Справа № 520/19522/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Супрун Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 р. Справа № 520/19522/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Завгорнього Михайла Миколайовича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025, по справі № 520/19522/24

за позовом Військової частини НОМЕР_1

до ОСОБА_1

про повернення безпідставно сплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила:

- стягнути з ОСОБА_1 безпідставно набуті ним грошові кошти в сумі 90379,68 грн. під час фактичного невиконання ним обов`язків військової служби з 28.01.2024 до 31.01.2024, на користь Військової частини НОМЕР_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 зайво виплачене грошове забезпечення за період фактичного невиконання ним обов`язків військової служби з 28.01.2024 до 31.01.2024 у розмірі 90379,68 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, з викладенням висновків, що не відповідають обставинам справи, просив скасувати його та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції не враховано факт повернення відповідача на військову службу, що свідчить про добросовісність його дій та відсутність умислу на незаконне отримання коштів.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.12.2023 № 350 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та призначено на посаду командира 3 штурмового взводу 6 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.01.2024 № 26 позивача з 26.01.2024 направлено до Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_1 ) для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби.

Згідно з довідкою гарнізонної військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_3 № 805 від 27.01.2024 військовослужбовець за призовом молодший лейтенант ОСОБА_1 потребував завершальної медичної реабілітації у медичному реабілітаційному центрі «Миргородкурорт» ( АДРЕСА_2 ) календарних днів.

З 25.02.2024 молодший лейтенант ОСОБА_1 перестав виходити на зв`язок.

З метою встановлення місця перебування відповідача командиром військової частини НОМЕР_1 направлено відповідний запит № 23/988 від 07.03.2024 до ПАТ ЛОЗ «Миргородкурорт», у відповідь на який

ПАТ ЛОЗ «Миргородкурорт» надіслано повідомлення № 203 від 15.03.2024, згідно з яким військовослужбовець за призовом молодший лейтенант ОСОБА_1 в період з 27.01.2024 і по даний час не проходив реабілітаційне лікування в даному лікувальному закладі та за медичною допомогою не звертався.

За зазначеним фактом самовільного залишення частини проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що молодший лейтенант ОСОБА_1 до місця служби та розташування 6 штурмової роти у населеному пункті АДРЕСА_3 не повернувся до цього часу, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України.

Матеріали службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби молодшим лейтенантом ОСОБА_1 під час дії воєнного стану, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України 23.05.2024, направлені до Територіального управління ДБР у м. Краматорську для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Так, відповідно до довідки начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера Військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2024 молодшому лейтенанту ОСОБА_1 за січень 2024 нараховано та виплачено грошове забезпечення у розмірі 90379,68 грн.

Зазначаючи, що грошові кошти в сумі 90379,68 грн. набуті відповідачем безпідставно, оскільки останній самовільно залишив місце служби під час дії воєнного стану та фактично не виконував військового обов`язку з 28.01.2024 до 31.01.2024, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що недобросовіна поведінка відповідача, відсутність на службі без поважних причин зумовили безпідставне набуття грошового забезпечення, яке підлягає поверненню.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV.

Відповідно до ст. 3 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язки.

Згідно зі ст. 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Відповідно до ст. 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно із ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 цього ж Статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема: в) сувора догана; ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтею 84 Дисциплінарного статуту встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Ці положення Дисциплінарного статуту кореспондуються з Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом МОУ від 21.11.2017 № 608 а саме: службове розслідування може призначатися у певних випадках.

Відповідно до п. 2 розд. ІІ Порядку № 608 службове розслідування не призначається, зокрема, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260.

Згідно з п. 15 розд. І Порядку № 260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Судовим розглядом встановлено, що згідно з довідкою гарнізонної військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_3 № 805 від 27.01.2024 військовослужбовець за призовом молодший лейтенант ОСОБА_1 потребував завершальної медичної реабілітації у медичному реабілітаційному центрі «Миргородкурорт» ( АДРЕСА_2 ) календарних днів.

З 25.02.2024 молодший лейтенант ОСОБА_1 перестав виходити на зв`язок.

З метою встановлення місця перебування відповідача командиром військової частини НОМЕР_1 направлено відповідний запит № 23/988 від 07.03.2024 до ПАТ ЛОЗ «Миргородкурорт», у відповідь на який ПАТ ЛОЗ «Миргородкурорт» надіслано повідомлення № 203 від 15.03.2024, згідно з яким військовослужбовець за призовом молодший лейтенант ОСОБА_1 в період з 27.01.2024 і по даний час не проходив реабілітаційне лікування в даному лікувальному закладі та за медичною допомогою не звертався.

За зазначеним фактом самовільного залишення частини проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що молодший лейтенант ОСОБА_1 до місця служби та розташування 6 штурмової роти у населеному пункті АДРЕСА_3 не повернувся до цього часу, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 408 КК України.

Матеріали службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби молодшим лейтенантом ОСОБА_1 під час дії воєнного стану, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України 23.05.2024, направлені до Територіального управління ДБР у м. Краматорську для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Відповідно до акту службового розслідування за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, грубе порушення вимог, передбачених абз. 2, 3 ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абз. 2 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_1 вирішено позбавити премії за січень 2024 в повному обсязі, додаткової винагороди за січень 2024, передбачено постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

Також, за висновками акту встановлено факт нанесення позивачем шкоди у розмірі безпідставно отриманого грошового забезпечення у розмірі в сумі 90379,68 грн., тобто встановлений розмір матеріальної шкоди, нанесеної державі, який підтверджений довідкою начальника фінансово-економічної служби головного бухгалтера Військової частини НОМЕР_1 від 24.04.2024.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що при проведенні службового розслідування встановлено факти допущення відповідачем порушення, яке призвело до нанесення шкоди державі у вигляді надміру сплаченого грошового забезпечення, з огляду на що є вірним висновок суду першої інстанції про те, що розмір зайво виплаченого грошового забезпечення за період фактичного невиконання відповідачем обов`язків військової служби підлягає стягненню у повному обсязі на користь позивача.

За наведених обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Завгорнього Михайла Миколайовича - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 по справі № 520/19522/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло