Справа № 640/29158/21
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Ганечко О.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просив:

- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо надання відповіді на запит на інформацію ОСОБА_1 від 05 травня 2021 року, оформленого листом від 20 травня 2021 року № ПІ-Ч-11-13/270, з порушенням строку, встановленого частиною першою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»;

- визнати протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо неналежного розгляду запиту на інформацію ОСОБА_1 від 05 травня 2021 року, оформленого листом від 20 травня 2021 року № ПІ-Ч-11-13/270;

- визнати недостовірною інформацію, наведену в абзаці четвертому листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20 травня 2021 року № ПІ-Ч-11-13/270, про те, що клопотання начальника відділу з питань запобігання і виявлення корупції Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабенка О.М. про відкриття дисциплінарного провадження та притягнення до дисциплінарної відповідальності головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_1, про яке згадується у першому абзаці наказу Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 13.09.2019 № 307/05, було зареєстровано в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 23.07.2019 за вхідним № 12/39/9411 та є частиною дисциплінарної справи № 37/2019;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно розглянути запит на інформацію ОСОБА_1 від 05 травня 2021 року у порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідь на його запит надана відповідачем з порушенням строку, встановленого законодавством, також розпорядник інформації (відповідач) протиправно відмовив у задоволенні пунктів 1 та 2 запиту, та в абзаці четвертому листа від 20 травня 2021 року № ПІ-Ч-11-13/270 зазначив недостовірну інформацію.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.

Зазначена апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідач не виконав свого обов`язку щодо подання до суду всіх наявних у нього документів та матеріалів, які можуть бути використанні як докази у справі, а суд не вжив визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

На думку скаржника, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 242 КАС України, тому підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначено про те, що оскільки інформація, що міститься в дисциплінарній справі, належить до службової інформації, доступ до якої обмежується згідно із Законом України «Про доступ до публічної інформації», тому у відповідача були відсутні правові підстави для надання позивачу запитуваного клопотання в порядку доступу до публічної інформації, про яке вказано вище в цьому рішенні, оскільки, як вказано відповідачем, він є частиною дисциплінарної справи.

У той же час, вказує, що для державних службовців, щодо яких здійснюється дисциплінарне провадження, встановлено відповідну процедуру, яка надає їм можливість ознайомлюватись з матеріалами дисциплінарного справи, робити виписки з неї, тощо, без розголошення інформації, яка в ній міститься.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.06.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження з 15.07.2025.

У силу вимог частини першої статті 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як зазначає позивач, останнім зі своєї електронної пошти було надіслано електронний лист з темою «Запит на інформацію ОСОБА_1 від 05.05.2021», адресований на адресу електронної пошти «», у змісті якого, серед іншого вказано, - «Розпорядник інформації: «Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ)», «Запитувач: ОСОБА_1 ».

У відповідності до вказаного листа ОСОБА_1 просив на підставі частини другої статті 34 Конституції України та статей 5, 13, 19-22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», надати засвідчені у порядку встановленому законодавством копії документів у паперовій та електронній формі:

« 1. Цей запит на інформацію з відміткою розпорядника інформації про його реєстрацію відповідно до вимог частини другої статті 16 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

2. Клопотання начальника відділу з питань запобігання і виявлення корупції Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабенка О.М. про відкриття дисциплінарного провадження та притягнення до дисциплінарної відповідальності головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_1, яке надійшло до Головного територіального управління юстиції у місті Києві 23.07.2019 року за вх. № 2/39/941».

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивачем надіслано електронний лист з темою «Fw: Запит на інформацію ОСОБА_1 від 05.05.2021 (повторно)», адресований на адресу електронної пошти «», дата «13-05-2021 23:09», з текстом «Чому не має відповіді на цей запит?» та нижче викладено запит на інформацію за змістом аналогічним, що й у вищенаведеному електронному листі.

Вказаний запит від 13.05.2021 зареєстрований відповідачем 14.05.2021 за № ПІ-Ч-11-13/270.

У свою чергу, листом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20.05.2021 № ПІ-Ч-11-13/270, у відповідь на запит позивача від 13.05.2021, повідомлено, що за результатами розгляду Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) надає на вказану у запиті електронну та поштову адреси належним чином засвідчену копію запиту на інформацію з реєстраційною відміткою.

Щодо запитуваного документа від 23.07.2019 № 2/39/941 повідомлено, що в наказі Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 24.07.2019 № 906/8 «Про дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_1 » допущено технічну помилку в частині номера документа та зазначено вхідний номер 2/39/9411. Однак, перевіркою баз реєстрації вхідної та вихідної кореспонденції Головного територіального управління юстиції у місті Києві та Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) документ із таким вхідним номером за 23.07.2019 зареєстрованим не значиться.

Додатково повідомлено, що запитуваний позивачем документ зареєстрований в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 23.07.2019 за вхідним №12/39/9411 та є частиною дисциплінарної справи № 37/2019. З приводу надання копії вказаного документа повідомлено, що пунктами 5-7 Порядку обліку та роботи з дисциплінарними справами, затвердженим наказом Національного агентства України з питань державної служби від 03.03.2016 № 49, зазначено, що інформація, яка міститься в дисциплінарній справі, належить до службової інформації, доступ до якої обмежується згідно з Законом України «Про доступ до публічної інформації», при цьому документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф «для службового користування» (частина друга статті 9 Закону).

Крім того, проінформовано, що наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.03.2020 390/6 (із змінами) визначено Перелік відомостей, що становлять службову інформацію у Центральному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Київ), зокрема документи з грифом «Для службового користування» (пункт 9 Переліку). Відповідно до статей 11 та 21 Закону України «Про інформацію», статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» запитувана інформація відноситься до конфіденційної інформації про фізичну особу (персональних даних), тобто відомостей чи сукупності відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Частиною шостою статті 16 Закону України «Про захист персональних даних» визначено, що суб`єкт персональних даних має право на одержання будь-яких відомостей про себе у будь-якого суб`єкта відносин, пов`язаних з персональними даними, за умови надання інформації щодо прізвища, ім`я та по батькові, місця проживання (місця перебування) і реквізитів документа, що посвідчує фізичну особу, яка подає запит.

Згідно із службовою запискою від 17.12.2021 № 38216/11-21, наданою Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) та складеною у зв`язку з надходженням до відділу організаційної роботи, документування та контролю службової записки, яка зареєстрована 10.12.2021 за № 36686/9-21, стосовно надання інформації про надходження на розгляд Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) запитів на інформацію ОСОБА_1 від 05.05.2021 вказано, що при перевірці бази реєстрації вхідної кореспонденції «АСКОД» Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) встановлено, що запит ОСОБА_1 від 05.05.2021 «про надання клопотання начальника відділу з питань запобігання і виявлення корупції Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабенка О.М. про відкриття дисциплінарного провадження та притягнення до дисциплінарної відповідальності головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_1., яке надійшло до Головного територіального управління юстиції у місті Києві 23.07.2019 за №2/39/9411» не надходив.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем надано повну та обґрунтовану відповідь на запит позивача, а певні формальні неточності у відповіді на запит, які жодним чином не впливають ні на зміст відповіді, ні на її належність, достовірність та повноту, не можуть бути безумовною підставою для висновків суду щодо неналежного розгляду відповідачем запиту на інформацію.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13 січня 2011 року №2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 4 частини першої статті 13 Закону №2939-VI визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

У силу вимог пункту 6 частини першої статті 14 Закону № 2939-VI розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Частиною першою статті 20 Закону №2939-VI визначено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У відповідності до частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона по своїй суті є заздалегідь готовий, зафіксований на певному матеріальному носієві продукт, отриманий або створений суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.

У той же час, Закон №2939-VI передбачає, що публічна інформація є відкритою, крім випадків, установлених законом. Водночас, вказаним Законом визначено випадки обмеження доступу до інформації.

Так, статтею 6 Закону №2939-VІ передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Частиною першою статті 7 Закону №2939-VІ визначено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Водночас, відмінне за обсягом визначення конфіденційної інформації закріплено у частині другій статті 21 Закону № 2657-XII, за якою конфіденційною є інформація про фізичну особу незалежно від відповідного її волевиявлення.

Виходячи з положень частини першої статті 7 Закону № 2939-VI та частини другої статті 21 Закону №2657-XII та ст.32 Конституції України конфіденційна інформація може поширюватись у таких випадках:

- особа самостійно встановила випадки (порядок, умови), коли ця інформація може поширюватись (наприклад, у договорі про використання прав на комерційну таємницю);

- коли особа у відповідь на прохання/пропозицію дає згоду на використання своїх конфіденційних даних. При цьому використання таких даних третьою особою здійснюється відповідно до умов наданої особою згоди;

- коли закон дозволяє певним суб`єктам отримувати та використовувати конфіденційну інформацію без згоди особи. У таких випадках суб`єкт діє на виконання установлених повноважень та для досягнення визначеної мети (наприклад, отримання конфіденційної інформації в ході оперативно-розшукової діяльності або в ході проведення досудового слідства) і поширення конфіденційної інформації обмежується положеннями закону;

- коли розголошення конфіденційної інформації відповідає суспільному інтересу і право громадськості знати цю інформацію переважає шкоду, яку може бути завдано особі поширенням її конфіденційної інформації.

У той же час, частиною другою статті 7 Закону №2939-VІ закріплено, що розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Ці положення узгоджуються з положеннями частини другої статті 32 Конституції України відповідно до якої не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Умови, за яких можливо поширити конфіденційну інформацію, також передбачені частиною першою статті 29 Закону України «Про інформацію», відповідно до якої інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.

З урахуванням викладеного, суспільними інтересами (інтерес громадськості), у яких конфіденційна інформація може бути поширена, є лише інтереси національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У даному випадку, положення частини першої статті 29 Закону України «Про інформацію» щодо встановлення переваги потенційної шкоди від поширення конфіденційної інформації над правом громадськості знати її відображає принцип пропорційності обмеження права, який є аспектом принципу верховенства права, передбаченого статтею 8 Конституції України і через призму якого досліджується правомірність будь-якого обмеження права, в тому числі права на отримання інформації.

Такий підхід також відповідає Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (статті 8) та практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до яких втручання у право на приватність особи можливе, якщо воно ґрунтується на законі, переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві.

Також, згідно з позицією Конституційного Суду України, відображеною у рішенні від 20.01.2012 №2-рп/2012, інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо надання відповіді на запит на інформацію позивача від 05 травня 2021 року, оформленого листом від 20 травня 2021 року № ПІ-Ч-11-13/270, з порушенням строку, встановленого частиною першою статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», слід зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи, службовою запискою від 17.12.2021 № 38216/11-21, наданою відповідачем підтверджується, що запит ОСОБА_1 від 05.05.2021 «про надання клопотання начальника відділу з питань запобігання і виявлення корупції Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабенка О.М. про відкриття дисциплінарного провадження та притягнення до дисциплінарної відповідальності головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_1., яке надійшло до Головного територіального управління юстиції у місті Києві 23.07.2019 за №2/39/9411» не надходив.

Про вказані обставини відповідач не заперечує, зазначаючи, що запит на публічну інформацію від 05.05.2021, долучений до позовної заяви у даній справі, до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не надходив.

При цьому, відповідач вказує, що до нього 05.05.2021 надійшли інші запити про доступ до публічної інформації позивача, направлені електронною поштою.

Зокрема, позивачем надіслано електронний лист з темою «Fw: Запит на інформацію ОСОБА_1 від 05.05.2021 (повторно)», адресований на адресу електронної пошти «», дата « 13-05-2021 23:09», з текстом «Чому не має відповіді на цей запит?» та нижче викладено запит на інформацію.

У відповідності до вказаного листа ОСОБА_1 просив на підставі частини другої статті 34 Конституції України та статей 5, 13, 19-22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», надати засвідчені у порядку встановленому законодавством копії документів у паперовій та електронній формі:

« 1. Цей запит на інформацію з відміткою розпорядника інформації про його реєстрацію відповідно до вимог частини другої статті 16 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

2. Клопотання начальника відділу з питань запобігання і виявлення корупції Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабенка О.М. про відкриття дисциплінарного провадження та притягнення до дисциплінарної відповідальності головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_1, яке надійшло до Головного територіального управління юстиції у місті Києві 23.07.2019 року за вх. № 2/39/941».

Вказаний запит від 13.05.2021 направлено позивачем до відповідача в електронному вигляді 13.05.2021 о 23 год. 09 хв. та зареєстровано відповідачем 14.05.2021 за № ПІ-Ч-11-13/270, про що свідчить копія цього запиту разом з відміткою відповідача про реєстрацію на ньому.

У свою чергу, відповідь на вказаний запит на інформацію відповідачем надано 20.05.2021, тобто в межах строку, встановленого законодавством.

У той же час, як вірно відзначено судом першої інстанції, позивачем не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження факту направлення ним 05.05.2021 запиту на інформацію до відповідача, та отримання (доставки) його відповідачем, оскільки наданий скріншот з електронної пошти не є належним та достатнім доказом, що підтверджує дані факти.

При цьому, відповідачем надано відповідні докази - службову записку, згідно якої у відповідний запит до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не надходив.

За таких обставин, позовні вимоги стосовно визнання протиправними дій відповідача щодо надання відповіді на запит на інформацію позивача від 05 травня 2021 року, з порушенням строку, встановленого Закону № 2939-VI, є необгрунтованими.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо неналежного розгляду запиту на інформацію від 05 травня 2021 року, оформленого листом від 20 травня 2021 року № ПІ-Ч-11-13/270, слід звернути увагу на наступне.

Позиція скаржника грунтується на тому, що відповідачем не було задоволено вимоги пункту 1 запиту на інформацію, оскільки розпорядник інформації не додав засвідчену копію повідомлення запитувача від 13.05.2021 про ненадання відповіді на запит на інформацію від 05.01.2025.

Однак, як вже зазначалось, доказів направлення позивачем запиту на інформацію до відповідача 05 травня 2021 року та отримання його останнім, позивачем до матеріалів справи не надано, а відповідачем підтверджено, що такий запит до нього не надходив.

При цьому з матеріалів справи вбачається, що відповідачем надано позивачу запит на інформацію, який був направлений позивачем 13.05.2021, з відміткою розпорядника інформації про його реєстрацію, тобто вимоги пункту 1 вказаного запиту відповідачем виконано.

Щодо посилань позивача на протиправну відмову у задоволенні пункту 2 запиту на інформацію, у якому він просив надати йому публічну інформацію, про яку йдеться у вступній частині наказу Головного територіального управління юстиції у місті Києва від 13 вересня 2019 року № 307/05, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту запиту на надання інформації, ОСОБА_1 просив надати саме засвідчену у порядку встановленому законодавством копію клопотання начальника відділу з питань запобігання і виявлення корупції Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабенка О.М. про відкриття дисциплінарного провадження та притягнення до дисциплінарної відповідальності головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_1, яке надійшло до Головного територіального управління юстиції у місті Києві 23.07.2019 за № 2/39/941.

Тобто, позивач вимагав надати саме документ, а не інформацію з нього.

У свою чергу, відповідач у листі від 20.05.2021 № ПІ-Ч-11-13/270 повідомив, що запитуваний позивачем документ зареєстрований в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 23.07.2019 за вхідним № 12/39/9411 та є частиною дисциплінарної справи № 37/2019, тому на підставі пунктів 5-7 Порядку обліку та роботи з дисциплінарними справами, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби від 03.03.2016 № 49, вказаний документ відповідачем не було надано.

Так, у силу вимог частинами першої та четвертої статті 73 Закону України «Про державну службу» з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Порядок обліку та роботи з дисциплінарними справами встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

На виконання вимог частини четвертої статті 73 Закону України «Про державну службу», наказом Національного агенства України з питань державної служби затверджено Порядок обліку та роботи з дисциплінарними справами.

Пунктом 5 Порядку обліку та роботи з дисциплінарними справами, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби від 03.03.2016 № 49 визначено, що інформація, що міститься в дисциплінарній справі, належить до службової інформації, доступ до якої обмежується згідно із Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Особи, які працюють із дисциплінарною справою, в тому числі здійснюють її формування, зобов`язані запобігати розголошенню інформації, яка в ній міститься.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що у відповідача були відсутні правові підстави для надання позивачу запитуваного клопотання в порядку доступу до публічної інформації, оскільки останнє є частиною дисциплінарної справи.

Окрім того, відповідно пунктів 6 та 7 Порядку обліку та роботи з дисциплінарними справами, затвердженого наказом Національного агентства України з питань державної служби від 03.03.2016 № 49 державний службовець, щодо якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право доступу до інформації про нього, яка збирається та зберігається, в тому числі має право в будь-який час знайомитись із дисциплінарною справою, робити з неї виписки, давати письмові пояснення, надавати відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються, а також порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів.

Для ознайомлення із матеріалами дисциплінарної справи державний службовець письмово звертається до секретаря дисциплінарної комісії, який повідомляє про таке ознайомлення голову цієї дисциплінарної комісії.

Ведення обліку, зберігання та використання дисциплінарних справ після закінчення дисциплінарного провадження покладається на службу управління персоналом державного органу, в якому працює державний службовець.

Таким чином, для державних службовців, щодо яких здійснюється дисциплінарне провадження, встановлено відповідну процедуру, яка надає їм можливість ознайомлюватись з матеріалами дисциплінарного справи, робити виписки з неї, тощо, без розголошення інформації, яка в ній міститься.

Отже, у разі якщо відповідне дисциплінарне провадження здійснювалось або здійснюється відносно позивача, у такому випадку він не позбавлений можливості ознайомитись з її матеріалами, зробити з неї виписки, тощо, шляхом подання відповідного письмового звернення до секретаря дисциплінарної комісії або служби управління персоналом відповідного державного органу.

Інші доводи позивача щодо незадоволення пункту 2 запиту на інформацію колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідачем надано повну та обґрунтовану відповідь на запит позивача, а певні формальні неточності у відповіді на запит, які жодним чином не впливають ні на зміст відповіді, ні на її належність, достовірність та повноту, та не можуть бути безумовною підставою для висновків суду щодо неналежного розгляду відповідачем запиту на інформацію.

Стосовно позовних вимог про визнання недостовірною інформації, наведеної в абзаці 4 листа Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 20 травня 2021 року № ПІ-Ч-11-13/270 слід зазначити, що такі вимоги також не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у четвертому абзаці листа від 20 травня 2021 року № ПІ-Ч-11-13/270 вказує, що запитуваний позивачем документ зареєстрований в Головному територіальному управлінні юстиції у місті Києві 23.07.2019 за вхідним №12/39/9411 та є частиною дисциплінарної справи № 37/2019.

Разом з тим, позиція позивача грунтується на тому, що інформація, наведена в абзаці 4 листа від 20 травня 2021 року № ПІ-Ч-11-13/270 є недостовірною, оскільки Головне територіальне управління юстиції у місті Києві 23.07.2019 не реєструвало за вхідним №12/39/9411 клопотання начальника відділу з питань запобігання і виявлення корупції Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бабенка О.М. про відкриття дисциплінарного провадження та притягнення до дисциплінарної відповідальності головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_1.

Крім того, позивач посилається на те, що клопотання не є частиною дисциплінарної справи № 37/2019, оскільки матеріали дисциплінарної справи № 37/2019 щодо ОСОБА_1 його не містять.

Однак, оскільки жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, позивачем до матеріалів справи не додано, тому вказані посилання є недоречними.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко