Справа № 300/3275/25
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" липня 2025 р. справа № 300/3275/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі: судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі -відповідач), в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити пенсію на пільгових умовах за Списком №2 з 20.02.2025, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи у ПАТ «Завод тонкого органічного синтезу «Барва»» з 17.02.1994 по 13.12.2001 включно.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.02.2025 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про переведення його на пенсію на пільгових умовах за Списком №2. Однак Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, за наслідками розгляду заяви, поданої позивачем, прийнято рішення про відмову в переведенні на пенсію на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. На думку позивача, таке рішення є протиправним, адже період його роботи з 17.02.1994 по 13.12.2001 підтверджено записами трудової книжки та довідками, виданими Первинною профспілковою організацією ЗАТ «Завод тонкого органічного синтезу «Барва» від 10.02.2025 №19-22. Зауважує, що відповідно до висновку №205 від 18.10.1999 професія позивача «слюсар-ремонтник" відноситься до посад, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах (Список №1). Просив позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 відкрито провадження у адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.
02.06.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив на позов, в якому представниця відповідача проти позову заперечує. Зазначає, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 20.02.2025 позивач звернувся із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку розглядало ГУ ПФУ в Житомирській області. 27.02.2025 ГУ ПФУ в Житомирській області прийняло рішення про відмову у переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю пільгового стажу 10 років. Представниця зауважує, що довідка №19 від 10.02.2025, видана Первинною профспілковою організацією ЗАТ «Завод тонкого органічного синтезу «Барва» за період роботи з 17.02.1994 по 13.12.2001 в ТОВ фірма «Барва», не відповідає додатку №5 відповідно до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (Постанова КМ №920 від 05.07.2006) (із змінами), та не містить повної інформації для визначення права для призначення пенсії на пільгових умовах.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
ОСОБА_1 20.02.2025 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перехід на пільгову пенсію за Списком №2 відповідно до п.2 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.81).
За принципом екстериторіальності пенсійним органом, який розглядав заяву позивача, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Рішенням ГУ ПФУ в Житомирській області №02 від 27.02.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (а.с.10).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд установив таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058-ІV).

Згідно із частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Аналогічна норма міститься у статті 14 Закону №1788-ХІІ, а саме: працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

За частиною 5 статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за №1451/11731 (далі - Порядок № 383).

Відповідно до п.3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно із ст.48 КЗпП України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Судом встановлено, що у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивача вчинено такі записи про спірні період роботи:

- запис №6 від 17.02.1994 про прийняття на роботу в ремонтно-механічний цех слюсарем-ремонтником 4 розряду;

- запис №7 від 01.08.1994 про присвоєння 5 розряду слюсаря-ремонтника;

- запис №8 від 13.12.2001 про звільнення з роботи за власним бажанням (а.с.11-19).

Відповідно до наказу №225 від 13.10.199 Івано-Франківського ВАТ фірма «Барва» вирішено доповнити додаток №1 до наказу №248 від 31.05.1994 по ремонтно-механічному цеху наступними робочими місцями, а саме слюсар-ремонтник, що відновиться до Списку №1, код 1080А010 (а.с.26).

Згідно з висновком №205 від 18.10.1999 рішення атестаційної комісії щодо віднесення професії слюсар-ремонтник на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1 за фактично відпрацьований час в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці (згідно проведених записів у «Книзі записів робіт і відпрацьованого часу в цехах з шкідливими умовами праці, що дають на пільгову пенсії») рахувати дійсним (а.с.25).

Крім того, посада слюсаря-ремонтника в ремонтно-механічному цеху передбачена як пільгова чинним у період роботи позивача Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Постановою КМУ від 11.03.94 №162, розділ VIII «Хімічне виробництво», підрозділ «А», код КП 1080А010.

З наведеного суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 17.02.1994 по 13.12.2001 на посаді слюсаря-ремонтника в ремонтно-механічному цеху передбачений Списком № 1 та є підставою для врахування до пільгового стажу за Списком №1.

Проте, такий період не може бути врахований до пільгового стажу за Списком №2.

Водночас, аналізуючи зміст спірного рішення, судом встановлено, що ГУ ПФУ в Житомирській області відмовило позивачу у призначенні пільгової пенсії за Списком №2, у зв`язку із відсутністю пільгового стажу 10 років.

При цьому із розрахунку стажу (Форма РС-право) ОСОБА_1 вбачається, що періоди роботи з 01.11.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.01.2004, з 02.02.2004 по 13.06.2007, з 02.01.2008 по 28.02.2009, з 01.06.2013 по 30.09.2013, з 01.10.2013 по 03.06.2020 ГУ ПФУ в Житомирській області не враховано до пільгового стажу за Списком №2 (а.с.68).

Судом встановлено, що у трудовій книжці серії НОМЕР_1 позивача вчинено такі записи про період роботи:

- №9 від 17.12.2001 про прийняття на роботу газорізальником 3 розряду цеху цемремонту;

- №10 від 01.11.2003 про переведення у ремонтно-механічний цех газорізальником по 3 розряду;

- №11 від 01.12.2004 про переведення газорізальником по 4 розряду РМУ;

- №12 від 31.12.2007 про звільнення з роботи по переводу в ТОВ «Цеммаш»;

- №13 від 02.01.2008 про прийняття на роботу газарізальником по 4 розряду;

- №14 від 28.02.2009 про звільнення з роботи за угодою сторін;

- №15 від 01.04.2011 про прийняття на роботу газорізальником 4 розряду в ремонтно-механічний цех;

- №16 про перейменування ВАТ «Івано-Франківськцемент» в ПАТ «Івано-Франківськцемент»;

- №17 від 01.06.2013 про переведення газорізальником по 4 розряду в цех «Цемремонт»;

- №18 від 30.09.2013 про звільнення з роботи по закінченню терміну дії трудового договору;

- №19 від 01.10.2013 про прийняття на роботу назорізальником 4 розряду;

- №20 від 11.12.2013 про атемтацію робочого місяця газорізальника;

- №21 від 01.02.2017 про переведення газорізальником-слюсарем будівельним 4 розряду на дільницю «Цемремонт»;

- №22 від 01.08.2018 про переведення фахівцем із газорізально-слюсарних робіт 4 розряду;

- №23 від 02.05.2019 про присвоєння 5 розряду фахівця із газорізально-слюсарних робіт;

- 24 від 03.06.2020 про звільнення з роботи за власним бажанням (а.с.11-19).

У вищезазначені періоди роботи позивача діяли Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 (далі - Постанова № 36) та Список №2, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461.

Слід зазначити, що у Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 у розділі ХХХІІІ. Загальні професії (у всіх галузях господарства) міститься: позиція 33 - газорізальники.

Розділом ХХХІІІ. Загальні професії (у всіх галузях господарства) Списку №2 Постанови №461 передбачена посада - «газорізальники».

Отже, оскільки періоди роботи позивача з 01.11.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.01.2004, з 02.02.2004 по 13.06.2007, з 02.01.2008 по 28.02.2009, з 01.06.2013 по 30.09.2013, з 01.10.2013 по 03.06.2020 передбачені Списком № 2 Постанови № 36, №461, то наявні підстави для врахування таких періодів до пільгового стажу позивача за Списком №2.

Суд зауважує, що відсутність уточнюючих довідок щодо особливого характеру роботи за певні періоди роботи не може слугувати підставою для неврахування таких періодів роботи до пільгового стажу за Списком №2, оскільки вищевказані періоди роботи позивача, які передбачені Списком №2, підтверджуються записами в його трудовій книжці.

Відповідачем не врахований пільговий стаж позивача за Списком №2 за трудовою книжкою НОМЕР_1 , при цьому не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити стаж позивача.

Відтак, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 27.02.2025 №02 слід визнати протиправним та скасувати.

Водночас суд зазначає, що дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Суд зауважує, що у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За приписами вказаної норми у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.

Отже, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).

Відтак, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Разом з тим, суд зауважує таке.

У справі, яка розглядається, суд встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом пенсійного органу визначено ГУ ПФУ в Житомирській області, рішенням якого позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність можливості у відповідача прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, а також враховуючи те, що призначення, перерахунок та виплата пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу, суд дійшов висновку, що з метою захисту порушеного права позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, як орган, який за принципом екстериторіальності уповноважений на вирішення питання щодо призначення пенсії позивача, зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області зарахувати до спеціального (пільгового) стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 2 періоди роботи з 01.11.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.01.2004, з 02.02.2004 по 13.06.2007, з 02.01.2008 по 28.02.2009, з 01.06.2013 по 30.09.2013, з 01.10.2013 по 03.06.2020 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.02.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, даний позов підлягає частковому задоволенню.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України)

Отже, до стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 належать судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн (50%), понесення яких підтверджується квитанцією від 10.05.2025, яка міститься серед матеріалів справи.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію на пільгових умовах від 27.02.2025 №02.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська область, 10003) зарахувати до спеціального (пільгового) стажу роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за Списком № 2 періоди роботи з 01.11.2003 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.01.2004, з 02.02.2004 по 13.06.2007, з 02.01.2008 по 28.02.2009, з 01.06.2013 по 30.09.2013, з 01.10.2013 по 03.06.2020 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 20.02.2025 та прийняти відповідне рішення з врахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, вул. О. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська область, 10003) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.