Справа № 380/6054/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6054/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним і скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 .

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 25.02.2025 року № 8 «Про результати службової перевірки по факту можливого перебування у стані алкогольного сп`яніння військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 " в частині накладення дисциплінарного стягнення на помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи майора юстиції ОСОБА_2 у вигляді « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та утримання з грошового забезпечення майора юстиції ОСОБА_3 кошти в розмірі премії за листопад 2022 року в сумі 7098,00 грн та додаткової винагороди за листопад 2022 року в сумі 30 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є безпідставним та відбулося з грубим порушенням встановленої законодавством процедури. Позивач стверджує, що відповідачем, всупереч вимогам Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони від 21.11.2017 №608 (далі Порядок №608), не було проведено належного службового розслідування, а дисциплінарне стягнення накладено лише за результатами службової перевірки, яка є лише попереднім етапом для з`ясування підстав для призначення розслідування. Також позивач наголошує на грубому порушенні строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, встановлених статтею 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, оскільки з моменту події (11.11.2022) до моменту видання оскаржуваного наказу (25.02.2025) минуло значно більше шести місяців. Крім того, позивач ставить під сумнів достовірність та допустимість висновку медичного огляду як єдиного доказу його вини, посилаючись на суттєві порушення процедури його проведення, зокрема, відсутність свідків або відеофіксації, як того вимагає стаття 266-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та неналежне ознайомлення його з результатами огляду, що позбавило його права на захист.

Ухвалою від 01 квітня 2025 року, постановленою на підставі статей 171, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Суд, враховуючи, що справа стосується проходження публічної служби та не належить до категорій складних справ, визначив її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач, у встановлений судом строк, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечив у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що факт перебування позивача 11.11.2022 на службі в стані алкогольного сп`яніння є беззаперечно доведеним та об`єктивно підтверджується висновком медичного огляду №002874. Відповідач зазначає, що про цей факт командуванню стало достеменно відомо лише 18.02.2025 після отримання офіційної письмової відповіді з медичного закладу, а тому строки притягнення до дисциплінарної відповідальності, встановлені статтею 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ, не порушено, оскільки відлік слід вести саме з моменту отримання належного доказу. Щодо процедури, відповідач вважає, що проведення службової перевірки було достатнім для встановлення всіх обставин, оскільки факт правопорушення був очевидним і не потребував додаткового з`ясування в рамках розслідування. Утримання премії та додаткової винагороди відповідач вважає не дисциплінарним стягненням, а правомірним застосуванням спеціальних норм, що регулюють порядок виплати грошового забезпечення, зокрема, пункту 5 розділу XVI Інструкції, затвердженої наказом МОУ №260, та окремого доручення Міністра оборони України, які прямо забороняють виплату цих коштів за місяць, у якому було вчинено порушення військової дисципліни, пов`язане із вживанням алкоголю.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді помічника командира військової частини з правової роботи.

11 листопада 2022 року у зв`язку з виявленням у позивача ознак алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації рухів, порушення мови тощо) під час перебування на території військової частини в робочий час, його було направлено на медичний огляд до КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень».

Згідно з висновком медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння №002874 від 11.11.2022, у позивача було встановлено стан алкогольного сп`яніння, що підтверджено результатом лабораторного дослідження, згідно з яким рівень етанолу в крові становив 2,41 ‰.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень відповідача, оригінал або належним чином завірена копія зазначеного висновку до військової частини НОМЕР_1 у 2022 році не надходили та в діловодстві частини не реєструвалися.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.01.2025 №9 призначено службове розслідування за фактом відсутності у військовій частині матеріалів про притягнення до відповідальності позивача та інших військовослужбовців за подіями, що мали місце 11.11.2022.

За результатами цього розслідування та у зв`язку з необхідністю отримання додаткових документів з медичного закладу, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2025 №23 призначено службову перевірку.

В ході службової перевірки, на запит військової частини, 18.02.2025 отримано лист від КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» від 18.02.2025 № 164, до якого долучено копію висновку №002874 від 11.11.2022, що підтверджував факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння.

За результатами службової перевірки складено акт від 24.02.2025, в якому констатовано факт порушення позивачем вимог статей 11, 13, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та запропоновано притягнути його до дисциплінарної відповідальності.

На підставі акта службової перевірки командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ від 25.02.2025 № 8 «Про результати службової перевірки...», яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «ЗАУВАЖЕННЯ» та доручено утримати премію за листопад 2022 року в сумі 7098,00 грн та додаткову винагороду за листопад 2022 року в сумі 30 000,00 грн.

Позивач, не погоджуючись із зазначеним наказом, звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні спору, суд керувався наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Цей конституційний принцип покладає на суб`єктів владних повноважень, яким є відповідач, обов`язок діяти правомірно, обґрунтовано та у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства, унеможливлюючи свавільне тлумачення норм права.

Правові засади військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також порядок застосування дисциплінарних стягнень визначаються Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого законом України № 548-XIV від 24.03.1999 року, військовослужбовці зобов`язані:

- свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

- беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

- постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

- знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

- дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

- поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості;

- бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

- вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

- виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

- додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Згідно із статтею 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

- бути пильним, зберігати державну таємницю;

- додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

- виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

- не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до вимог ст. 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого законом України № 551-XIV від 24.03.1999 року, право командира (начальників) накладати дисциплінарні стягнення на підлеглих військовослужбовців: Командир бригади (полку, корабля 1 рангу) має право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"ґ", а також пунктами "д"-"ж" (до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно) статті 48 цього Статуту.

Згідно із статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно із статтею 87 визначено порядок накладання дисциплінарних стягнень: дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Суд встановив, що хоча подія мала місце 11.11.2022, документальне підтвердження факту сп`яніння (висновок медичного огляду) надійшло до військової частини лише 18.02.2025. Саме з цієї дати командир отримав достовірні відомості про вчинення дисциплінарного проступку.

Наказ про притягнення до відповідальності видано 25.02.2025, тобто в межах 10-денного строку з моменту, коли командиру стало відомо про правопорушення. Таким чином, строки, встановлені статтею 87 Дисциплінарного статуту, відповідачем не порушено.

Щодо доводів позивача про неправомірність утримання премії та додаткової винагороди, суд зазначає наступне. Слід чітко розмежувати поняття «дисциплінарне стягнення» та «підстави для депреміювання або невиплати додаткової винагороди». Дисциплінарне стягнення є заходом юридичної відповідальності, що застосовується до військовослужбовця за вчинення дисциплінарного проступку.

Вичерпний перелік видів дисциплінарних стягнень встановлено статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. До цього переліку не входить такий вид стягнення, як «позбавлення премії» чи «утримання додаткової винагороди». Натомість, щомісячна премія та додаткова винагорода, встановлена на період дії воєнного стану, за своєю правовою природою є заохочувальними та стимулюючими виплатами, які не є безумовними та гарантованими, а їх нарахування та виплата залежить від належного, сумлінного та бездоганного виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків та дотримання вимог військової дисципліни протягом місяця, за який провадиться виплата. Нормативно-правовими актами, що регулюють порядок виплати грошового забезпечення, встановлено прямі підстави, за наявності яких військовослужбовець втрачає право на отримання цих виплат.

Так, було встановлено, що 11 листопада 2022 року під час виконання обов`язків військової служби на території військової частини НОМЕР_1 у ОСОБА_1 були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння. На підставі цього його було негайно скеровано для проходження медичного огляду до КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень». Висновком медичного огляду №002874 від 11.11.2022 підтверджено стан алкогольного сп`яніння та зафіксовано рівень етанолу в розмірі 2,41‰. Важливо, що сам ОСОБА_1 був ознайомлений з результатами огляду, погодився з ними та не оскаржував їх.

Проте, як з`ясувалося пізніше в ході опрацювання запитів від Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони в січні 2025 року, матеріали щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вказаний інцидент у військовій частині були відсутні, оскільки висновок медогляду не надходив та не був зареєстрований.

Після виявлення цього факту командування частини діяло виключно в межах та у спосіб, передбачений законодавством. Наказом від 10.01.2025 призначено службове розслідування, а згодом, наказом від 27.01.2025 службову перевірку для офіційного підтвердження та отримання доказів. У ході перевірки військова частина 15.02.2025 офіційно витребувала та 18.02.2025 отримала від медичного закладу копію висновку №002874, який підтвердив факт сп`яніння.

За результатами службової перевірки складено акт від 24.02.2025, на підставі якого наказом командира від 25.02.2025 №8 на ОСОБА_1 було накладено дисциплінарне стягнення «Зауваження». Крім того, на підставі п. 5 розділу XVI Наказу МОУ №260 від 07.06.2018 та окремого доручення Міністра оборони, було прийнято рішення про утримання премії та додаткової винагороди за листопад 2022 року місяць, в якому було вчинено правопорушення.

Так, відповідно до пункту 5 розділу XVI «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у випадку вживання алкогольних напоїв на території військової частини або прибуття на службу в нетверезому стані за місяць, у якому здійснено таке порушення. Аналогічні імперативні обмеження щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, встановлені окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29.

Таким чином, утримання (ненарахування) премії та додаткової винагороди у даному випадку не є застосуванням до позивача другого чи третього заходу відповідальності за одне й те саме правопорушення, а є прямим наслідком, прямо передбаченим спеціальними нормативно-правовими актами, що регулюють порядок та умови виплати грошового забезпечення. Встановивши факт порушення позивачем військової дисципліни, що виразилось у перебуванні на службі в стані алкогольного сп`яніння, відповідач не мав вибору і був зобов`язаний застосувати зазначені норми та не виплачувати позивачу премію та додаткову винагороду за листопад 2022 року. Отже, дії відповідача в цій частині є правомірними та обґрунтованими.

Така позиція повністю узгоджується із усталеною практикою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду України, яка полягає в тому, що вчинення військовослужбовцем правопорушення, зокрема перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння, є беззаперечною підставою для позбавлення його премії та інших додаткових виплат, які не є гарантованою складовою грошового забезпечення, а виплачуються за умови належного виконання службових обов`язків.

Ця позиція повністю підтверджується сталою практикою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 березня 2021 року у справі № 520/2623/19. У цій постанові суд дійшов таких ключових висновків:

Щодо природи премії: Суд чітко розмежував гарантовані державою виплати (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) та додаткові види грошового забезпечення, до яких належить і премія. Верховний Суд зазначив, що премія не має гарантованого характеру, а її виплата залежить від якості та результатів служби.

Щодо права командира: Суд підтвердив, що чинне законодавство надає командиру (начальнику) право приймати рішення про розмір премії конкретному військовослужбовцю або про повне її позбавлення.

Щодо підстав для позбавлення: Верховний Суд вказав, що «...вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку є беззаперечною підставою для зменшення розміру премії або повного її позбавлення у місяці його вчинення...»

Враховуючи, що факт порушення військової дисципліни є доведеним, процедура притягнення до відповідальності була проведена з дотриманням вимог Дисциплінарного статуту, а накладені стягнення та фінансові утримання є законними та обґрунтованими, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною другою цієї ж статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, оцінюючи докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, як того вимагає стаття 90 КАС України, дійшов висновку, що відповідач виконав свій обов`язок доказування та надав належні і допустимі докази на підтвердження правомірності своїх дій та оскаржуваного наказу. Зокрема, відповідачем надано висновок медичного огляду, який є прямим доказом вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а також акти службової перевірки та накази, які свідчать про дотримання процедури притягнення до відповідальності.

Позивач, у свою чергу, не надав суду переконливих доказів, які б спростовували висновки медичного огляду або свідчили про грубі процедурні порушення, що могли б бути підставою для скасування наказу. Доводи позивача щодо порушення строків притягнення до відповідальності та необхідності проведення саме службового розслідування, а не перевірки, спростовуються аналізом норм Дисциплінарного статуту ЗСУ та Порядку №608, наведеним вище.

Принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, закріплений у статті 9 КАС України, передбачає, що суд розглядає справу на підставі доказів, поданих учасниками справи. Позивач, заперечуючи факт сп`яніння та правомірність дій відповідача, не надав альтернативних доказів або обґрунтованих заперечень, які б ставили під сумнів доказову базу відповідача.

Таким чином, суд констатує, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, а саме перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння, є доведеним. Дії відповідача щодо проведення службової перевірки, встановлення обставин справи та притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді «зауваження» вчинені в межах повноважень, у спосіб, що передбачений законодавством, та з дотриманням строків. Рішення про утримання премії та додаткової винагороди не є дисциплінарним стягненням, а є прямим наслідком вчиненого проступку, передбаченим відомчими нормативно-правовими актами, що регулюють порядок виплати грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ є правомірним, а позовні вимоги необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, відповідно до статті 139 КАС України, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 77, 242-246, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

1. В позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено 29 липня 2025 року.

Суддя Коморний О.І.