Справа № 420/30412/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/30412/24

Категорія:106000000 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:21.01.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

при секретарі Сомик Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини (далі в/ч) НОМЕР_1 про:

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки у розмірі місячного грошового забезпечення станом на відповідний рік у відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ), положень Закону України "Про Державний бюджет України" станом на відповідний рік, Наказу Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року, №260 та Наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року, №260.

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки у розмірі місячного грошового забезпечення станом на відповідний рік у відповідності до ч.1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, положень Закону України "Про Державний бюджет України" станом на відповідний рік, Наказу Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року, №260, з урахуванням виплачених сум.

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2018, 2019, 2020, 2021 роки у розмірі місячного грошового забезпечення станом на відповідний рік у відповідності до ч.1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, положень Закону України "Про Державний бюджет України" станом на відповідний рік, Наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року, №260, з урахуванням виплачених сум.

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо неврахування та не виплати індексації грошового забезпечення, що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 року, при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та щорічної оздоровчої допомоги за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки згідно Наказу Міністерства оборони України від 11 червня 2008 року, №260.

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки з врахуванням у її складі індексації грошового забезпечення, що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 року, та яка нараховувалась станом на відповідний місяць виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням виплачених сум.

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 роки з врахуванням у її складі індексації грошового забезпечення, що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) січень 2008 року, та яка нараховувалась станом на відповідний місяць виплати щорічної допомоги на оздоровлення, з урахуванням виплачених сум.

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо неврахування та не виплати поточної індексації грошового забезпечення, що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березень 2018 року та фіксованої індексації 4 209, 21 грн., яка розрахована з урахуванням абз.абз.4, 5, 6 п.5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі Порядок №1078), при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та щорічної допомоги на оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2021 роки.

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2018, 2019, 2020, 2021 роки з врахуванням у її складі поточної індексації грошового забезпечення, що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березень 2018 року, та яка нараховувалась станом на відповідний місяць виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, та з врахуванням фіксованої індексації 4 209, 21 грн., яка розрахована з урахуванням абз.абз.4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, з урахуванням виплачених сум.

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щорічну допомогу на оздоровлення за 2018, 2019, 2020, 2021 роки з врахуванням у її складі поточної індексації грошового забезпечення, що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березень 2018 року, та яка нараховувалась станом на відповідний місяць виплати щорічної допомоги на оздоровлення, та з врахуванням фіксованої індексації 4 209, 21 грн., яка розрахована з урахуванням абз.абз.4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, з урахуванням виплачених сум.

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" від 22 вересня 2010 року №889 (далі Постанова №889) при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 та січень-березень 2018 роки.

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу для оздоровлення за 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 та січень-березень 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, з урахуванням раніше виплачених сум.

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 та січень-березень 2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, з урахуванням раніше виплачених сум.

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо не включення щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена Постановою №889, до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 16 повних календарних років, передбаченої ст. 15 Закону №2011-ХІІ.

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 15 Закону №2011-XI, у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 16 повних календарних років з врахуванням, у складі з якого вона обраховується, щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена Постановою №889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

- визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо не включення поточної індексації у розмірі 296,15 грн., що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березень 2018 року станом на день звільнення та фіксованої індексації грошового забезпечення у розмірі 4 209, 21 грн., яка розрахована з урахуванням абз.абз.4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, - до складу грошового забезпечення, з якого ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 16 повних календарних років, передбаченої ст. 15 Закону №2011-XII.

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену ст. 15 Закону №2011-XI, у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 16 повних календарних років з врахуванням, у складі з якого вона обраховується поточної індексації 296,15 грн., що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березень 2018 року станом на день звільнення та фіксованої індексації грошового забезпечення у розмірі 4 209, 21 грн., яка розрахована з урахуванням абз.абз.4, 5, 6 п.5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що у період проходження ним військової служби, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, не нараховувалася індексація грошового забезпечення. Також, невірно нараховувалась та виплачувалась грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, одноразова грошова допомога при звільненні.

Відповідач позов не визнав, вказуючи, що щомісячна додаткова грошова винагорода не включається до місячного грошового забезпечення. Згідно ч.2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Відповідно до п.30.3 розділу XXX Наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (далі Порядок №260), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин (наказ втратив чинність на підставі наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260) розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги. Відтак, враховуючи вищезазначене, щомісячна додаткова винагорода не є складовою, яка включається при розрахунку грошової допомоги для оздоровлення. Також, згідно п.6 наказу Міністерства Оборони України від 31 січня 2022 року №30 "Про бюджетну політику Міністерства Оборони України на 2022 рік", матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачується військовослужбовцям, які отруюють грошове забезпечення в розмірі одного окладу за їх військовим званням.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги:

- позивачем оскаржувалась бездіяльність в/ч НОМЕР_1 стосовно не врахування сум індексації грошового забезпечення (як поточної так і фіксованої) у складі грошового забезпечення, з якого розраховувалась матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та щорічна оздоровча допомога за період проходження військової служби у в/ч НОМЕР_1 , а саме з 20 червня 2009 року по 18 жовтня 2021 року. Помилковими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи №420/30412/24 є висновки суду першої інстанції щодо передчасності позовних вимог в частині перерахунку матеріальної та оздоровчої допомоги за період з 2018-2021 роки та вихідної допомоги при звільненні станом на 18 жовтня 2021 року з врахуванням сум поточної індексації грошового забезпечення, що склалася у зв`язку із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) березень 2018 року, оскільки така поточна індексація не оспорювалась у жодному судовому рішенні, така індексація виплачувалась в/ч НОМЕР_1 у період з березня 2018 року (місяць підвищення доходу військовослужбовців згідно Постанови №704) ОСОБА_1 , а тому висновки суду першої інстанції, що позовні вимоги заявлені на майбутнє у зв`язку з тим, що суми індексації не були нараховані і т.д. здійснене без повного і всебічного з`ясованих обставин в адміністративній справі, без дослідження відповідних доказів, що були наданні позивачем (рішень по справі №420/13261/23, що набрали законної сили), що ставить під сумнів обґрунтованість та законність рішення суду від 21 січня 2025 року. Відповідні рішення по справах №420/13261/23 не містять предмету спору щодо поточних сум індексації у період з 2018 року, оскільки поточна індексація нараховувалась у період з 2018 року, що свідчить лише про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права згідно до ст. 242 КАС України. Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволені відповідної позовної вимоги. Одночасно, у справі №420/30412/24 судом першої інстанції встановлено факт виплати оздоровчої допомоги у 2014-2021 році та матеріальної допомоги у 2014 - 2021 році, однак не досліджено тих, підтверджених в/ч НОМЕР_1 , обставин, що нарахування та виплата матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у період 2009 року по 2021 року та щорічної оздоровчої допомоги за період з 2009 по 2021 роки в супереч Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Постанови №1078 здійснено без врахування сум індексації, що є протиправною бездіяльністю в/ч НОМЕР_1 та таким, що порушує право ОСОБА_1 на належну оплату праці. Отже, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, що полягає у не правильному застосуванні норм чинного законодавства про індексацію грошових доходів у відповідності до Постанови №1078 та Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", у тому числі і матеріальної допомоги та допомоги на оздоровлення, право на яку виникає згідно Порядку №260 та Наказу Міністерства Оборони України №260 від 07 червня 2018 року;

- як доказ порушення права на належні виплати індексації грошового забезпечення надано судові рішення по справі №420/13261/23 від 10 червня 2024 року та від 30 серпня 2024 року, що набрали законної сили та містяться у матеріалах справи №420/30412/24. Судом першої інстанції всупереч нормам процесуального права та ст. 242 КАС України не повно і не всебічно з`ясовано обставини справи та не досліджені ті явні питання справи №420/30412/24, що відповідні рішення про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 виплатити суми індексації, які були надані позивачем на розгляд суду, набрали законної сили, а відтак підлягають обов`язковому виконанню в/ч НОМЕР_1 у відповідності до вимог ст. 370 КАС України.

У відзиві в/ч НОМЕР_1 на апеляційну скаргу вказується, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки суд першої інстанції належним чином дослідив обставини справи та застосував відповідні норми матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 у період з 20 червня 2009 року по 18 жовтня 2021 року.

До 14 серпня 2014 року в/ч НОМЕР_1 мала інше найменування в/ч НОМЕР_2 , в якій позивач проходив службу та яка дислокувалась у АРК в м. Севастополі.

У зв`язку з окупацією АРК військами РФ, на підставі наказу Командування ВМС ЗСУ від 12 травня 2014 року №01 та Наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 20 травня 2014 року №2, в/ч НОМЕР_2 передислоковано з АДРЕСА_1 до АДРЕСА_2 .

Директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу ЗСУ від 14 серпня 2014 року №Д-322/1/29 ДСК в/ч НОМЕР_2 було перейменовано на "військову частину НОМЕР_1 ".

Згідно з наказом командира в/ч НОМЕР_1 №203 (по стройовій частині) від 18 жовтня 2021 року, капітана 3 рангу ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини з 18 жовтня 2021 року.

Позивач не погоджується із нарахуванням та виплатою у вказаний період матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, а саме: у розмірі, що не відповідає розміру місячного грошового забезпечення станом на відповідний рік, у відповідності до ч.1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, положень Закону України "Про Державний бюджет України" станом на відповідний рік та без урахування сум індексації грошового забезпечення, щомісячної додаткової винагороди; не включенням щомісячної додаткової винагороди та індексації грошового забезпечення під час нарахування і виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір щодо правомірності дій відповідача під час обрахунку розмірів посадового окладу, окладу за військове звання, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення відсутній. Суд першої інстанції, зазначив, що припущення позивача про неправильність нарахування та виплати вказаних допомог у 2009-2014 роках, також, не підтверджена жодними доказами. Відсутність у відповідача об`єктивної можливості щодо надання доказів про суми нарахованих та виплачених грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2009-2014 роках не є підставою стверджувати, що у вказаний період в цій частині вимог відповідачем були допущені порушення прав позивача.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що приписами Інструкції №595, так і приписами Інструкції №550, прямо передбачено, що щомісячна додаткова грошова винагорода не включається при нарахуванні та виплаті одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Також, наведеним вище приписами Інструкції №260 та Порядку №260, також, визначено, що суми грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань розраховуються без урахування у складі грошового забезпечення винагород.

Суд першої інстанції вказав, що суми індексації, які на думку позивача мають бути враховані відповідачем під час нарахування та виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні мають бути спочатку нараховані відповідачем на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду, що наведені вище. При цьому, ані у позові, ані у відповіді на відзив, позивач не зазначає про отримання ним конкретних сум індексації грошового забезпечення, а позовні вимоги не можуть бути задоволені на майбутнє. Таким чином, з урахуванням наведених позивачем підстав позову, позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині позову до задоволення не належать, як передчасні.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій", Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", Наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, Наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, яким затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно ч.2-4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

З 01 січня 2008 року розміри грошового забезпечення військовослужбовців були установлені Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі Постанова №1294).

30 серпня 2017 року з питання визначення розмірів грошового забезпечення військовослужбовців Кабінету Міністрів України було прийнято Постанову №704 ро грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі Постанова №704) набрала чинності з 01 січня 2018 року.

Пунктом 30.1 Наказу Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Інструкція №260) встановлено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Приписами п.30.2 Інструкції №260 передбачено, що грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям за місцем штатної служби в разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулий рік) або без вибуття у відпустку (за їх заявою протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Згідно п.30.3 Інструкції №260, розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно п.33.1 Інструкції № 260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Приписами п.п.33.2, 33.3 Інструкції №260, матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Розмір матеріальної допомоги установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі Порядок №260). Цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Постановою №704.

Цей Порядок визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно п.2 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Згідно п.1 розділу ХXIV Порядку №260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Враховуючи вищенаведені положення діючого законодавства, колегія суддів зазначає, що, виходячи з наведених вище положень Інструкції №260 та Положення №260, розрахунковою величиною для нарахування та виплати військовослужбовцю грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є місячне грошове забезпечення особи, що вірно вказано судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема:

- картки особового рахунку ОСОБА_1 за 2014 рік останньому виплачено допомогу на оздоровлення у розмірі 3 073, 88 грн. у грудні 2014 року.

- витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.12.2015 року №296, у 2015 році позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення 3 073, 88 грн.

- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19 серпня 2016 року №203, у 2016 році позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення 6 945, 75 грн.

- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27 лютого 2017 року №48, у 2017 році позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення 6 997, 25 грн.

- витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 лютого 2018 року №49, у 2018 році позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення 7 457, 50 грн.

- витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29 серпня 2019 року №182, у 2019 році позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення 16 702, 20 грн.

- витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 червня 2020 року №122, у 2020 році позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення 17 441, 70 грн.

- витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 жовтня 2021 року №203, у 2021 році при звільненні позивачу виплачено грошову допомогу на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення 17 441, 70 грн.

Крім того, відповідно до картки особового рахунку ОСОБА_1 за 2014 рік, виплачено матеріальну допомогу у розмірі 2 448 грн. у вересні 2014 року.

Також, з матеріалів справи вбачається, зокрема з:

- витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28 серпня 2015 року №212, у 2015 році позивачу виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення 2 448, 00 грн.

- витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26 грудня 2017 року №305, у 2017 році позивачу виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення 7 036, 70 грн.

- витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 травня 2019 року №102, у 2019 році позивачу виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення 16 431, 43 грн.

- витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 жовтня 2020 року №205, у 2020 році позивачу виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 1 340 грн.

- витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 жовтня 2021 року №203, у 2021 році позивачу виплачено матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 1 340 грн.

Колегія суддів вважає за необхідне акцентувати увагу на тому, що судом першої інстанції було витребувано докази щодо надання фінансової документацію в/ч НОМЕР_2 , в якій в період з 20 червня 2009 року по 12 травня 2014 року проходив службу ОСОБА_1 .

Разом з тим, відповідач посилався на об`єктивні причини неможливості надання витребуваної інформації через факт її залишення на окупованій території.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що грошова допомога для оздоровлення, так і матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, нараховувалися і виплачувалися позивачу виходячи із розміру нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, тобто з дотриманням вимог Інструкції №260 та Положення №260. При цьому, спір щодо правомірності дій відповідача під час обрахунку розмірів посадового окладу, окладу за військове звання, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення відсутній.

Суд, також, зазначає, що припущення позивача про неправильність нарахування та виплати вказаних допомог у 2009-2014 роках, не підтверджена доказами.

Відсутність у відповідача об`єктивної можливості щодо надання доказів про суми нарахованих та виплачених грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2009-2014 роках не є підставою стверджувати, що у вказаний період в цій частині вимог відповідачем були допущені порушення прав позивача.

Крім того, відповідно п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій" (далі Постанови №889), граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої п.1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

На виконання Постанови №889 Міністр оборони України наказом від 15 листопада 2010 року затвердив Інструкцію №595.

Пунктами 8, 9 Інструкції №595 встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністра оборони України від 24 жовтня 2016 року відповідно до Постанови №889 затверджено Інструкцію №550 та визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністра оборони України від 15 листопада 2010 року № 595 "Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України".

Відповідно п.3 Інструкції №550, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений)

Згідно п.5 Інструкції №550 винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби одночасно з виплатою грошового забезпечення на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).

Пунктами 8-10 Інструкції №550 встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.

Командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за: порушення статутних правил несення служби; особисті незадовільні показники командирської, бойової та мобілізаційної підготовки; уживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) у службовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння); порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до поломок військової (спеціальної) техніки й озброєння, пошкодження майна, інших матеріальних збитків, а також завдали шкоди здоров`ю військовослужбовців або інших осіб.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Інструкцією №595 та Інструкцією №550 встановлено, що щомісячна додаткова грошова винагорода не включається при нарахуванні та виплаті одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Крім того, колегія суддів акцентує увагу на тому, що Інструкцією №260 та Порядку №260 встановлено, що суми грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань розраховуються без урахування у складі грошового забезпечення винагород.

Таким чином, колегія суддів вважає, що нарахування та виплата матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у спірний період та щорічної оздоровчої допомоги виплачено у відповідності до норм діючого законодавства.

Щодо посилань апеляційної скарги на обставини встановлені рішеннями Одеського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року у справі №420/13261/23, від 30 серпня 2023 року та від 10 червня 2024 року у справі №420/13261/23, зокрема:

Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо застосування червня 2009 року, липня 2010 року, січня 2011 року, квітня 2011 року, червня 2011 року, листопада 2012 року, березня 2013 року, липня 2015 року, листопада 2015 року, грудня 2015 року, як місяців за якими починається обчислення індексу споживчих цін (базових місяців) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 20 червня 2009 року по 31 травня 2015 року, з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року, з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 20 червня 2009 року по 31 травня 2015 року, з 01 червня 2015 року по 31 грудня 2015 року, з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнано протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо не врахування вимог абз.абз.4, 5, 6 п.5 Порядку №1078 при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 18 жовтня 2021 року.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 18 жовтня 2021 року із застосуванням березня 2018 року, як місяця з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), із застосуванням щомісячної фіксованої індексації 4 209,21 грн. з урахуванням абз.абз.4, 5, 6 п.5 Порядку №1078.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що суми індексації, які на думку позивача мають бути враховані відповідачем під час нарахування та виплати матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні мають бути спочатку нараховані відповідачем на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду, що наведені вище.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що вищенаведені позовні вимоги є передчасними.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та є тотожними відзиву на позовну заяву, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 29 липня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.