Справа № 620/5474/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року Чернігів Справа № 620/5474/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Фізичної особм - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі також ФОП ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі також ГУ ДПС у Чернігівській області, відповідач), про:

- визнання протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Чернігівській області щодо неприйняття рішення про списання безнадійного податкового боргу фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 в сумі 31216,48 гривень - податку на доходи фізичних осіб та 1345,76 гривень військового збору;

- зобов`язання Головне управління ДПС у Чернігівській області прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на суму 31216,48 гривень - податку на доходи фізичних осіб та 1345,76 грн військового збору.

В обґрунтування позову зазначає, що за спірним податковим боргом позивача на загальну суму 32562,24 грн сплинув термін давності, передбачений Податковим кодексом України, тому позивач звернулась до відповідача із заявою від 11.09.2024 про визнання вказаного податкового боргу безнадійним та його списання. Однак ГУ ДПС у Чернігівській області листом від 28.08.2024 відмовило позивачу в списанні податкового боргу, вказавши, що спірний податковий борг не підпадає під визначення «безнадійного». Вказаний висновок відповідача, на думку позивача, є необґрунтованим, оскільки прийнятий без урахування всіх обставин у справі, що має значення для його прийняття.

02.06.2025 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві, посилаючись на положення Податкового кодексу України, зазначив, що списання податкового боргу є правом відповідача, а не обов`язком, отже вимога позивача щодо зобов`язання судом відповідача скористатися своїм правом по суті є незаконною.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно з інформаційними базами даних ДПС України, ФОП ОСОБА_1 перебувала на податковому обліку як фізична особа-підприємець та обрала загальну систему оподаткування з 18.08.2015 по 16.12.2016.

За даними інформаційно-комунікаційних систем органів ДПС станом на 05.08.2024, за ФОП ОСОБА_1 обліковується податкова заборгованість в сумі 32562,24 грн, в т.ч. по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатам річного декларування (далі ПДФО) в сумі 31216,48 грн. та по військовому збору в сумі 1345,76 грн. Окрім того, за платником обліковується заборгованість з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування (далі - ЄСВ) в сумі 11719,36 грн в т.ч. КБК 71040000 в сумі 10394,14 грн та КБК71010000 в сумі 1325,22 грн.

Заборгованість з ПДФО в сумі 16486,41 грн. виникла в результаті нарахування за звітний (податковий) період 2016 року, згідно самостійно поданої платником податкової декларації про майновий стан і доходи № від 09.02.2017; заборгованість в сумі 13651,95 грн - в результаті нарахування за звітний (податковий) період 2015 року, згідно самостійно поданої платником уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи № від 23.03.2017 року; самостійно нарахованої платником податків суми штрафних санкцій у розмірі 409,56 грн, у зв`язку з виправленням помилки, згідно уточнюючої податкової декларації про майновий стан і доходи № від 23.03.2017 та автоматично нарахованої пені внаслідок несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань ІКП на борг минулих років в сумі 668,56 грн.

Заборгованість по військовому збору виникла в результаті неповного погашення задекларованих податкових зобов`язань згідно поданої платником податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний (податковий) період 2016 року № від 09.02.2017 року в сумі 701,27 грн., а також несплати автоматично нарахованої 03.08.2023 пені внаслідок несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань ІКП за борг минулих років в сумі 470,6 грн. та 173,89 грн.

Відповідно до самостійно поданого ФОП ОСОБА_1 . Додатку 6, Звіт про суми добровільних внесків, передбачених договором про добровільну участь, які підлягають сплаті, та суми доплати до органів доходів і зборів за 2015 рік, № від 23.03.2017 до ІКП по коду бюджетної класифікації (далі - КБК) 71040000 проведено нарахування єдиного внеску за жовтень, листопад та грудень 2017 року на загальну суму 24386,46 грн.

Відповідно до даних ІКП по КБК 71040000, станом на сьогоднішній день заборгованість складає 10394,14 грн. (з урахуванням переплати 13992,31 грн., яка рахувалась в ІКП платника станом на 23.03.2017 та сплати згідно платіжного доручення № від 08.10.2020 на суму 0,01 грн.).

Вказані вище обставини підтверджується інформацією, викладеною в листі відповідача від 06.08.2025 № 11684/6/25-01-13-03-12, що міститься в матеріалах справи.

11.09.2025 позивач звернулася до ГУ ДПС у Чернігівській області із заявою про списання безнадійного спірного податкового боргу.

Станом на день подання позову ГУ ДПС у Чернігівській області не прийняло будь- якого рішення щодо вирішення питання про списання безнадійного боргу, чим порушує права позивача.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача у неприйнятті рішення про списання безнадійного податкового боргу протиправною, позивач звертається до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України, Податковий, кодекс).

За правилами підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Отже, невиконання платником податку обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Проте за наявності певних обставин, визначених законодавством, податковий борг може бути визнаний безнадійним та списаний.

Так, поняття безнадійного податкового боргу визначено у підпункті 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України, відповідно до якого безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак як, зокрема, заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Правила списання безнадійного податкового боргу врегульовані статтею 101 Податкового кодексу, відповідно до пункту 101.1 якої списанню підлягає безнадійний податковий борг, утому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

У пункті 101.2 вказаної статті наведено перелік ознак, що дозволяють відрізнити податковий борг від безнадійного податкового боргу.

Так, під терміном «безнадійний» розуміється, окрім іншого, податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу (підпункт 101.2.3).

Отже, перелік підстав віднесення податкового боргу платника до безнадійного є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Крім того, у пункті 101.2 цієї статті під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3).

Контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (пункт 101.5 статті 101 Податкового кодексу України).

Механізм списання безнадійного податкового боргу визначений Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 28,07.2022 №220 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2022 за №908/38244 (далі - Порядок №220).

Підпунктом 5 пункту 2 розділу II Порядку №220 визначено, що безнадійним податковим боргом є податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 глави 9 розділу II Кодексу, - станом на дату прийняття рішення керівником (його заступником або уповноваженою особою) територіального органу ДПС.

Строки давності та їх застосування визначені статтею 102 Податкового кодексу.

Відповідно до абзацу першого пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - .у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Аналізуючи зазначені норми закону, суд дійшов висновків, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.

У такому разі контролюючий орган здійснює заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК України).

При цьому стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.

Згідно з пунктом 1 розділу III Порядку №220 у випадках, передбачених підпунктами 1-5, 7, 8 пункту 2 розділу II цього Порядку, за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу, керівник (його заступник або уповноважена особа) територіального органу ДПС за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком до цього Порядку.

За змістом пункту 6 розділу III Порядку №220 структурний підрозділ територіального органу ДПС, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем кварталу.

Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІКС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.

Аналізуючи наведені положення законодавства, суд доходить висновку, що податковий борг, який протягом 1095 календарних днів з дня його виникнення не стягнутий податковим органом, визнається безнадійним та підлягає списанню на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) територіального органу ДПС за результатами розгляду документів, необхідних для підтвердження безнадійності податкового боргу. Звернення платника податків із письмовою заявою про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (пункт 2 розділу III Порядку №220). В усіх інших випадках розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04.09.2018 у справі №813/4430/16, від 09.07.2019 у справі №0240/2269/18-а, від 09.03.2021 у справі №300/2353/19 та інших.

Як вже встановив суд, станом на момент звернення до суду за позивачем рахується податковий борг із датою виникнення понад 1095 днів на суму 31216,48 грн - податку на доходи фізичних осіб та 1345,76 грн військового збору. Вказані грошові зобов`язання виникли у 2015, 2016, 2017 роках і є узгодженими. Відтак, 1095 денний строк давності, визначений статтею 102 Податкового кодексу, сплинув у 2019, 2020, 2021 році.

Докази, які б підтверджували факт звернення ГУ ДПС у Чернігівській області до суду з відповідними вимогами про стягнення з позивача вищевказаного податкового боргу відсутні.

Крім того, відповідач у своєму листі від 28.08.2024 вих. № 12826/6/25-01-24-10-13 повідомив, що за останні три роки по ФОП ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення не виносились, за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження, стягувачем за якими є Головне управління ДПС у Чернігівській області, зареєстровані виконавчі провадження по ФОП ОСОБА_1 відсутні.

Верховний Суд у рішенні від 06.02.2018 по справі К/9901/99/17 зазначив, що в разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а відтак з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Згідно із пунктом 101.4 статті 104 ПК України органи стягнення відкликають розрахункові документи, якими передбачено стягнення пені, штрафних санкцій та безнадійного податкового боргу, списаних відповідно до цього Кодексу.

Ураховуючи викладені вище положення Податкового кодексу України, податковий борг позивача із датою виникнення понад 1095 днів, який станом на момент звернення до суду становив 31216,48 гривень - податку на доходи фізичних осіб та 1345,76 гривень військового збору, підлягав визнанню безнадійним, що не було враховано відповідачем.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Щодо клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн на підтвердження яких позивачем надані відповідні документи (а.с.32-39), суд зазначає таке, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами частин першої та другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно частиною дев`ятою статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, усі ці витрати повинні перебувати у безпосередньому причинному зв`язку із наданням правової допомоги у конкретній справі, а їх розмір повинен бути розумним.

Враховуючи викладене, вказані обставини свідчать, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та об`ємом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсягом, тому суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь позивача 9000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України щодо прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу Фізичної особи -підприємця ОСОБА_1 в сумі 31216,48 гривень - податку на доходи фізичних осіб та 1345,76 гривень військового збору.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Чернігівській області відокремлений підрозділ Державної податкової служби України прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на суму 31216,48 гривень - податку на доходи фізичних осіб та 1345,76 грн військового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп), сплачений відповідно до квитанції від 13.05.2025, витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн (дев`ять тисяч гривень).

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління ДПС у Чернігівській області відокремлений підрозділ Державної податкової служби України вул. Реміснича, 11,м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14000 .

Повний текст рішення виготовлено 28 липня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко