Справа № 120/17419/24
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 липня 2025 р. Справа № 120/17419/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Комара Павла Анатолійовича,

за участю:

секретаря судового засідання: Левчук Вікторії Олександрівни

представника позивача: Лісовенка Дмитра Ігоровича

представника відповідача: Левенця Анатолія Васильовича

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Головного управління Національної поліції в Одеській області

про: визнання протиправними та скасування наказів

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів.

В обґрунтування позовних вимог адвокатом позивача зазначено, що дії відповідача щодо винесення наказів про відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків, про застосування дисциплінарних стягнень до позивача та його звільнення, прийняті з порушенням встановлених норм та правил. Останній також зазначив, що позивач не погоджується з встановленими обставинами службового розслідування та його результатами, вважає їх безпідставними та такими, що спотворюють дійсні обставини.

Ухвалою суду від 06.01.2025 року, адміністративний позов залишено без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення строку звернення з вказаним позовом до суду та доказів поважності причин його пропуску.

У визначений судом строк від позивача на адресу суду надійшла заява про поновлення строку звернення до суду, в якій останній вказує, що в період з 25.11.2024 по 29.11.2024 позивач мав тимчасову непрацездатність, про що свідчить медичний висновок №3РАА-43РТ-СР3М-КННТ від 25.11.2024 та лист його сімейного лікаря ФОП ОСОБА_2 від 29.11.2024 №012-29/11, у зв`язку з чим просить хворобу визнати поважною причиною пропуску строку звернення ним до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду про повернення позовної заяви від 23.01.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 22.11.2024 №1863 про відсторонення поліцейських від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування в частині, що стосується ОСОБА_1 , повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою від 23.01.2025 року судом відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Витребувано у Головного управління Національної поліції в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів, що стали підставою для прийняття спірних наказів.

На адресу суду від представника відповідача 06.02.2025 надійшло клопотання про перехід із спрощеного позовного провадження в загальне позовне провадження з викликом сторін по справі №120/17419/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Одеській області від 22.11.2024 №1863 від 12.12.2024 №3127 від 12.12.2024 №1965, аргументуючи це тим, що у висновку службового розслідування встановлено, що вказана подія набула суспільного резонансу та негативно вплинула на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

На виконання вимог ухвали суду від 23.01.2025 року представником відповідача подано до суду клопотання про долучення доказів по справі №120/17419/24 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Одеській області від 22.11.2024 №1863 від 12.12.2024 №3127 від 12.12.2024 №1965 о/с та стягнення судових витрат, що стали підставою для прийняття спірних наказів.

11.02.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що Головним управлінням Національної поліції в Одеській області належним чином з`ясовано обставини, які мали значення для прийняття спірних рішень, наведено мотиви, з яких зроблено висновки про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази, відтак правомірно обрано позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з поліції, адже вчинений позивачем проступок є таким, що негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства. Відтак, відповідач вважає, що такий захід дисциплінарного впливу застосовано обґрунтовано, розсудливо, пропорційно, тобто з урахуванням балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований. Зазначає, що висвітлення вказаної інформації у засобах масової інформації могло набути суспільного резонансу та негативно вплинути на рівень довіри населення до поліції та авторитет Національної поліції України в цілому.

Дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що полковник поліції ОСОБА_3 , використовуючи своє службове становище та владні повноваження, безпідставно користувався 22.11.2024 службовим автомобілем «SKODA RAPID», н.з. НОМЕР_1 , у особистих (неслужбових) цілях, під керуванням капітана поліції ОСОБА_4 , чим перешкоджав останньому виконувати його службові обов`язки у складі СОГ. Водночас встановлено, що полковник поліції ОСОБА_3 ввів в оману підлеглого, щодо виконання ним у цей час службових обов`язків з перевірки оперативної інформації. Вказані дії полковника поліції ОСОБА_5 призвели до завдання збитків державі у вигляді: безпідставно витрачених паливно-мастильних матеріалів, настання тяжких наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень капітану поліції ОСОБА_6 , внесення з цього приводу відомостей до ЄРДР, а також оприлюднення інформації за вказаним фактом у засобах масової інформації, що негативно вплинуло на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Відповідач вказує, що службовим розслідуванням був підтверджений факт вживання полковником поліції ОСОБА_7 21.11.2024 алкогольних напоїв, а також його поява на робочому місці 22.11.2024 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Зазначає, що під час проведення службового розслідування полковник поліції ОСОБА_3 відмовлявся надавати дисциплінарній комісії окремі відомості, що стосуються вказаної події, чим перешкоджав роботі дисциплінарної комісії. Відповідач стверджує, що ОСОБА_3 неналежно виконував свої службові обов`язки, не вживав відповідних заходів щодо організації роботи з розкриття вчинених на території обслуговування злочинів, не здійснював дієвого контролю за діями підлеглих, що негативно вплинуло на забезпечення реалізації покладених на підрозділи Національної поліції завдань з боротьби зі злочинністю за підсумками роботи 10 місяців 2024 року, а також неналежно організовував проведення профілактичної роботи щодо недопущення порушень службової дисципліни.

Відповідач акцентує увагу суду на те, що факт відмови від проходження освідування та подальше направлення для здійснення освідування ОСОБА_1 , зафіксоване актом від 22.11.2024 о 09 год. 26 хв., де ОСОБА_1 поставив свій підпис в графі відмови від проходження освідування та направленням «поліцейського (працівника) на освідування (огляд) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у зв`язку з підозрою в перебуванні в такому стані на службі (робочому місці)» від 22 листопада 2024 року вих.55/3457.

11.02.2025 представником відповідача подано заяву про виклик в якості свідків по справі №120/17419/24 за позовом ОСОБА_1 : т.в.о заступника начальника відділу підтримка УГІ ГУНП в Одеській області майора поліції Болюха Андрія Віталійовича, інспектора відділу підтримки УГІ ГУНП в Одеській області підполковника поліції Драчевського Ігоря Володимировича, старшого інспектора з особливих доручень відділу підтримки УГІ ГУНП в Одеській області майора поліції Никитюка Віталія Олександровича, інспектора відділу підтримки УГІ ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Швеця Сергія Олександровича, заступника начальника ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області підполковника поліції Флорова Віталія Дмитровича.

Представником позивача 24.02.2025 року подано до суду відповідь на відзив, в якій останній заперечує проти аргументів відповідача. Наголошує на тому, що посилання відповідача на будь-які обставини про порушення позивачем п.14 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України є безпідставними, а будь-які докази неналежними, адже не містять предмету доказування, оскільки позивач не притягався до відповідальності відповідачем за перебування під час несення служби у стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не були посадовими особами ГУНП в Одеській області, та є такими, що не мали права на проведення будь-яких дій відносно посадової особи ГУНП в Одеській області, а саме заступника начальника управління поліції начальника кримінальної поліції ОРУП №1 ГУНП в Одеській області. Звертає увагу суду на тому, що порядок проходження працівниками (поліцейськими) Національної поліції медичних оглядів на стан сп`яніння, що перебувають в такому стані на робочому місці (службі) законодавчо неунормований, а існуючий порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, затверджений спільним наказом МВС і МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735 не застосовується для процедури огляду працівників на стан алкогольного сп`яніння.

Представник позивача акцентує увагу, що своїми діями позивач, виходячи з ситуації в якій він опинився, зберіг життя та здоров`я капітану поліції ОСОБА_6 . Службовою характеристикою від 04.12.2024 вказано, що ОСОБА_1 нормативні акти, які регламентують діяльність Національної поліції вивчив, має достатні для своєї посади знання та загальну культуру, діючих дисциплінарних стягнень не має, по службі характеризується позитивно, позивач фізично розвинений добре, у стройовому відношенні підтягнутий, табельною зброєю та прийомами самозахисту володіє впевнено. Відомістю ознайомлення особового складу відділу кримінальної поліції Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області підтверджується, що позивач ознайомлював свій особовий склад з вимогами нормативно-правових актів, що стосується дотримання ними службової дисципліни.

Представник позивача вказує, що порушення ОСОБА_1 пункту 7 розділ IV Наказу МВС України від 07.11.2018 №893 та частин 5, 6 статті 15 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", що стосуються перешкоджанню ОСОБА_1 в проведенні службового розслідування, спростовуються його матеріалами, в яких містяться пояснення ОСОБА_1 , що були надані 02.12.2024 (в період проведення службового розслідування), члену адміністративної комісії старшому інспектору ВСР УГІ ГУНП в Одеській області капітану поліції ОСОБА_12 . Згідно таких пояснень, ОСОБА_1 надав відповідь на кожне поставлене йому запитання. Відтак, вважати такі дії ОСОБА_1 перешкоджанням у проведенні службового розслідування неможливо. Зауважує, що відмовою давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначено законодавством України не є перешкоджанням проведенню службового розслідування. Це конституційне право кожної особи.

У відповіді на відзив зазначено, що очевидною і пріоритетною ціллю для ОСОБА_13 було надання невідкладної допомоги своєму колезі-працівнику поліції для збереження його життя, що є також спростуванням порушення ОСОБА_1 обов`язку позивача невідкладно повідомити за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» про подію, що відбулась в ніч з 21.11.2024 на 22.11.2024 та порушення позивачем комендантської години.

Зазначається, що порушення ОСОБА_1 п.4.1. Правил внутрішнього (трудового) розпорядку відповідача не відповідає дійсності та спростовується витягом з листування в месенджері, де безпосередньому керівнику ОСОБА_14 повідомлялось про погіршення стану здоров`я, а згодом підтверджується і листом сімейного лікаря від 29.11.2024 №012-29/11 (в матеріалах службового розслідування), де вказано, що лікарем був сформований електронний медичний висновок про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 на період з 22.11.2024 по 29.11.2024, що підтверджує і керівник позивача - полковник ОСОБА_15 у своїх поясненнях, що містяться у матеріалах службового розслідування.

Представник позивача вказує, що застосовуючи до позивача такий суворий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади за порушення службової дисципліни, відповідач не врахував наступні обставини: тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо. Вважає, що до позивача за неналежний контроль за додержанням службової дисципліни підлеглими застосовано неспіврозмірний вид дисциплінарного стягнення. Крім того, звільнення за порушення Присяги може мати місце тоді, коли поліцейський скоїв провину проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього, як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Припинення служби за порушення Присяги застосовується в крайніх випадках, коли дисциплінарний проступок містить ознаки такого порушення і заходи дисциплінарного стягнення, на переконання уповноваженої особи вирішувати питання про відповідальність посадової особи, є недостатніми чи попереднє їх вживання не дало бажаного результату.

Акцентується увага суду на те, що очевидну подію, яка полягала в тому, що позивач доставив пораненого колегу до закладу охорони здоров`я чим, імовірно, врятував йому життя виклали так, що при цьому позивач «порушив» близько двадцяти норм та правил, які встановлені службовим розслідуванням.

У відповіді на відзив також вказано, що оскільки сторона позивача не мала можливості цілковито сформувати правову позицію до вивчення матеріалів відзиву, до позовної заяви не могли бути долучені докази, що додатково долучаються до відповіді на відзив.

Представником позивача 05.03.2025 року було подано до суду заперечення на заяву про виклик свідків.

Представником відповідача 06.03.2025 року подано до суду заперечення на відповідь на відзив, де останній у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 по справі №120/17419/24 за позовом до ГУНП в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів ГУНП в Одеській області від 22.11.2024 №1863 від 12.12.2024 №3127 від 12.12.2024 №1965 о/с та стягнення судових витрат відмовити в повному обсязі. Звертає увагу суду на те, що саме позивач наразив життя свого підлеглого на небезпеку своїми незаконними діями, а саме використав своє службове становище аби підлеглий довіз його та його друга в стані алкогольного сп`яніння додому, в результаті чого, підлеглий отримав вогнепальне поранення. Тобто, на переконання представника відповідача, вказане свідчить зовсім не про намагання зберегти життя.

Вказано, що відповідно пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 № 100, поліцейський незалежно від місця свого перебування в разі виявлення або отримання інформації про кримінальне правопорушення та іншу подію, чи звернення до нього громадян із заявою (повідомленням), невідкладно повідомляє про це за скороченим номером екстреного виклику поліції «102» і зобов`язаний ужити заходів щодо запобігання правопорушенню, його припиненню, рятуванню людей, наданню допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення та охорони місця події.

У судовому засіданні 06.03.2025 усною ухвалою із занесенням до протоколу судового засідання судом відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача у судовому засіданні надав свої пояснення стосовно предмету спору та просив суд адміністративний позов задовольнити повністю.

26.03.2025 року у судовому засіданні приведено до присяги та вислухано свідків по справі: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 .

Так, свідок ОСОБА_16 пояснив, що приблизно о 23:00-01.00 год., його було повідомлено про настання надзвичайної події. Наголошує, що йому стало відомо, що саме ОСОБА_21 за вказівкою ОСОБА_5 відвозив позивача додому зі слів свого керівника. Зазначив, що у ОСОБА_5 був характерний запах алкоголю та почервоніння очей, однак останній відмовився пройти освідування для встановлення факту перебування у стані алкогольного сп`яніння. Пропозицію пройти освідувнаня позивачу було запропоновано зранку при виході ОСОБА_22 на робоче місце.Свідок підтверджує той факт, що саме ОСОБА_3 доставив ОСОБА_4 до лікарні після поранення. Наголошує, що на нараді, котра відбулась зранку, позивач поводив себе адекватно.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що 22.11.2024 року прибувши на роботу, від керівництва надійшла інформація про подію, яка відбулася. Для з`ясування обставин виїхав до РУП №1. Надалі, він із колегами прибув до кабінету начальника РУП №1, де відбувалась нарада. Прибули вони до кабінету керівника з метою встановлення обставин події за участю ОСОБА_5 , за усною вказівкою керівництва. Працівники поліції попросили ОСОБА_5 вийти поспілкуватися в приймальні і продовжили спілкування близько 09:00 ранку по обставинах справи. Під час спілкування, працівниками поліції було виявлено ознаки сп`яніння ОСОБА_5 . Надалі, вони запропонували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, так як були певні ознаки такого, зокрема: запах із ротової порожнини і почервоніння очей. ОСОБА_3 відмовився пройти освідування, про що поставив підпис в акті. Так, в подальшому працівники поліції вже спілкувались з іншою особою, який був з ОСОБА_7 разом тієї ночі. Зазначив, що позивач вказав, що розуміє всю ситуацію, готовий був взяти вину на себе. Вказав, що за словами ОСОБА_5 , останній відмовився від проходження освідування, оскільки був втомлений і йому не дали відпочити. Зазаначив, що позивач вказував, що своїми діями врятував життя, але яким чином - не пояснював. Також наголосив, що результатам службового розслідування довіряє.

Свідок ОСОБА_18 пояснив, що приблизно о 01:00 год. 22.11.2024 надійшло повідомлення від чергового частини, що поліцейського доставили до лікарні із вогнепальним пораненням. Потім надійшла вказівка прибути до відділу поліції №5. Свідок побачив позивача, який був уже у підрозділі. Запропонував ОСОБА_23 надати пояснення, яким чином поліцейський отримав вогнепальне поранення і пройти тест на вживання спиртних напоїв, на що отримав відмову. Також, ОСОБА_3 відмовився надати будь-які пояснення з приводу події. Свідок зазаначив, що ознаки алкогольного сп`яніння не фіксувались документами, акту складено не було. Відомова пройти освідування також не підкріплювалась будь-якими актами. Свідок зазначає, що при розмові з позивачем, останній казав, що зробив все що було в його силах, аби врятувати життя. Зранку свідок поїхав до лікарні і провів бесіду з поліцейським ОСОБА_24 , якого вже було прооперовано. Поліцейський розповів про те, що він 21.11.2024 заступив на добове чергування. У ніч на 22.11.2024 йому зателефонував ОСОБА_3 (приблизно 00:05-00:10 год.) і звернувся з проханням, у зв`язку із тим що діяла коменданська година забрати його з одного місця і відвезти до іншого. ОСОБА_21 взяв службове авто і нікого не повідомивши сів за кермо і вирушив на адресу вказану ОСОБА_7 . По прибуттю він побачив позивача і невідомого йому чоловіка. Прудиус сів на пасажирське місце спереду, а невідома особа сів ззаду. Невідомиий чоловік під час руху авто відкрив двері і вистрибнув з нього. ОСОБА_21 зупинив авто, ОСОБА_3 вийшов і направився до чоловіка, щоб надати допомогу. Так само вчинив і ОСОБА_21 , однак, коли він підійшов, невідомий чоловік дістав предмет, схожий на пістолет і пролунав постріл. Після цього невідомий чоловік втік. Чоловік, який стріляв - втік дворами (свідок намагався з`ясувати куди, але не втішно). Далі ОСОБА_21 впав, а ОСОБА_3 заніс його до авто і завіз до лікарні. Свідок зазначає, що справа набула суспільного резонансу, адже були негативні чутки про роботу Національної поліції та пости в медіа.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що 22.11.2024 року йому стало відомо, що в управлінні №1 поранено працівників поліції і до цієї події, можливо, причетний ОСОБА_3 . Від керівника надійшла усна вказівка - перевірити чи позивач не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Працівниками поліції було здійснено виїзд до відділу №1, де в той час у керівника підрозділу відбувалась нарада. Працівники поліції викликали ОСОБА_5 для з`ясування обставин події. Під час спілкування, від ОСОБА_5 було чутно запах алкоголю. Йому було запропоновано пройти освідування на місці або в медичному закладі, на що він відмовився. Працівниками поліції було складено акт про відмову.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що 22.11.2024 йому стало відомо про подію, за якою поліцейський отримав вогнепальне поранення. За вказівкою керівництва, свідком було здійнено виїзд до управління поліції №1. Підстава виїзду - встановлення детальних обставин, що призвели до події за участю поліцейського. Також була інформація, що можливо, позивач перебуває на службі у стані алкогольного сп`яніння. Працівники поліції зайшли до кабінету керівника, де відбувалась нарада і запропонували ОСОБА_25 вийти до приймальні для з`ясування обставин справи. Під час спілкування, як стверджує свідок, у позивача були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю та почервоніння очей. На підставі цього ОСОБА_25 було запропоновано пройти освідування за допомогою драгеру, на що той відмовився. Далі працівники поліції запропонували пройти освідування у медичному закладі, втім позивач знову відмовився. Після цього до приймальні було запрошено заступника начальника ОСОБА_26 , і у його присутності ОСОБА_25 було ще раз запропоновано пройти освідування за допомогою драгера і у медичному закладі. Позивач відмовився від проходження освідування.

Надалі, у судовому засіданні було оголошено перерву у зв`язку із закінченням відведеного часу на розгляд справи.

Судове засідання, що було призначено на 16.04.2025 о 13:00 год не відбулося у зв`язку із оголошенням на території Вінницької області сигналу "Повітряна тривога". Наступне судове засідання у справі призначено на 30.04.2025 о 13:00 год.

16.04.2025 року через відділ прийому суду представник відповідача подав додаткові пояснення в яких зазначив, що ГУНП в Одеській області було поінформовано про те, що за кермом автомобіля, який доставив потерпілого до лікарні, була особа, яка знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, тому з метою подальшої оцінки та виявлення особи, яка могла керувати транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, позивачу було запропоновано прийти освідування на стан алкогольного сп`яніння.

У судовому засіданні 30.04.2025 оголошено перерву у зв`язку із закінченням відведеного часу на розгляд справи.

У судовому засіданні 24.06.2025 оголошено перерву за клопотанням представника позивача.

Судове засідання 01.07.2025 відкладено за клопотанням представника позивача.

15.07.2025 від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, понесених позивачем, в тому числі і професійну правничу допомогу.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

Керівництву Головного управління надійшла доповідна записка УГІ ГУНП в Одеській області від 22.11.2024 №55/3461, щодо можливого порушення службової дисципліни окремими посадовими особами Одеського РУП №1 ГУНП в області, що призвело до нецільового використання службового автотранспорту ГУНП в області, отримання вогнепального поранення старшим оперуповноваженим відділу кримінальної поліції ОРУП №1 ГУНП в області капітаном поліції ОСОБА_24 , висвітлення вказаної події в засобах масової інформації, що набуло суспільного резонансу, ймовірної безпідставної відсутності на службі 22.11.2024 заступника начальника цього ж відділу майора поліції ОСОБА_27 , перебування цього ж дня на службі з ознаками алкогольного сп`яніння заступника начальника управління поліції - начальника кримінальної поліції ОРУП №1 ГУНП в області полковника поліції ОСОБА_5 , а також для вивчення їх службової діяльності та ефективності проведення відповідної профілактичної роботи керівництвом ВКП ОРУП №1 ГУНП в області

З метою перевірки зазначених відомостей наказом ГУНП від 22.11.2024 № 2958 призначено це службове розслідування (зі змінами, внесеними наказом ГУНП в області від 27.11.2024 № 3005 та термін проведення якого наказом ГУНП від 06.12.2024 № 3093 продовжено до 20.12.2024)

На підставі пунктів 1, 2 розділу ІІІ Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, частини другої статті 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, та частини першої статті 70 Закону України «Про Національну поліцію», наказом ГУНП від 22.11.2024 № 1863 о/с полковника поліції ОСОБА_5 та майора поліції ОСОБА_27 було відсторонено від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що 21.11.2024, відповідно до затвердженого графіку, старший оперуповноважений відділу кримінальної поліції Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_28 заступив на добове чергування у складі слідчо-оперативної групи цього ж районного управління поліції.

Близько опівночі цього ж дня, полковник поліції ОСОБА_3 зателефонував капітану поліції ОСОБА_6 та попросив його прибути за наступною адресою: Масив Радужний, 1а, с. Лиманка Одеської області для транспортування його і свого товариша гр. ОСОБА_29 .

22.11.2024 о 00:12 год. капітан поліції ОСОБА_21 залишив місце несення служби (приміщення ОРУП № 1 ГУНП в області) та о 00:20 год. виїхав з території вказаного районного управління поліції на службовому автомобілі «SKODA RAPID», (номерні знаки НОМЕР_1 ), на якому були встановлені неналежні йому номерні знаки НОМЕР_2 , та приблизно о 00:30 год. прибув за вищевказаною адресою.

Приблизно о 00:40 год., гр. ОСОБА_30 зненацька відчинив задні праві двері та вистрибнув з автомобіля. Одразу після цього, капітан поліції ОСОБА_21 зупинив автомобіль та спільно з полковником поліції ОСОБА_7 вийшов з нього. ОСОБА_3 направився до гр. ОСОБА_29 та допоміг йому підійнятись. До них одразу підійшов капітан поліції ОСОБА_21 . В цей час, гр. ОСОБА_30 випрямився, направив на поліцейського пістолет та здійснив постріл у бік капітана поліції ОСОБА_4 , спричинивши останньому вогнепальне поранення, після чого втік з місця події у невідомому напрямку.

Полковник поліції ОСОБА_3 сів за кермо службового автомобілю та самостійно доставив капітана поліції ОСОБА_4 до Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня № 10» Одеської міської ради, де останньому було надано медичну допомогу та встановлено діагноз: «Вогнепальне кульове поранення, сліпе поранення правої половини грудної клітини та правого плеча з переломом струйної шийки правої плечової кістки із помірним зміщенням відламків та наявного інородного тіла в ділянці правого плечового суглобу, закритий перелом Н/З правої плечової кістки зі зміщенням відламків. Травматична контузія третього сегменту правої легені».

О 00:45 год., полковник поліції ОСОБА_3 повідомив телефонним зв`язком про вказану подію майору поліції ОСОБА_31 .

Цього ж дня за вказаним фактом слідчим відділенням відділу поліції № 5 ОРУП № 1 ГУНП в області внесено відомості до ЄРДР № 0000879 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 15 частини першої статті 115 КК України.

Під час проведення службового розслідування, опитаний підполковник поліції ОСОБА_32 зазначає, що під час спілкування з працівниками УГІ ГУНП в області полковник поліції ОСОБА_3 від надання будь-яких пояснень щодо обставин вказаної події категорично відмовився. Крім того, зранку 22.11.2024, за словами опитуваного, ОСОБА_3 знаходився на робочому місці з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкіряного покриву обличчя.

Опитані під час проведення службового розслідування майори поліції ОСОБА_33 , ОСОБА_9 та старший лейтенант поліції ОСОБА_10 надали аналогічні відомості, викладені у поясненні підполковника поліції ОСОБА_34 .

На пропозицію працівників УГІ ГУНП в області пройти відповідний огляд за допомогою газоаналізатору «Drager Alcotest 6820» або в медичному закладі останній категорично відмовився, пояснюючи це тим що не спав добу та не був вдома. Факт відмови від проходження освідування та подальше направлення ОСОБА_1 зафіксоване актом від 22.11.2024 о 09 год. 26 хв., де ОСОБА_1 поставив свій підпис в графі відмови від проходження освідування та направленням «поліцейського (працівника) на освідування (огляд) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння у зв`язку з підозрою в перебуванні в такому стані на службі (робочому місці)» від 22 листопада 2024 року вих. 55/3457.

Опитаний з цього приводу заступник начальника ОРУП № 1 ГУНП підполковник поліції ОСОБА_11 зазначає, що 22.11.2024 приблизно о 08:30 год. він прибув до службового кабінету полковника поліції ОСОБА_35 , де відбувалася ранкова нарада керівного складу, а потім відеоселекторна нарада, на яких був присутній і полковник поліції ОСОБА_3 , у якого були помітні ознаки алкогольного сп`яніння.

Опитані під час проведення службового розслідування майор поліції ОСОБА_36 та лейтенант поліції ОСОБА_37 зазначають, що вони дійсно бачили ввечері 21.11.2024 полковника поліції ОСОБА_5 , при цьому у останнього вбачалися окремі ознаки алкогольного сп`яніння.

Опитаний в межах службового розслідування капітан поліції ОСОБА_21 вказав, що приблизно о 00:10 22.11.2024 він знаходився в управлінні поліції на своєму робочому місці, коли йому зателефонував старший прямий керівник - полковник поліції ОСОБА_3 та наказав взяти службовий автомобіль та приїхати до ЖМ "Радужний", нібито з метою перевірки оперативної інформації. Прибувши за вказаною адресою, він побачив на місці полковника поліції ОСОБА_5 разом з раніше незнайомим йому чоловіком, який не представився та сів на заднє сидіння службового автомобіля, в той час ОСОБА_3 сів на переднє пасажирське сидіння.

Опитаний зазначає, що на початку руху він почув звук схожий на звук спрацювання пістолетного затвору, однак не надав цьому значення. Під час руху автомобіля невідомий відчинив задні двері та вистрибнув на ходу. Зупинивши автомобіль, опитаний разом з полковником поліції ОСОБА_7 направилися до вказаного чоловіка. Вони поцікавилися чи в нього все добре, коли невідомий дістав з чоловічої сумки через плече предмет, зовні схожий на пістолет, та здійснив з нього один постріл у бік капітана поліції ОСОБА_4 .

Далі, як зазначає капітан поліції ОСОБА_21 , невідомий втік з місця події, в той час як полковник поліції ОСОБА_3 на вказаному службовому автомобілі доставив пораненого до КНП "МКЛ № 10" ОМР.

Полковник полції ОСОБА_3 з цього приводу повідомив, що 21.11.2024 з 08:00 год. до 18:30 год. він знаходився на робочому місці. В подальшому, після закінчення робочого часу, опитаний зустрівся зі своїм товаришем по службі на ім`я ОСОБА_38 , з яким разом проходили службу у Збройних силах України у 2023 році. Далі, цього ж вечора, як вказав опитаний, після 19:00 год. вони вдвох вирішили повечеряти у кафе «LUG», що розташоване у ЖМ «Радужний». У вказаному закладі вони їли та спілкувалися, де як зазначає полковник поліції ОСОБА_3 , особисто він алкогольні напої не вживав, а чи вживав їх ОСОБА_38 - не пам`ятає.

Водночас, полковник поліції ОСОБА_3 не зміг нічого пояснити з приводу знаходження з ними того вечора його підлеглих майора поліції ОСОБА_27 та лейтенанта поліції ОСОБА_39 , адже вважає, що це не стосується обставин події.

Після знаходження у вказаному закладі, як пояснив опитаний, ОСОБА_38 повідомив його, що має оперативну інформацію стосовно особи, яка ймовірно зберігає вогнепальну зброю та мешкає в районі Французького бульвару у м. Одесі. У зв`язку з цим, полковник поліції ОСОБА_3 зателефонував черговому оперуповноваженому капітану поліції ОСОБА_6 та попросив його прибути до ЖМ «Радужний», для перевірки оперативної інформації. Чи зазначав опитаний в телефонній розмові, про необхідність використання для цього службового автотранспорту, нібито не пам`ятає.

О 00:30 год. 22.11.2024, як пояснив опитаний, капітан полії ОСОБА_21 прибув на службовому автотранспорті «SKODA RAPID». Як зазначив полковник поліції ОСОБА_3 , приблизно о 00:40 год., під час руху автомобілем площею 10-го квітня у м. Одеса (орієнтовно між з`їздами на АДРЕСА_1 ), він почув як відчинилися задні праві двері автомобіля та побачив як ОСОБА_38 вистрибнув з автомобіля на ходу. Одразу після цього, як зауважив опитаний, капітан поліції ОСОБА_21 зупинив автомобіль за його командою та вони спільно вийшли з нього. У цей час, опитуваний почув як пролунав звук схожий на постріл та крик капітана поліції ОСОБА_4 . Хто саме здійснював постріл, опитаний не помітив. Далі, як пояснює полковник поліції ОСОБА_3 , уся його увага була прикута до капітана поліції ОСОБА_4 , якому він намагався надати допомогу. ОСОБА_40 в цей час зник ОСОБА_38 , опитаний нібито не бачив. Згодом, як пояснив полковник поліції ОСОБА_3 , він доставив капітана поліції ОСОБА_4 до КНП «Міська клінічна лікарня № 10» Одеської міської ради. Яким саме чином він це зробив, опитаний пояснювати відмовився. В медичному закладі опитаний передав капітана поліції ОСОБА_4 лікарям та залишився на території лікарні.

На підставі викладеного дисциплінарна комісія дійшла висновку, що полковник поліції ОСОБА_3 вчинив грубий дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 ЗУ "Про Національну поліцію", пунктів 1, 2, 4, 6, 9, 10, 13, 14 частини 3 статті 1, пунктів 7, 8 частини 1 статті 3, частин 5, 6 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 22 ЗУ "Про запобігання корупції", пункту 7 розділу ІV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, пункту 2 розділу ІІІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, підпункту 1 пункту 1 Розпорядження Одеської обласної військової адміністрації від 28.02.2023, пункту 4.1 розділу IV Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, підпунктів 2, 3, 2.2, 2.26, 2.49 розділу 2 Посадової інструкції, що виразилося у недотриманні положень законів України та інших НПА, які регламентують діяльність поліції, безпідставному користуванні 22.11.2024 службовим автомобілем «SKODA RAPID» у особистих (неслужбових) цілях, під керуванням капітана поліції ОСОБА_4 , порушенні вимог комендантської години без службової необхідності, перешкоджанні останньому виконувати його службові обов`язки у складі СОГ, що спричинило настання тяжких наслідків та завдало шкоди авторитету органів Національної поліції з боку суспільства, неповідомленні про виявлене правопорушення за скороченим номером екстреного виклику поліції "102", появі на робочому місці о 09:26 год. 22.11.2024 з ознаками алкогольного сп`яніння, неповідомленні 25.11.2024 належним чином безпосереднього керівника про обставини відкриття лікарняного, перешкоджанні на несприянні проведенню службового розслідуванню, неналежному виконанні своїх службових обов`язків щодо організації роботи з розкриття вчинених на території обслуговування злочинів, не здійсненні дієвого контролю за діями підлеглих, що негативно вплинуло на забезпечення реалізації покладених на підрозділи Національної поліції завдань з боротьби зі злочинністю за підсумками роботи 10 місяців у 2024 році.

Дисциплінарною комісією встановлено обставину, що обтяжує відповідальність полковника поліції ОСОБА_5 , передбачена підпунктом 4 пункту 6 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а саме настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку. Водночас обставин, що пом`якшують його відповідальність дисциплінарною комісією не встановлено.

22.11.2024 позивача ознайомили з наказом полковника поліції ОСОБА_41 від 22.11.2024 №1863 про відсторонення його від виконання службових обов`язків на період службового розслідування.

12.12.2024 позивач за викликом відповідача, прибув до його адміністративної будівлі, де його було ознайомлено з наказом від 12.12.2024 №1327 про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та наказом від 12.12.2024 №1965 о/с про звільнення позивача за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції.)

З зазначеними встановленими обставинами службового розслідування та його результатами, позивач не погоджується, вважає їх безпідставними та такими, що спотворюють дійсні обставини, а тому просить суд визнати їх протиправними та скасувати.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" (далі - Закон), Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі - Статут), Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893) та Положенням про дисциплінарні комісії в Національній поліції України (далі - Положення №893), затвердженими наказом МВС України від 07.11.2018 № 893 "Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України".

Відповідно до ст. 8 Закону поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Статтею 18 Закону визначено, що поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно з ст. 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Пунктами 1, 2 статті 18 Закону №580 передбачено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» №2337-VIII від 15.03.2018 (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно дефініції, наведеної у ч.1, 2 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до ч.1 ст.13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Статтею 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з вказаним Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених КУпАП. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з вказаним Статутом.

Згідно ст.12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає у порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом ч.1, 2 ст.13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Частиною третьою статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту, підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Частиною шостою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

У разі вчинення поліцейським більше двох дисциплінарних порушень проводиться одне службове розслідування. Якщо протягом проведення службового розслідування поліцейським вчинено інший дисциплінарний проступок, розпочинається нове службове розслідування (ч.7 ст.14 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч.8, 9, 10 ст.14 Дисциплінарного статуту, у разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких вже проводиться службове розслідування, така скарга долучається до матеріалів службового розслідування. У разі надходження скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо яких є висновок дисциплінарної комісії, такі скарги не розглядаються, якщо не містять інформації, яка не була досліджена під час проведення службового розслідування. Про відмову у розгляді скарги заявник інформується у десятиденний строк. Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відтак, поліцейський може бути підданий дисциплінарному стягненню не інакше, як за вчинення дисциплінарного проступку, факт вчинення якого має бути встановлено та доведено в ході проведеного службового розслідування, проведеного з дотриманням встановленої процедури.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807) було затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі - Порядок №893), який визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Відповідно до п.1 розділу ІІ Порядку №893, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно п.2 розділу ІІ Порядку №893, службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про :

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення;

повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку;

надходження подання спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції або припису Національного агентства з питань запобігання корупції, в якому міститься вимога щодо проведення службового розслідування з метою виявлення причин та умов, за яких стало можливим учинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення чи невиконання вимог Закону України Про запобігання корупції;

ознаки дисциплінарного проступку, що призвів до загибелі або поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського під час виконання ним службових повноважень;

недотримання підстав та порядку застосування або використання вогнепальної зброї, спеціальних засобів або заходів фізичного впливу;

недотримання норм кримінального процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування;

втрату поліцейським службового посвідчення та спеціального нагрудного знака (жетона), табельної, добровільно зданої чи вилученої зброї або боєприпасів, нагородної зброї, якщо вона зберігалася в територіальному органі поліції чи його територіальному (відокремленому) підрозділі, а також закладі, установі Національної поліції України, що належать до її управління (далі - органі (підрозділ, заклад, установа) поліції), а також втрату спеціальних засобів поліцейським чи відсутність їх в органі (підрозділі, закладі, установі) поліції, матеріалів досудового розслідування, справ оперативного обліку та справ про адміністративні правопорушення, речових доказів, а також тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження;

розголошення конфіденційної, таємної, службової або іншої інформації, яка містить таємницю, що охороняється законом;

порушення законодавства України у сфері фінансово-господарської діяльності органів поліції, а також установ, які належать до сфери управління Національної поліції України, виявлені під час ревізій або перевірок, внутрішніх аудитів;

перебування поліцейського на роботі (службі) у стані алкогольного сп`яніння або стані, викликаному вживанням наркотичних чи інших одурманюючих засобів, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції;

приховування від обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні та адміністративні правопорушення, які були відомі поліцейському, але не отримали реєстраційного номера або не були зафіксовані ним у встановленому законодавством України порядку;

здійснення поліцейським дискримінації за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовною або іншими ознаками в будь-якій формі, а також сексуальних домагань.

Проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків (п. 1 розділу V Порядку проведення службових розслідувань).

Відповідно до п.4 розділу V Порядку №893, службове розслідування має встановити :

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Пунктом 5 розділу VI Порядку №893 передбачено, що у резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначається висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування;

вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку;

відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством;

запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Пунктом 10 розділу VI Порядку №893 передбачено, що у разі надходження до керівника органу поліції вищого рівня скарги на рішення, дії чи бездіяльність поліцейського, щодо якого є висновок службового розслідування, якщо в ній містяться відомості, які не були досліджені під час проведення службового розслідування, чи безпосереднього виявлення таких відомостей уповноважений керівник органу поліції вищого рівня призначає нове службове розслідування за такими відомостями, проведення якого доручається дисциплінарній комісії органу поліції вищого рівня.

З матеріалів справи встановлено, що 22.11.2024 начальником УГІ ГУНП в області майором поліції І. Прібиловим керівництву ГУНП подано доповідну записку (вих. УГІ ГУНП № 55/3461) та запропоновано призначити службове розслідування. З метою перевірки зазначених відомостей наказом ГУНП від 22.11.2024 № 2958 призначено це службове розслідування (зі змінами, внесеними наказом ГУНП в області від 27.11.2024 № 3005 та термін проведення якого наказом ГУНП від 06.12.2024 № 3093 продовжено до 20.12.2024).

Отже, відповідач діяв у відповідності до наведених вище положень статті 14 Дисциплінарного статуту та пункту 1 розділу ІІ Порядку №893.

Також з обставин справи вбачається, що за результатом проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія встановила, що 22.11.2024 о 00:10 год. полковник поліції ОСОБА_3 після вживання алкогольних напоїв, під час дії комендантської години, зателефонував своєму підлеглому - капітанові поліції ОСОБА_6 , який перебував на добовому чергуванні у складі слідчо-оперативної групи. У розмові полковник поліції ОСОБА_3 , використовуючи своє службове становище та владні повноваження, наказав підлеглому залишити місце несення служби та прибути до нього на службовому автомобілі «SKODA RAPID», н.з. НОМЕР_1 , нібито у службових потребах. На виконання вказівки керівника, капітан поліції ОСОБА_21 прибув до визначеного місця, де в салон службового автомобіля сів полковник поліції ОСОБА_3 та його знайомий гр. С. Після цього, присутні вирушили за маршрутом, який указав полковник поліції ОСОБА_3 . Під час руху службового автомобіля, гр. ОСОБА_42 зненацька, з невідомих причин відчинив двері автомобіля та вистрибнув з нього. Після зупинки транспортного засобу, капітан поліції ОСОБА_21 наблизився у бік до останнього, який здійснив один постріл з невстановленої зброї, чим гр. ОСОБА_42 завдав поліцейському тілесних ушкоджень та втік з місця події.

Після вказаної події полковник поліції ОСОБА_3 , керуючи вищевказаним службовим автомобілем доставив капітана поліції ОСОБА_4 до КНП «Міська клінічна лікарня №10» Одеської міської ради, де останньому було надано медичну допомогу. Водночас, полковник поліції ОСОБА_3 не повідомив про виявлене правопорушення, очевидцем якого став за скороченим номером екстреного виклику поліції «102», не сприяв проведенню першочергових слідчих дій щодо встановлення місця знаходження гр.С, а також надалі перешкоджав проведенню службового розслідування з цього приводу.

Тієї ж доби о 09:26 год. полковник поліції ОСОБА_43 у робочий час перебував на службі з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови, й координації рухів; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя: поведінка, що не відповідає обстановці). Від пропозиції працівників УП ГУНП в області пройти відповідний огляд за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest 6820» або в закладі охорони здоров`я останній категорично відмовився, пояснюючи це тим, що не спав добу та не був вдома.

25.11.2024 полковник поліції ОСОБА_3 не вийшов на службу, повідомивши свого безпосереднього керівника про перебування на лікарняному. При цьому не надав інформації щодо медичного закладу, де був відкритий лікарняний, а також приблизного терміну лікування.

Установлено, що полковник поліції ОСОБА_43 неналежно виконував свої службові обов`язки щодо організації роботи з розкриття вчинених на території обслуговування злочинів не здійснював дієвого контролю за діями підлеглих, що негативно вплинуло на забезпечення реалізації покладених на підрозділи Національної поліції завдань з боротьби зі злочинністю за підсумками роботи протягом 10 місяців 2024 року.

В сукупності зібраних матеріалів службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що позивач вчинив грубий дисциплінарний проступок, що виразився в порушенні вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18, частини 1 статті 64 ЗУ "Про Національну поліцію", пунктів 1, 2, 4, 6, 9, 10, 13, 14 частини 3 статті 1, пунктів 7, 8 частини 1 статті 3, частин 5, 6 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 22 ЗУ "Про запобігання корупції", пункту 7 розділу ІV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, пункту 2 розділу ІІІ Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, абзаців 2, 3 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, підпункту 1 пункту 1 Розпорядження Одеської обласної військової адміністрації від 28.02.2023, пункту 4.1 розділу IV Правил внутрішнього (трудового) розпорядку ГУНП в Одеській області, підпунктів 2, 3, 2.2, 2.26, 2.49 розділу 2 Посадової інструкції, що виразилося у недотриманні положень законів України та інших НПА, які регламентують діяльність поліції, безпідставному користуванні 22.11.2024 службовим автомобілем «SKODA RAPID» у особистих (неслужбових) цілях, під керуванням капітана поліції ОСОБА_4 , порушенні вимог комендантської години без службової необхідності, перешкоджанні останньому виконувати його службові обов`язки у складі СОГ, що спричинило настання тяжких наслідків та завдало шкоди авторитету органів Національної поліції з боку суспільства, неповідомленні про виявлене правопорушення за скороченим номером екстреного виклику поліції "102", появі на робочому місці 0 09:26 22.11.2024 з ознаками алкогольного сп`яніння, неповідомленні 25.11.2024 належним чином безпосереднього керівника про обставини відкриття лікарняного, перешкоджанні на несприянні проведенню службового розслідуванню, неналежному виконанні своїх службових обов`язків щодо організації роботи з розкриття вчинених на території обслуговування злочинів, не здійсненні дієвого контролю за діями підлеглих, що негативно вплинуло на забезпечення реалізації покладених на підрозділи Національної поліції завдань з боротьби зі злочинністю за підсумками роботи 10 місяців у 2024 році.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність встановленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у вільний розсуд суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

Верховним Судом у постанові від 10.09.2020 у справі №360/4790/19 зроблено правовий висновок, що питання обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення, але при цьому необхідно враховувати певні обставини. Суд здійснює правову оцінку рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень за критеріями частини другої статті 2 КАС України, які є межею для дискреційних повноважень останніх. Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед у тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним в постанові від 20.12.2019 у справі №804/2054/17, застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Дисциплінарний статут НПУ доповнено розділом V згідно із Законом № 2123-IX від 15.03.2022. Особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану та особливості доведення до поліцейського наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності визначені ст.ст. 29, 30 Дисціплінарного статуту Національної поліції України, згідно яких, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 введено воєнний стан на території України з 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і триває до сьогодні.

Згідно зі статтею 26 Дисциплінарного статуту НПУ у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.

У разі повторного вчинення дисциплінарного проступку поліцейським протягом строку дії дисциплінарного стягнення у виді зауваження за результатами службового розслідування дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі застосування до поліцейського інших заходів дисциплінарного впливу, не пов`язаних із застосуванням дисциплінарного стягнення, прямий керівник посадової особи, яка призначила службове розслідування, має право переглянути це рішення шляхом видання наказу про притягнення цього поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Тобто дискреційні повноваження керівника, уповноваженого на застосування до поліцейського заходів дисциплінарного впливу, на час воєнного стану обмежені вказаною нормою права, яка визначає порядок накладення дисциплінарних стягнень від менш суворого до більш суворого виду дисциплінарного стягнення.

Разом з цим, аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями КК України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Саме по собі відтворення у висновку службового розслідування фабули кримінального правопорушення чи інших обставин, наведених у рішеннях слідчого (прокурора, слідчого судді) в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, а так само відтворення у висновку службового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.03.2020 в справі № 818/25/17.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваними наказами порушено необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи дисциплінарного впливу.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Суд прийняв до уваги той факт, що позивач перебуваючи у стані сильного душевного хвилювання, вчинив всіх достатніх і необхідних дій, виходячи з ситуації в якій він опинився, щоб зберегти життя та здоров`я капітану поліції ОСОБА_6 . В той же час, суд звертає увагу на те, що дисциплінарною комісією встановлено обставину, що обтяжує відповідальність полковника поліції ОСОБА_5 , передбачена підпунктом 4 пункту 6 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а саме настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку. Водночас обставин, що пом`якшують його відповідальність дисциплінарною комісією не встановлено.

Як встановлено судом, на час притягнення до дисциплінарної відповідальності у позивача не було діючих дисциплінарних стягнень і у відповідності до ст. 29 Дисциплінарного статуту НПУ, до нього не мало бути застосовано крайній захід дисциплінарного впливу, а саме звільнення зі служби в поліції.

Отже, суд вважає протиправним застосування до позивача дисциплінарного стягнення у найсуворішому виді - звільнення зі служби.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначені норми чинного законодавства та встановлені у справі фактичні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат у справі проведено відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень доводить, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

На підтвердження цих обставин суду надаються договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших понесених стороною витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Такі документи повинні бути оформлені у визначеному законом порядку та відповідати критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, а також подані до суду у визначені строки.

Представник позивача надав до суду 15.07.2025 року клопотання про розподіл судових витрат, додатками до якого є договір-доручення про надання правничої допомоги Адвокатським бюро "Ольги Пєнязькової" від 23.11.2024 року та додаткову угоду №2 до договору-доручення про надання правничої допомоги від 13.12.2024 року, де зазначено, що відповідно до п. 4.2 договору сторони дійшли згоди, що гонорар бюро за надання первісної консультації, підготовку та подачу до суду позовної заяви становить 40000 (сорок тисяч) гривень.

Окрім того, до клопотання долучено прибутковий ордер № 13/12 від 13.12.2024, на загальну суму 40000 грн., яку сплачено ОСОБА_1 до АБ "Ольги Пєнязькової".

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи те, що гонорар адвоката встановлено у фіксованому розмірі, надання додаткових документів, які б підтверджували розмір гонорару, обсяг наданих послуг, витраченого часу не є обов`язковим.

Аналогічні висновки викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, від 18.08.2022 у справі № 340/323/21, від 10.11.2022 у справі № 640/24023/21.

Відтак, дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд також звертає увагу на позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 01.02.2023 у справі №160/19098/21, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Відтак, беручи до уваги предмет спору, складність справи, її значення для позивача та обсяг адвокатських послуг, що був необхідним для захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з розглядом цієї справи, суд вважає, що витрати на правову допомогу в розмірі 40000,00 грн., на відшкодування яких у позивача виникло право за результатами розгляду цієї справи, підлягають зменшенню.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що за результатами розгляду цієї справи відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. відповідатиме вимогам розумності та співмірності.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 12.12.2024 №3127 про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ОРУП №1 ГУНП в Одеській області в частині, що стосується ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 12.12.2024 №1965 о/с по особовому складу про звільнення ОСОБА_1 згідно з п.6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" - у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Одеській області судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Одеській області (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, буд.15-А, )

Рішення в повному обсязі виготовлено: 29.07.2025.

Суддя Комар Павло Анатолійович