Справа № 826/17684/17
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Проектний комплекс» адвоката Назарця Дмитра Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Проектний комплекс» до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови,
Ухвалою суду від 24 липня 2025 заяву про ухвалення додаткового рішення у справі прийнято до розгляду, вирішено розглянути заяву без повідомлення учасників справи. Крім того, судом запропонувати Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у строк до 29 липня 2025 року включно подати суду письмові пояснення на заяву про ухвалення додаткового рішення.
Суд звертає увагу, що пояснення від Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у визначений судом строк не подані.
Відповідно до частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частиною третьою статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши заяву про винесення додаткового судового рішення, суд дійшов наступного висновку.
На підтвердження понесених позивачем витрат надано копії таких документів: договору від 30 березня 2018 року № 1 про надання правової допомоги та платіжне доручення від 03 квітня 2018 року № 1713.
Відповідно до пункту 1.2 Договору представництво інтересів Клієнта за цим Договором включає всі необхідні дії, а саме представництво у всіх судових інстанціях (першій, апеляційній та касаційній), складання заява про зміну чи доповнення підстав позову, відповіді на відзив, за потреби, апеляційних та касаційних скарг, заперечень, доповнень, пояснень, клопотань, заяв та всіх інших необхідних процесуальних документів, які Об`єднання вважатиме за потрібне та доцільне скласти та подати судам.
Цей Договір надання правової допомоги без обмеження кількості засідань та тривалості судового розгляду, а також без обмеження кількості та видів процесуальних документів, що мають бути складені та подані до суду. Об`єднання матиме право подати в інтересах Клієнта інші позови до адміністративного суду, які будуть допоміжними (зокрема встановлюватимуть преюдиціальні факти), без додаткового погодження з Клієнтом (пункт 1.3 цього Договору).
Сторонами погоджено, що гонорар Об`єднання за правову допомогу буде сплачуватись у такому порядку:
- якщо рішення суду апеляційної (другої) інстанції буде не на користь Клієнта, але Верховний суд (суд касаційної інстанції) задовольнить позовні вимоги Клієнта щодо скасування постанови, строк другого платежу буде відраховуватися від прийняття рішення по суті спору судом третьої інстанції (касаційним судом).
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідач вказає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Виокремлення адвокатом таких послуг як «вивчення матеріалів справи, ознайомлення з матеріалами справи, складання заяви про зміну підстав позову, складання відповіді на відзив» як самостійного виду (адвокатської послуги, правничої допомоги) є необґрунтованим та неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги, оскільки такі дії охоплюється діями адвоката з підготовки «заяви про зміну підстав позову та відповіді на відзив».
Підготовлений та поданій директором ТОВ «ПК Проектний комплекс», що не потребувало додаткової затрати часу у адвоката на підготовку «заяви про зміну підстав позову та відповіді на відзив».
Зазначення адвокатом як виду надання правової допомоги «вивчення законодавства, яке регулює відповідні питання» є безпідставним та необґрунтованим, оскільки останній, беручі на себе обов`язок представлення інтересів клієнта, виходячи з положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», як фахівець з відповідним свідоцтвом про право зайняття адвокатською діяльністю, повинен бути обізнаний з законодавством у відповідній галузі.
З поданої представником позивача заяви про зміну підстав позову та відповіді на відзив, вбачається, що позиція позивача є сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору, а доказів додаткового комплексного та усестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано та з матеріалів справи не вбачається.
За змістом статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У частині першій статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина сьома статті 139 КАС України).
Аналіз вищевикладених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги.
Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
При визначенні суми відшкодування інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18.
Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.
Аналогічний підхід щодо застосування положення частини сьомої статті 139 КАС України у разі відсутності документа про оплату позивачем витрат на професійну правничу допомогу застосовано Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 813/481/18, від 02 жовтня 2019 року у справі № 815/1479/18, від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20 і від 14 червня 2023 року у справі №1340/5680/18.
У зазначеному рішенні Європейського суду з прав людини також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).
Також, у постанові від 19 лютого 2020 року у справі у справі № 755/9215/15-ц Великою Палатою Верховного Суду сформовано висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Слід вказати, що наявність або відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу (як це встановлено частиною сьомою статті 134 КАС), але не впливає на обов`язок суду під час вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу застосовувати вимоги частин першої-четвертої статті 134 цього Кодексу і перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 25 липня 2023 року у справі № 340/4492/22.
Суд вважає, що завищений розмір адвокатських витрат, який не відповідає критеріям розумності та співмірності, може покласти на іншу сторону, з якої стягуються такі витрати, надмірний тягар щодо їх відшкодування, який може бути неспівмірним допущеному порушенню, що суперечитиме засадам та принципам адміністративного судочинства.
Однак на переконання суду, такий розмір витрат є занадто завищеним та не відповідає вищеназваному принципу розумності таких витрат, а також їх реальності та співмірності до наданих адвокатом послуг.
Суд зазначає, що ця справа не є справою значної складності, також судом не було встановлено наявності виключної правової проблеми при вирішенні цього спору.
Окрім того, справу Луганським окружним адміністративним судом розглянуто відповідно до заяви представника позивача без його участі.
Таким чином, суд дійшов висновку, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 241, 243, 246, 252, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Частково задовольнити заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Проектний комплекс» адвоката Назарця Дмитра Анатолійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Проектний комплекс» до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправною та скасування постанови
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя С.В. Кисіль