Справа № 420/11852/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ), в якому позивачка просить суд:

визнати протиправною бездіяльність в/ч № НОМЕР_1 , яка полягає в неприйнятті рішення про призначення і здійснення виплати їй - ОСОБА_1 , виплату грошового забезпечення в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інших видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення з моменту зникнення безвісти її батька ОСОБА_3 , а саме з 15.04.2023 року і до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини;

зобов`язати в/ч № НОМЕР_1 прийняти рішення про призначення їй - ОСОБА_1 , виплати грошового забезпечення в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інших видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення з моменту зникнення безвісти її батька ОСОБА_3 , а саме з 15.04.2023 року і до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини, та здійснити виплату коштів за наступними банківськими реквізитами: Одержувач: ОСОБА_1 ; Рахунок: НОМЕР_2 ; IBAN: НОМЕР_3 в АТ КБ Приватбанк;

стягнути з суб`єкта владних повноважень в/ч № НОМЕР_1 на її - ОСОБА_1 , користь моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є донькою ОСОБА_3 , старшого сержанта, оператора механізованої роти механізованого батальйону в/ч № НОМЕР_1 , 28.02.2022 року призваного на військову службу під час мобілізації.

Позивачка зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 членів сім`ї ОСОБА_3 повідомлено, що 15.04.2023 року її батько зник безвісти за особливих обставин поблизу населеного пункту Бахмут, Бахмутського району Донецької області.

11.02.2025 року Маловисківським відділом ДРАЦС у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внесений актовий запис про смерть ОСОБА_3 .

Позивачка вважає, що вона як єдина донька зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 , яка проживала разом з ним за однією адресою, який не перебуває в шлюбі та не має інших дітей, має право на отримання виплати грошового забезпечення в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інших видів грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які належать до виплати її батькові ОСОБА_3 з 15.04.2023, тобто з моменту зникнення її батька безвісти.

Позивачка зазначила, що 29.05.2023 року звернулась до командира в/ч НОМЕР_1 із заявою про призначення та виплату грошового забезпечення, в т.ч. додаткових виплат та інших видів грошового забезпечення, які належать до виплати її батькові ОСОБА_3 , як військовослужбовцю за відповідним званням та посадою.

За результатом розгляду заяви відповідач листом 25.06.2023 вх. №6840 повідомив про необхідність надання додаткових документів, що можуть підтвердити її спільне проживання з її батьком - ОСОБА_3 .

Хоча надання таких документів не передбачено Порядком №884 позивачка зазначила, що повторно (вдруге) подала заяву та всі документи відповідно до Порядку №884, а також документи, що підтверджують її спільне проживання з батьком.

У відповідь на повторну заяву в порушення положень Порядку №884 відповідач листом від 08.02.2024 №0666/35/950 знову вимагав надати документи, які не передбачені законодавством для призначення виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, а саме: витяги з державного реєстру (довідки) про наявність в ньому записів про шлюб, розірвання шлюбу, наявність дітей.

02.02.2024 року набрала чинності постанова КМУ від 30.01.2024 №103 «Про внесення змін до постанов КМУ від 30.11.2016 №884 і від 28.02.2022 №168», на підставі якої військові частини отримали можливість оперативно і самостійно встановлювати перелік членів родини, які мають право на отримання грошового забезпечення зниклих безвісти або захоплених у полон військовослужбовців. Аналогічні зміни стосувалися і можливості військових частин самостійно встановлювати повне коло членів сім`ї військовослужбовців.

Відповідач, не зважаючи на внесені постановою КМУ від 30.01.2024 №103 зміни до Порядку №884, вимагав надати інформацію, яку був зобов`язаний самостійно перевірити в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу.

Позивачка зазначила, що вона виконала незаконні вимоги відповідача та 28.02.2024 року та втретє звернулась до відповідача із заявою, до якої долучила, зокрема, витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, якими підтвердила, що її батько ОСОБА_3 не перебуває в шлюбі.

Однак відповідачем за результатом розгляду заяви від 28.02.2024 року не прийнято жодного рішення щодо призначення або відмову у призначенні такої виплати, що на її думку свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Також позивачка зазначила, що бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка зумовила подання нею трьох заяв про виплату, отримання довідок і документів, що не передбачені чинним законодавством, необхідності викладення пояснень обставин сімейної трагедії стороннім людям (працівникам ТЦК, сусідам, працівникам ЖЕД №102 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва»), що виразилась в довготривалому непризначенні належних виплат, які продовжуються з 29.05.2023 року і по сьогодні, тобто майже два роки - призвела до значних моральних страждань, тому вважає, що у зв`язку з цим на її користь підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 100 000 грн.

Ухвалою суду від 28.04.2025 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 19.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 17.07.2025 року залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ОСОБА_4 . Направлено третій особі копію позову з додатками та встановлено строк для надання пояснень. Зупинено провадження у справі до надання третьою особою пояснень по справі, але не пізніше 11.08.2025 року.

Ухвалою суду від 30.07.2025 року поновлено провадження у справі та продовжено розгляд справи. Відмовлено у задоволенні клопотання представника в/ч НОМЕР_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Представник в/ч НОМЕР_1 подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин визнання військовослужбовців в установленому законом порядку безвісно відсутніми та не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Відповідно до роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 11.10.2023 №423/6609 необхідно дотримуватись такого порядку черговості виплати грошового забезпечення сім`ям зазначених військовослужбовців: 1) перша черга - дружині (чоловіку); 2) друга черга - повнолітнім дітям, які проживають разом з дружиною (чоловіком) або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців; 3) третя черга - батькам військовослужбовців. Також зазначено, що кожна наступна черга набуває права на виплату лише при відсутності осіб, зазначених у попередніх чергах.

Представник відповідача зазначив, що в/ч НОМЕР_1 вживає всіх необхідних заходів по збору і долученню документів для прийняття правового рішення, згідно діючого законодавства України, по розгляду заяв членів сімей військовослужбовців зниклих безвісти.

Так в/ч НОМЕР_1 направлено лист за вих. №0666/35/950 від 08.02.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та лист за вих. №0666/35/2251 від 29.03.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з проханням направити до в/ч Витяги з державного реєстру актів цивільного стану з метою виявлення кола осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця та документального підтвердження наявності або відсутності записів щодо народження, укладення шлюбу, розірвання шлюбу, народження дітей, усиновлення, встановлення батьківства, зміну прізвища, ім`я по батькові стосовно зниклого безвісти старшого сержанта ОСОБА_3

13.04.2024 за вих. №2700 в/ч НОМЕР_1 направила лист до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з проханням повідомити членів сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця, що звернення від ОСОБА_1 розглянуто по наданому пакету документів. Рішення про виплату, буде прийнято після надходження витягів з ДРАЦС (з інформацією про наявність записів про одруження, розлучення, наявність дітей).

Представник зазначив, що відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 за вих. №938/4265 від 24.04.2024, із запитуваними витягами, надійшла на адресу військової частини лише 25.04.2024 за вхід. №5968.

03.09.2024 відбулося засідання комісії в/ч НОМЕР_1 , на якій в чергове розглянуто заяву позивачки по наданому пакету документів. За відсутності акту обстеження житлово-побутових умов, заву комісією не погоджено, вирішено направити запит до ІНФОРМАЦІЯ_4 про направлення до в/ч НОМЕР_1 Акту обстеження житлово-побутових умов на предмет спільного проживання ( ОСОБА_1 - повнолітньої доньки зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 ). Лист військової частин направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 за вих. №0666/116/3405 від 08.09.2024.

Разом з тим, в облікових документах військовослужбовця, зазначене місце реєстрації та проживання старшого сержанта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - АДРЕСА_5 .

Позивачка до заяви долучила Довідку та Акт у складі комісії сусідів, засвідчені начальником ЖЕД 102, на предмет спільного проживання та ведення спільного господарства з своїм батьком за адресою - АДРЕСА_6 .

Однак представник відповідача, посилаючи на постанову ВС України від 05.09.2019 року по справі №705/4197/18, зазначив, що показання свідків та відсутність заперечення з боку заінтересованої особи не можуть бути беззаперечними доказами цього факту.

Представник вважає, що для підтвердження факту проживання разом з батьком, ОСОБА_1 необхідно надати Акт обстеження житлово-побутових (матеріально-побутових) умов на предмет спільного проживання, проведений представником виконавчого органу місцевого самоврядування в межах території місця реєстрації або фактичного місця проживання (без реєстрації місця проживання за даною адресою (на основі письмових свідчень сусідів)). Такий Акт має бути складений виключно уповноваженими особами виконавчих органів сільських, селищних, міських рад територіальних громад (органів місцевого самоврядування).

Представник відповідача зазначив, що станом на сьогодні факт проживання разом батька і позивачки за наявних у в/ч НОМЕР_1 документів є непідтвердженим, що унеможливлює нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення її батька - військовослужбовця ОСОБА_3 , який має статус зниклого безвісти.

Щодо стягнення моральної шкоди представник наголошує, що в матеріалах справи не міститься жодних копій фіскальних чеків та квитанцій про придбання медичних препаратів, копії рецептів відповідних лікарів, які в сукупності дають підстави для висновку, що позивачці завдано якихось моральних страждань за спірний період.

Вважає, що командування в/ч НОМЕР_1 діяло відповідно до вимог чинного законодавства України при розгляді заяв, запитів позивачки, шляхом надання відповідних відповідей та запитів до державних органів з метою прийняття рішення щодо наявності/відсутності правових підстав для призначення відповідних виплат позивачці. Отже такими діями в/ч НОМЕР_1 не завдано позивачці жодної шкоди.

Позивачка подала до суду відповідь на відзив, у якій просила задовольнити позовні вимоги, наголошуючи на тому, що висновки в/ч НОМЕР_1 про необхідність подання акту обстеження житлово-побутових (матеріально-побутових) умов на предмет спільного проживання, складений уповноваженими особами виконавчих органів сільських, селищних, міських рад територіальних громад (органів місцевого самоврядування) є необґрунтованими. Положеннями Закону №2011-XII та Порядку №884, якими визначений вичерпний перелік документів та підстави для отримання відповідних виплат, не передбачається надання такого акту.

Наголошує, що вона тричі подавала заяву про призначення їй виплати грошового забезпечення разом з повним пакетом документів, як того вимагає Порядок №884, а також з урахуванням незаконних та необґрунтованих вимог відповідача щодо надання додаткових документів, проте рішення про виплату так і не було прийнято відповідачем, що свідчить про протиправну бездіяльність.

Крім того, представник вважає, що долучений відповідачем до відзиву Витяг з протоколу засідання комісії №0666/116/3363 від 03.09.2024 року не може вважатися судом належним та достовірним доказом в розумінні ст. ст. 73-76 КАС України, оскільки він не містить підписів членів комісії, хоча мав бути підписаний 7-ма посадовими особами. Також, витяг не містить номеру і дати наказу командира в/ч НОМЕР_1 , отже він не затверджувався наказом командира.

Також позивачка зазначила, що з моменту оголошення її батька зниклим безвісти, через протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає в безпідставному неприйнятті рішення щодо виплати їй грошового забезпечення, вже тривалий час (майже 2 роки) переживає постійні душевні страждання, втратила душевний спокій, весь час перебуває у стані постійного напруження та стресу, була змушена докладати значних зусиль для того, щоб знайти в себе сили для повноцінного життя та роботи. Вказує, що їй довелось прикладати зусиль для відновлення своїх порушених прав тепер вже шляхом звернення до суду із позовом.

Таким чином, вважає, що нею доведено причинно-наслідковий зв`язок між її моральними стражданнями та тривалою протиправною бездіяльністю відповідача, отже наявні всі підстави для стягнення моральної шкоди на її користь.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 подала до суду пояснення, у яких зазначила, що вона жодного разу не отримала грошове забезпечення, яке підлягало виплаті її синові ОСОБА_3 , який зник безвісти з 15.04.2023 року під час військової служби. Також вказала, що не претендує на призначення їй грошового забезпечення її сина та вважає, що така виплата має бути здійснена позивачці ОСОБА_1 , її онуці, єдиній доньці ОСОБА_5 . Крім того зазначила, що її син проживав та вів спільний побут разом зі своєю донькою в АДРЕСА_6 .

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 зареєстрована за адресою АДРЕСА_7 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади №2024/001998700 від 27.02.2024 року. Адресою місця проживання позивачка зазначає адресу АДРЕСА_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 батьком позивачки визначений ОСОБА_3 .

Матері ОСОБА_3 - ОСОБА_2 24.01.2025 року Новоукраїнським РТЦКСП направлено сповіщення сім`ї №256, яким повідомлено, що її син, старший сержант, оператор механізованої роти механізованого батальйону, який вважався зниклим безвісти, вірний військовій присязі, у бою за захист Батьківщини, виявивши стійкість і мужність загинув ІНФОРМАЦІЯ_7 поблизу населеного пункту Бахмут, Бахмутського району Донецької області при безпосередній участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

Згідно з довідкою про причину смерті №538 від 22.01.2025 року, виданою ДСУ «Івано-Франківське обласне бюро судово-медичної експертизи» причиною смерті ОСОБА_3 визначена вибухова травма з множинними ураженнями голови, шиї, тулуба та кінцівок.

11.02.2025 року Маловисківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоукраїнському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) поновлено актовий запис про смерть ОСОБА_3 від 15 квітня 2023 року.

Відповідач підтверджує, що ОСОБА_3 вважався зниклим безвісти з 15.04.2023 по 22.01.2025 року, по день зняття з усіх видів забезпечення військової частини, у зв`язку з встановленням особи трупу 22.01.2025 року.

29.05.2023 року позивачка звернулась до командира в/ч НОМЕР_1 із заявою про призначення та виплату їй грошового забезпечення, в тому числі додаткових виплат та інших видів грошового забезпечення, які належать до виплати її батькові ОСОБА_3 . До заяви долучено копії паспорта, РНОКПП, свідоцтва про народження та довідку про реєстрацію місця проживання. Заява надійшла до в/ч НОМЕР_1 з ІНФОРМАЦІЯ_8 25.06.2023 року за вхід. №6840.

До в/ч НОМЕР_1 28.04.2023 року за вхід. №4576 надійшла тотожна заява від матері загиблого військовослужбовця, ОСОБА_2 .

За результатом розгляду заяв відповідач листом від 10.05.2023 року №0666/35/3685 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 просив повідомити членів сім`ї, що у загиблого військовослужбовця є повнолітня донька ОСОБА_1 , якій належить грошове забезпечення її батька відповідно до порядку черговості, передбаченого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідачем направлено до ІНФОРМАЦІЯ_8 від 05.07.2023 лист №0666/35/5234, яким повідомлено про необхідність надати документи, що підтверджують спільне проживання позивачки ОСОБА_1 з її батьком ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_9 листом від 12.01.2024 року №1965/152 скерував на адресу в/ч НОМЕР_1 повторну заяву позивачки, до якої нею долучено, зокрема, Довідку та Акт у складі комісії сусідів, засвідчені начальником ЖЕД 102, на предмет спільного проживання та ведення спільного господарства з її батьком за адресою АДРЕСА_6 .

Вказаний лист надійшов на адресу в/ч НОМЕР_1 16.01.2024 року за вхід. №757.

Відповідач 08.02.2024 скерував до ІНФОРМАЦІЯ_8 лист №0666/35/950 та 29.03.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_10 лист №0666/35/2251, у яких просив направити до військової частини Витяги з державного реєстру актів цивільного стану з метою виявлення кола осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення військовослужбовця та документального підтвердження наявності або відсутності записів щодо народження, укладення шлюбу, розірвання шлюбу, народження дітей, усиновлення, встановлення батьківства, зміну прізвища, ім`я по батькові стосовно зниклого безвісти старшого сержанта ОСОБА_3 .

Позивачка 28.02.2024 року засобами поштового зв`язку втретє направила до відповідача заяву про виплату їй грошового забезпечення, що належить її батьку, до якої долучила, зокрема, копії витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу та розірвання шлюбу ОСОБА_3 .

Вказана заява надійшла на адресу в/ч НОМЕР_1 13.03.2024 року за вхід. №3658.

13.04.2024 військова частина НОМЕР_1 направила до ІНФОРМАЦІЯ_10 лист за вих. №2700 з проханням повідомити членів сім`ї зниклого безвісти військовослужбовця, що звернення від ОСОБА_1 , було розглянуто по наданому пакету документів. Рішення про виплату, буде прийнято після надходження витягів з ДРАЦС (з інформацією про наявність записів про одруження, розлучення, наявність дітей).

Тотожний за змістом лист від 25.05.2024 №0666/35/3809 відповідач скерував також до начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 .

09.08.2024 року представник позивачки звернувся до Міністерства оборони України зі скаргою за вих. №2024/13, у якій просив визнати протиправною бездіяльність командира в/ч НОМЕР_1 щодо неприйняття рішення про призначення та виплату позивачці грошового забезпечення її батька, який вважався зниклим безвiсти та зобов`язати в/ч НОМЕР_1 прийняти рішення про виплату відповідних сум.

За результатом розгляду скарги відповідач в/ч НОМЕР_1 листом від 24.08.2024 №1950 повідомило, що розгляд питань даної скарги відбудеться на засіданні комісії для визначення членів сімей військовослужбовців в/ч НОМЕР_5 , яких було визнано загиблими, або вважаються зниклими безвісти, або знаходяться у полоні, які мають правові підстави на здійснення виплат всіх належних видів грошового забезпечення, яке відбудеться у найближчий час

Також на адвокатський запит від 23.08.2024 вхід. №12275 в/ч НОМЕР_1 листом від 12.09.2024 №0666/116/3465 повідомила, що 03.09.2024 відбулося засідання комісії в/ч НОМЕР_1 , на якій в чергове розглянуто заяву позивачки по наданому пакету документів. За відсутності акту обстеження житлово-побутових умов, заву не погоджено. Вирішено направити запит до ІНФОРМАЦІЯ_4 про направлення до в/ч НОМЕР_6 акту обстеження житлово-побутових умов на предмет спільного проживання ( ОСОБА_1 повнолітньої доньки зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_3 ). Лист військової частин направлено на адресу ІНФОРМАЦІЯ_10 за вих. №№0666/116/3405 від 08.09.2024.

Листом також повідомлено, що станом на теперішній час, факт проживання разом батька і його повнолітньої доньки, за наявних у в/ч НОМЕР_5 документів, є непідтвердженим, що унеможливлює нарахування та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення її батька, який має статус зниклого безвісти. Для підтвердження факту спільного проживання необхідно надати Акт обстеження житлово-побутових (матеріалью-побутових) умов на предмет спільного проживання, проведений представником виконавчого органу місцевого самоврядування в межах території місця реєстрації або фактичного місця проживання (без реєстрації місця проживання за даною адресою (на основі письмових свідчень сусідів)).

Позивачка, вважаючи, що в/ч НОМЕР_1 допущено протиправно не прийнято рішення про призначення і виплату їй належного її батьку грошового забезпечення, та як наслідок спричинення їй моральної шкоди, звернулась до суду з цим позовом.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до ч.1-2 ст.9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За змістом ч.6 ст.9 Закону №2011-XII (у редакції від 23.12.2022, чинній на момент звернення позивачки із первісною заявою про виплату грошового забезпечення) за безвісно відсутніми військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідач у цій справі визнає факт того, що ОСОБА_3 у період з 15.04.2023 по 22.01.2025 року (день виключення зі списків особового складу частини та зняття з усіх видів забезпечення) вважався зниклим безвісти.

Частиною 6 ст.9 Закону №2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Таким чином, законом передбачена наступна черговість осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення за безвісно відсутнім військовослужбовцем:

1) дружина (чоловік) військовослужбовця;

2) повнолітні діти, які проживають разом із військовослужбовцем;

3) законні представники (опікуни, піклувальники) або усиновлювачі неповнолітніх дітей (чи осіб з інвалідністю з дитинства, незалежно від віку);

4) особи, які перебували на утриманні військовослужбовця;

5) батьки військовослужбовця.

Мати військовослужбовця ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , у наданих суду поясненнях підтвердила, що відмовляється від отримання грошового забезпечення свого сина за період його безвісної відсутності.

Сторонами не заперечується, що, окрім позивачки, інших заінтересованих осіб, які претендують на отримання зазначених коштів, немає.

Отже, предметом дослідження суду є з`ясування належності позивачки, як повнолітньої доньки ОСОБА_3 , до другої черги осіб, що мають право на отримання грошового забезпечення, зокрема, факту її спільного проживання з батьком до його безвісної відсутності.

Судом встановлено, що місцем реєстрації ОСОБА_1 є адреса: АДРЕСА_7 . Водночас, позивачка самостійно зазначила своїм фактичним місцем проживання адресу: АДРЕСА_6 .

Разом з тим, сторонами не заперечується, що адресою місця реєстрації військовослужбовця ОСОБА_3 є АДРЕСА_5 .

Таким чином, адреси місця реєстрації позивачки та її батька є різними.

Позивачка на підтвердження факту спільного проживання з батьком за адресою АДРЕСА_6 надала довідку та акт у складі комісії сусідів, підписані начальником ЖЕД 102.

За результатами розгляду документів комісія в/ч НОМЕР_1 дійшла висновку про непідтвердженість факту спільного проживання позивачки разом з її батьком. На думку комісії такий факт може бути підтверджено лише Актом обстеження житлово-побутових (матеріально-побутових) умов на предмет спільного проживання, проведений представником виконавчого органу місцевого самоврядування в межах території місця реєстрації або фактичного місця проживання (без реєстрації місця проживання за даною адресою (на основі письмових свідчень сусідів)).

Суд погоджується з таким висновком відповідача, оскільки факт спільного проживання дитини з військовослужбовцем потребує належного документального підтвердження.

Доводи позивачки про те, що вона не зобов`язана надавати акт обстеження житлово-побутових умов, оскільки такий документ не передбачений Порядком, суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх затверджено постановою КМУ від 30.11.2016 №884 (далі Порядок №884).

Пунктом 4 Порядку №884 (у редакції від 30.11.2016, чинній на момент звернення позивачки із первісною заявою про виплату грошового забезпечення) передбачено, що виплата грошового забезпечення здійснюється з дня зникнення військовослужбовця безвісти - членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира військової частини.

До заяви додаються:

копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);

довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);

копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);

копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);

копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Таким чином, для підтвердження факту спільного проживання дитини з військовослужбовцем положення Порядку №884 передбачають надання документів, які підтверджують спільну реєстрацію за однією адресою (копії сторінок паспорта або довідку про реєстрацію місця проживання). Саме така реєстрація є достатнім доказом спільного проживання в межах застосування зазначеного Порядку.

Враховуючи те, що адреси реєстрації позивачки та її батька є різними, суд вважає, що факт спільного проживання між ними потребує документального підтвердження.

При цьому суд вважає, що надані позивачкою Довідка та Акт від 04.12.2023 року, складені начальником ЖЕД-102 () за участю двох сусідів, не є належними та достатніми доказами спільного проживання з батьком, враховуючи наступне.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за кодом ЄДРПОУ .03.2003 року зареєстроване Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району».

Відповідно до Статуту цього підприємства, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.01.2015 №9 (у редакції від 31.01.2020 №157), до його повноважень не належить здійснення перевірок з метою встановлення факту проживання фізичних осіб на певній території.

Разом з тим відповідно до п.п.3 п.«б» ст.27 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо ведення статистичного обліку громадян, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Отже, саме виконавчий орган місцевого самоврядування, а не комунальне підприємство, наділений повноваженнями підтверджувати факти проживання осіб на відповідній території.

В такому разі складені начальником ЖЕД-102 Довідка та Акт від 04.12.2023 року не підтверджують факт спільного проживання позивачки та її батька.

ОСОБА_1 не надала до суду жодних інших доказів на підтвердження заявлених нею обставин, зокрема, доказів призвання її батька на військову службу саме з міста Київ, будь-яких чеків або виписок на підтвердження ведення спільного побуту, або отримання послуг за адресою спільного проживання.

Суд також не приймає пояснення третьої особи, матері загиблого військовослужбовця, про те, що її син проживав разом із донькою в місті Києві, оскільки близький родинний зв`язок між нею та позивачкою не дозволяє вважати такі свідчення об`єктивними для підтвердження зазначеного факту.

За встановлених обставин суд вважає обґрунтованими доводи відповідача, що за різних адрес реєстрації військовослужбовця та його повнолітньої доньки, а також відсутності акта обстеження житлово-побутових умов, складеного уповноваженим представником виконавчого органу місцевого самоврядування, факт їх спільного проживання вважається недоведеним.

Відтак, позивачка не підтвердила свою належність до осіб, які відповідно до ч.6 ст.9 Закону №2011-XII мають право на отримання грошового забезпечення ОСОБА_3 за час його безвісно відсутності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не допущено протиправної бездіяльності щодо прийняття рішення про призначення і виплату позивачці грошового забезпечення її батька за час його зникнення безвісти.

Враховуючи те, що в ході судового розгляду судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідача, то позовна вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000 грн, також не підлягає до задоволення.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст.73,74,75,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 7, 9, 134, 139, 241-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_9 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва

.