане правопорушення було виявлено 06.05.2025 року після прибуття громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 під час перевірки його облікових даних з даними Єдиного державного реєстру призовників , військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) .

В подальшому постановою № 1299 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП від 12 травня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова №1299 від 12.05.2025 року не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення.

Зазначає, що у зазначених документах наявні суперечності, що унеможливлюють притягнення до відповідальності позивача. Зокрема, у протоколі № 1299 від 06.05.2025 року та у постанові №1299 від 12.05.2025 року йдеться про громадянина України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , однак зазначене немає жодного відношення до позивача, так як такий має іншу адресу реєстрації та РНОКПП. У постанові № 1299 від 12.05.2025 року зазначені дані паспорту громадянина України, які не належать позивачу. У протоколі №1299 від 06.05.2025 року та постанові №1299 від 12.05.2025 року не узгоджується дата виявлення адмінправопорушення.

Крім того, позивач є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК є інвалідом 3 групи внаслідок поранення, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії. На час складання протоколу №1299 від 06.05.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні (з 05.05.2025 р - по 09.05.2025 року), виписаний з погіршенням.

Враховуючи вищезазначені обставини, постанову вважає незаконною та такою, що не відповідає нормам КУпАП, у зв`язку з чим така підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Ухвалою суду від 25.05.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

08.06.2025 року від представника відповідача ОСОБА_3. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

13.06.2025 року представник позивача подала відповідь на відзив, в якому зазаначила, що доводи представника відповідача є безпідставними та необгрунтованими.

Дослідивши представлені докази та з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.

Судом встановлено, щовідповідно до довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с. 11).

06.05.2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол № 1299 про адміністративне за правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП з тих підстав, що ОСОБА_1 не оновив свої персональні дані. Дане правопорушення було виявлено 06.05.2025 року після прибуття громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 під час перевірки його облікових даних з даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Оберіг) (а.с. 16).

Постановою № 1299 від 12 травня 2025 року ТВО начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП і застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 гривень (а.с. 21).

З даної постанови слідує, що громадянин ОСОБА_1 в порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не оновив свої облікові дані протягом 60 днів, в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року, вчинивши адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210 КУпАП.

Частиною 1 статті 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Згідно з частиною 3 статті 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, притягнення до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

У контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні. (Правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 від 30.05.2018 року у справі №337/3389/16 від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17 та від 05.03.2020 року у справі №607/7987/17).

Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначається, зокрема, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення.

Згідно з частиною 2 статтею 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення з-поміж іншого повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач у визначений законодавством строк не уточнив свої персональні дані, а саме щодо зміни сімейного стану та місця роботи, відтак вчинив своїми діями адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Аналізуючи зміст даного протоколу, як підставу для притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд наголошує, що формулювання в ньому суті адміністративного правопорушення повинно містити конкретне визначення складу діяння, оскільки лише чітке формулювання суті адміністративного правопорушення може дати можливість особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, зрозуміти на чому ґрунтуються твердження уповноваженого суб`єкта владних повноважень про наявність у її діянні складу конкретного правопорушення. Інакший, формальний виклад сутності адміністративного правопорушення унеможливлює розуміння суті право претензії з боку держави, що своєю чергою порушує принцип рівності та змагальності сторін і право особи на захист.

Тобто відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення чіткого формулювання суті адміністративного правопорушення істотно впливає на право особи мати повну, вичерпну інформацію про характер, обсяг і причини притягнення до адміністративної відповідальності для реалізації свого права на захист та підготовку до нього. Таке право гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу, а саме, у порушенні правил військового обліку, неявці на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасному поданні в обліковий орган відомостей про зміну свого місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також у порушенні порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах (формальний склад).

Матеріалами справи встановлено, що позивач є інвалідом 3 групи, що підтверджується посвідченням сереїі НОМЕР_2 від 23.09.2019 року (а.с.10).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії (а.с. 11).

Також у період з 05.05.2025 по 09.05.2025 р.р. ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 14).

Відтак, враховуючи вищезазначені обставини, подія адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, що виражається у порушенні правил військового обліку, не знайшла свого підтвердження, оскільки в період на час складання протоколу № 1299 від 06.05.2025 року перебував на стаціонарному лікуванні, також такий є інвалідом 3 групи.

Згідно із ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає зокрема, рішення про скасування постанови і закриття справи.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.

З огляду на зазначене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, із врахуванням того, що оскаржувана постанова №1299 від 12.09.2025 року не містить суті адміністративного правопорушення, тобто фактичні обставини, які суб`єкт владних повноважень вважав встановленими, та які повинні бути вказані для розкриття правильної кваліфікації даного правопорушення за відповідною нормою закону, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування зазначеної постанови. Крім цього, провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Інші доводи та аргументи, враховуючи встановлене судом, не мають правового значення для вирішення цього спору.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені позивачем доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

За таких обставин позов підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 статті 247 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 12, 72-78, 132, 139, 241-247, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову №1299 у справі про адміністративне правопорушення від 12.05.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень за ч.3 ст.210 КУпАП - скасувати, провадження по справі - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Рішення виготовлено 29.07.2025 року.

Головуюча О.В.Гутій