Справа № 300/3849/25
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №300/3849/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2025 року суддя Галицького районного суду міста Львова Волоско І.Р. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання вчинити дії,-
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання вчинити дії.
В обґрунтування позову вказує на те, що постановою Галицького районного суду міста Львова від 17.12.2019 року по справі № 461/8845/19 Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 470 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді конфіскації автомобіля марки VOLKSWAGEN-PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Стягнуто в користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 384,20 гривень. В межах виконавчого провадження про позивача, як боржника, були внесені відомості до Єдиного реєстру боржників. Внаслідок того, що транспортний засіб, який підлягає конфіскації, не розшукано, постановою державного виконавця від 17.11.2021 року зазначене виконавче провадження завершено на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ повернуто стягувану - Галицькій митниці Держмитслужби. Повторно виконавчий документ (постанова Галицького районного суду м. Львова від 17.12.2019 року у справі № 461/8845/19) для виконання органам державної виконавчої служби стягувачем не пред`являвся та згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП) та облікових книг станом на день звернення із позовною заявою відкриті виконавчі провадження, за якими позивач значиться боржником, відсутні. Відтак, просить суд позов задоволити та Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , як боржника у виконавчому провадженні № 64281628 з виконання постанови Галицького районного суду м. Львова від 17.12.2019 по справі № 461/8845/19.
Сторони у справі про судовий розгляд даного позову були повідомлені належним чином.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 262 КАС України до суду не надійшло.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 64281628 з виконання постанови № 461/8845/19, виданої 17.12.2019 Галицьким районним судом м. Львова про конфіскацію транспортного засобу марки VOLKSWAGEN-PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
17.11.2021 державним виконавцем, керуючись пунктом 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
30.04.2025 позивачем на адресу відповідача подано заяву про винесення постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.
Відповідач зазначив, що завершення виконавчого провадження на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.
Позивач не погоджується із такою відповіддю відповідача, вважає, що відомості про позивача мають бути виключені з Єдиного реєстру боржників.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606- XIV (в редакції, що діяла станом на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VIII від 02 червня 2016 року виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404 підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частиною 1 ст. 18 Закону № 1404 визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з ч. 1, 5 ст. 9 Закону № 1404, Єдиний реєстр боржників систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Відомості про боржників є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.
Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.
Відомості про боржника за рішенням про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною вносяться до Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про накладення штрафу на боржника.
Згідно з ч. 7 ст. 9 Закону № 1404 відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Відповідно до п. 6 Розділу Х Положення № 2432/5, система виключає відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови:
про закінчення виконавчого провадження згідно зі статтею 39 Закону № 1404-VIII;
про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»;
про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
З урахуванням наведеного, ч. 7 ст. 9 Закону №1404-VIII та п. 6 Розділу Х Положення №2432/5 визначено вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.
Поряд із цим, у ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.
Так, у частині першій вказаної статті визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
У даному випадку, підстави для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виникнуть лише у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.
Відповідно до статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше, як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог.
Згідно частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.
Як було встановлено судом, постановою Галицького районного суду міста Львова від 17.12.2019 року по справі № 461/8845/19 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною шостою статті 470 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді конфіскації автомобіля марки VOLKSWAGEN-PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 . Стягнуто в користь Державної судової адміністрації України судовий збір в розмірі 384,20 гривень.
В межах виконавчого провадження про позивача, як боржника, були внесені відомості до Єдиного реєстру боржників.
Внаслідок того, що транспортний засіб, який підлягає конфіскації, не розшукано, постановою державного виконавця від 17.11.2021 року зазначене виконавче провадження завершено на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», а виконавчий документ повернуто стягувану - Галицькій митниці Держмитслужби.
У позові зазначено, що повторно виконавчий документ для виконання органам державної виконавчої служби стягувачем не пред`являвся.
Зокрема, позивач вказує, що виконавчий документ був повернутий стягувачу (Галицькій митниці) на підставі пункту сьомого частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» постановою державного виконавця від 17.11.2021, а виконавче провадження № 64281628 завершено.
Разом з цим, матеріали справи не містять даних про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.
Будь-яких доказів того, що постанова суду в частині конфіскації майна виконана, позивачем не надано.
Таким чином, у відповідача не було правових підстав та механізму виключення відомостей про позивача з Єдиного реєстру боржників, оскільки підстави для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, які визначено частиною сьомою статті 9 Закону №1404-VIII, не настали.
При цьому, факт тривалого невиконання постанови Галицького районного суду м.Львова не може бути в розумінні частини сьомої статті 9, частин першої, четвертої статті 40 Закону № 1404-VIII, пункту 23 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, пункту 6 розділу ХІ Положення № 2432/5 підставою для виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників про боржника у виконавчому провадженні.
Суд резюмує, що відсутні підстави для виключення позивача із Єдиного реєстру боржників, оскільки Закон № 1404-VIII, Інструкція №512/5 та Положення № 2432/5 закріплюють вичерпний перелік підстав для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників, в той же час, доказів настання однієї з таких обставин суду не надано.
Таким чином, доводи позивача про те, що він не має майнових зобов`язань, не відповідають фактичним обставинам справи.
Позивачем під час розгляду справи не доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому позов не підлягає до задоволення.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 12, 72-77, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
у задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання вчинити дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя І.Р. Волоско