Справа № 640/5788/22
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5788/22 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Смішлива Т.В., Суддя-доповідач Кобаль М.І.,
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Оксененка О.М., Черпака Ю.К.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі по тексту - відповідачі, ГУ ПФУ в місті Києві, ГУ ПФУ в Донецькій області) в якому просила:

- визнати дії ГУ ПФУ в м. Києві щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій;

- зобов`язати ГУ ПФУ в місті Києві виплатити ОСОБА_1 , грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року значений адміністративний позов задоволено частково, з урахуванням виходу за межі позовних вимог.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.10.2021 № 33 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає не виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення, зарахувавши до спеціального стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню періоди роботи в СПТУ № 48 м. Зугрес з 03.12.1985 до 24.08.1991 на посаді викладача історії та суспільствознавства.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідачі подали апеляційні скарги, в яких просять скаувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Свої вимоги апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційні скарги подані на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційних скарг за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційних скарг, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення скасувати в частині, виходячи з наступного.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за віком, починаючи з 01.07.2021 року. Зазначене не заперечується учасниками справи.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 16.09.1976, ОСОБА_1 працювала в межах спірних періодів (а.с. 10-21):

1) СПТУ № 48 м. Зугрес:

- запис 7. 20.08.1984 прийнята викладачем історії (наказ №65-к від 21.08.1984);

- запис 8. 04.12.1984 звільнена у зв`язку з обранням на виборну посаду (наказ №96-к від 04.12.1984 рік)

- запис 11. 03.12.1985 прийнята викладачем історії та суспільствознавства (наказ №102-к від 04.12.1985);

- запис 12. 24.08.1991 звільнена за власним бажанням (наказ № 64-к від 27.06.1991);

2) ПТУ № 10 м. Зугрес:

- запис 13. 27.08.1991 прийнята викладачем історії (наказ №147-к від 26.08.1991);

- запис 14. 13.08.1997 переведена в ПТУ № 48 (наказ № 182-к від 12.08.1997);

3 ПТУ № 48 м. Зугрес:

- запис 15. 13.08.1997 прийнята викладачем історії та суспільствознавства, (наказ №1-к від 13.08.1997);

- запис 16. 27.08.2003 професійно технічний технікум № 48 реорганізовано в Зугреський ліцей (наказ № 173 від 26.08.2003);

- запис 17. 11.09.2008 переведена на посаду соціального педагога (наказ № 120 від 11.09.2008);

- запис 18. 01.09.2012 переведена на посаду заступника директора з навчально виховної роботи (0,5 ставки) (наказ № 149 від 03.09.2012);

- запис 19. 20.10.2014 звільнена за власним бажанням (наказ №84-к/тр від 20.10.2014);

4) ДНР Зуївський енергетичний технікум Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет»:

- запис 20. 21.10.2014 прийнята викладачем соціально економічних дисциплін (наказ №141к від 21.10.2014);

- запис 21. 31.08.2015 продовжено строковий трудовий договір (наказ № 98к від 31.08.2015);

- запис 23 21.04.2017 продовжено строковий трудовий договір (наказ №43к від 21.04.2017);

- запис 24. 21.04.2017 звільнена за власним бажанням (наказ № 43к від 21.04.2017)

5) ДОПУ «Зуївський енергетичний технікум» Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет»:

- запис 25. 31.08.2017 прийнята викладачем соціально-економічних дисциплін (наказ №107к від 31.08.2017);

- запис 26. 01.01.2018 переведена завідуючою бібліотеки (наказ № 1к від 09.01.2018);

- запис 27. 02.07.2018 звільнена за власним бажанням (наказ № 122к від 02.07.2018;

6) ДОПУ «Зуївський енергетичний технікум» Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет»:

- запис 28. 01.09.2018 прийнята завідуючою бібліотеки (наказ № 183к від 31.08.2018);

- запис 29. 01.11.2018 переведена викладачем (наказ № 239к від 01.11.2018);

- запис 30. 15.07.2019 звільнена за власним бажанням (наказ № 118к від 15.07.2019 печатка ДНР);

7 Школа І-ІІІ ступенів № 170 Оболонського району м. Києва:

- запис 31. 02.09.2019 призначена на посаду соціального педагога школи за строковою угодою по 27.08.2020 (наказ №17-к від 28.08.2019);

- запис 32. 27.08.2020 продовжено строкову угоду по 27.08.2021 (наказ № 24/1-к від 25.08.2020);

- запис 33. 27.08.2021 переведена на умовах безстрокової угоди (наказ № 26/1-к від 27.08.2021).

18.10.2021 ОСОБА_1 звернулась із заявою до ГУ ПФУ в місті Києві про виплату грошової допомоги у розмірі десяти пенсій, відповідно до відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення (а.с.22).

Листом №2600-0208-8/170207 від 27.10.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило позивачку про відмову в проведенні перерахунку, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу на даній посаді (а.с.23).

Під час розгляду справи в суді, ГУ ПФУ в Донецькій області залучено співвідповідачем по справі, у зв`язку з прийняттям рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 18.10.2021 №33 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 », в порядку екстериторіальності, яким позивачці відмовлено в проведенні перерахунку, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу на даній посаді. ГУ ПФУ в Донецькій області зазначено, що стаж позивачки складає 25 років 01 місяць 20 днів.

Відповідно до довідки № 179 від 18.10.2021 позивачка працює в школі № 170 з 02.09.2019 на посаді соціального педагога.

Згідно з розрахунком стажу позивачці зараховано періоди роботи: з 13.09.1976 до 30.08.1977 (00 років 11 місяців 18 днів), з 01.09.1977 до 05.07.1979 (навчання у вищих/середн НЗ, 01 рік 10 місяців 05 днів), з 01.09.1979 до 14.06.1984 (навчання у вищих/середн НЗ, 04 роки 09 місяців 14 днів), з 20.08.1984 до 04.12.1984 (00 років 03 місяці 15 днів), з 27.08.1991 до 13.08.1997 (05 років 11 місяців 17 днів), з 14.08.1997 до 31.12.2003 (06 років 04 місяців 18 днів), з 01.01.2004 до 31.08.2014 (10 років 05 місяців 10 днів), з 02.09.2019 до 30.04.2021 (01 рік 08 місяців 00 днів), з 01.05.2021 до 31.05.2021 (1 місяць), з 01.06.2021 до 30.06.2021 (1 місяць), з 01.07.2021 до 31.07.2021 (1 місяць), з 01.08.2021 до 29.02.2024 (02 роки 97 місяців 00 днів).

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивачка звернулася до суду з даним позовом за захистом своїх охоронюваних законом прав та інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог та дійшов висновку, що позивачка має право на зарахування до спеціального стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України №1058, яка не підлягає оподаткуванню, періоди роботи в СПТУ № 48 м. Зугрес з 03.12.1985 до 24.08.1991 на посаді викладача історії та суспільствознавства.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 18.10.2021 № 33 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 » підлягає скасуванню, із зобов`язанням ГУ ПФУ в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Колегія суддів апеляційної інстанції частково погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві, яка полягає не виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення та зобов`язання саме ГУ ПФУ в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 вказану грошову допомогу, зарахувавши до спеціального стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги періоди роботи в СПТУ № 48 м. Зугрес з 03.12.1985 до 24.08.1991 на посаді викладача історії та суспільствознавства, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до пункта «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон України №1788-ХІІ), передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7-1 розділа ХV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон України №1058-ІV) передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України №1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23 листопада 2011 року № 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункта 7-1 розділа ХV «Прикінцеві положення» Закону України №1058-ІV (далі - Порядок № 1191).

Відповідно до пункту 2 цього Порядку до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» і «ж» статті 55 Закону України №1788-ХІІ, що передбачені, зокрема, переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік №909).

Пунктом 5 Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком, відповідно до Закону України № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункта «е» - «ж» статті 55 Закону України № 1058-IV, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 462/5636/16-а, від 19 березня 2019 року у справі № 466/5637/17.

У даному випадку, ключовим правовим питанням є наявність/відсутність у ОСОБА_1 права на зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії відповідної вислуги років.

Так, відповідно до копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 16.09.1976, ОСОБА_1 працювала починаючи з 20.08.1984 до 04.12.1984 викладачем історії, з 03.12.1985 до 24.08.1991 викладачем історії та суспільствознавства, з 27.08.1991 до 12.08.1997 викладачем історії, з 13.08.1997 до 10.09.2008 викладачем історії та суспільствознавства, з 11.09.2008 до 31.08.2012 соціальним педагогом, з 01.09.2012 до 20.10.2014 заступником директора з навчально виховної роботи (0,5 ставки), та з 02.09.2019 соціальним педагогом школи.

Тобто, на посадах віднесених до Порядку № 909, які підлягають зарахуванню до стажу визначеного пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Станом на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення виплати (18.10.2021), стаж позивачки складав понад 30 років, між тим, у рішенні від 18.10.2021 № 33 ГУ ПФУ в Донецькій області з них враховано 25 років 01 місяць 20 днів необхідного стажу на відповідних посадах, у розумінні пункту «е`статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, що позивачці не зараховано ГУ ПФУ в Донецькій області до стажу період роботи, з 03.12.1985 до 24.08.1991, викладачем історії та суспільствознавства, що становить 05 років 08 місяців 22 дні.

Матеріалами справи підтверджено факт зарахування позивачці спеціального стажу за періоди: з 20.08.1984 до 04.12.1984 (00 років 03 місяці 15 днів), з 27.08.1991 до 13.08.1997 (05 років 11 місяців 17 днів), з 14.08.1997 до 31.12.2003 (06 років 04 місяців 18 днів), з 01.01.2004 до 31.08.2014 (10 років 05 місяців 10 днів), з 02.09.2019 до 30.04.2021 (01 рік 08 місяців 00 днів), з 01.05.2021 до 31.05.2021 (1 місяць), з 01.06.2021 до 30.06.2021 (1 місяць), з 01.07.2021 до 31.07.2021 (1 місяць), з 01.08.2021 до 15.09.2021 (дата звернення, 00 роки 01 місяць 15 днів), що арифметично становить 25 років 01 місяць 05 днів.

Отже, ГУ ПФУ в Донецькій області зараховано до стажу позивачки 25 років 01 місяць 20 днів, проте протиправно не зараховано 05 років 08 місяців 22 дні, з урахуванням яких, загальний стаж ОСОБА_1 становить понад 30 років, встановлених законодавцем як обов`язкових.

Зазначене дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що позивачка звертаючись за призначенням пенсії мала віковий ценз 60 років та спеціальний стаж понад 30 років.

У свою чергу, суд пеляційної інстанції не надає правової оцінки в частині відмови судом першої інстанції у зарахуванні позивачці періоду роботи, починаючи з 21.10.2014 до 15.07.2019 року, у закладі, який знаходиться на тимчасово окупованій території, записи виконано російською мовою із завіренням печаткою ДНР, оскільки зазначене не оскаржується ОСОБА_1 в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Щодо обраного способу судового захисту порушеного права, суд апеляційної інстанцї зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, в даному випадку, під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що для повного та ефективного захисту порушених прав позивача існує необхідність вийти за межі позовних вимог і задовольнити позов шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 18.10.2021 № 33 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 »;

- визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві, яка полягає не виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення;

- зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення, зарахувавши до спеціального стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню періоди роботи в СПТУ № 48 м. Зугрес з 03.12.1985 до 24.08.1991 на посаді викладача історії та суспільствознавства.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи та доводи сторін, зазначає, що у даному випадку, для повного захисту прав та законних інтересів позивачки, про захист яких вона просила звертаючись до суду з даним позовом, існує обгрунтована необхідність для виходу за межі позовних вимог, що було законно здійснено судом першої інстанції.

Як роз`яснив Верховний Суд України у п. 3 постанови Пленуму N 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення», вихід за межі позовних вимог - це вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 має понад 30 років стажу роботи на посадах, робота на яких дає право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до пункту 7-1розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частині визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві, яка полягає не виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення та зобов`язання саме ГУ ПФУ в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 вказану грошову допомогу, зарахувавши до спеціального стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги періоди роботи в СПТУ № 48 м. Зугрес з 03.12.1985 до 24.08.1991 на посаді викладача історії та суспільствознавства, з огляду на наступне.

Як вже вище зазначено колегією суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 18.10.2021 № 33 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ».

Відповідно, законними є висновки суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 права на зарахування до спеціального стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги періоди роботи в СПТУ № 48 м. Зугрес з 03.12.1985 до 24.08.1991 на посаді викладача історії та суспільствознавства та виплати ОСОБА_1 вказаної грошової допомоги.

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається, суд апеляційної інстанції встановив, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено - ГУ ПФУ в Донецькій області.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що визнання протиправною бездіяльності та дії зобов`язального характеру щодо зарахування до спеціального стажу позивачки, що визначає право на виплату грошової допомоги періоди роботи в СПТУ № 48 м. Зугрес з 03.12.1985 до 24.08.1991 на посаді викладача історії та суспільствознавства та виплати ОСОБА_1 вказаної грошової допомоги, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у даному випадку є - ГУ ПФУ в Донецькій області.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року по справі № 500/1216/23.

Правовими положеннями ч.5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У зв`язку із зазначеним, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а апеляційні скарги відповідачів частковому задоволенню, з ухваленням в цій частині нового рішення про визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Донецькій області, яка полягає не виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення та зобов`язання саме ГУ ПФУ в Донецькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 вказану грошову допомогу, зарахувавши до спеціального стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги періоди роботи в СПТУ № 48 м. Зугрес з 03.12.1985 до 24.08.1991 на посаді викладача історії та суспільствознавства.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, апеляційні скарги частковому задоволенню, а рішення суду підлягає частковому скасуванню, з прийняттям в цій частині нового рішення.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року №127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010 року).

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянтів не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року скасувати в частині визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає не виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення, зарахувавши до спеціального стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню періоди роботи в СПТУ № 48 м. Зугрес з 03.12.1985 до 24.08.1991 на посаді викладача історії та суспільствознавства.

Ухвалити в цих частинах нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає не виплаті ОСОБА_1 грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення, зарахувавши до спеціального стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню періоди роботи в СПТУ № 48 м. Зугрес з 03.12.1985 до 24.08.1991 на посаді викладача історії та суспільствознавства.

В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: О.М. Оксененко

Ю.К. Черпак

Повний текст виготовлено 29.07.2025 року