Справа № 947/11769/25
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 р. Категорія: 140м. ОдесаСправа № 947/11769/25
Перша інстанція: суддя Луняченко В.О.,

час і місце ухвалення: не зазначено,

м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Федусика А.Г., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 1 взводу 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Миргородського Сергія Петровича, третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Інспектора 1 взводу 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Миргородського Сергія Петровича, третя особа: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4325156 від 22.03.2025 року і закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , мотивуючи його тим, що позивач, який є військовослужбовцем, повертаючись з відпуски до військової частині на належним йому транспортному засобі, був зупинений співробітниками поліції у населеному пункті Іванове, Красносільської сільської громади Одеського району Одеської області з підстав порушення швидкісного режиму руху, однак на вимогу скористатись послугами адвоката та надати доказі правопорушення , отримав відповідь про те що правопорушення було встановлено а тому буде складена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності яку він має право оскаржити до суду. Позивач вважає що в його діях був відсутні склад адміністративного правопорушення так як жодним доказом на було доведено наявне правопорушення а також була порушена процедура розгляду адміністративної справи, що у сукупності є підставою для скасування вказаної постанови та закриття провадження у справі.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2025 року позов задоволено. Скасовано постанову серії ЕНА № 4325156 від 22 березня 2025, винесену інспектором 1 взводу 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Миргородським Сергієм Петровичем про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Закрити провадження в адміністративній справі щодо притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за частиною 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення по обставинами викладеним у постанові серії ЕНА № 4325156 від 22.03.2025 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до змісту постанови, яка винесена інспектором 1 взводу 4 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Миргородським Сергієм Петровичем, копія якою надана позивачем: « 22.03.2025 о 09:02:59 у с. Іванове, дорога М14 29 км, водій ОСОБА_1 на транспортному засобі OPEL FRONTERA, д/н НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю 78 км/г, чим порушив п. 12.4 ПДР порушення швидкісного режиму в населених пунктах, та ч.1 ст. 122 КУпАП, із стягненням штрафу 340 грн.».

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за змістом постанови серії ЕНА № 4325156 від 22 березня 2025 не зазначено, що правопорушення було виявлено шляхом застосування технічного пристрою. Та взагалі не визначено як саме було зафіксоване правопорушення.

П`ятий апеляційний адміністративний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. № 1306 (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.1. ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП України визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, згідно з ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно оскаржуваної постанови, позивач рухався зі швидкістю 78 км/год при дозволених 50 км/год, що становить на 28 км/год більше дозволеного.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує про те, що фіксація поліцейським за допомогою спеціальних засобів фото-відео порушень ПДР відбувалось приладом, який не був стаціонарно закріпленим, а знаходився в руках інспектора поліції, що суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Стосовно таких доводів суд зазначає наступне.

Частиною 14 ст. 40 Закону України «про національну поліцію» встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» від 05.06.2014 р. № 1314 VI (набрав чинності 01.01.2016), не передбачено повторного проходження даної процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Більше того, такої процедури як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 № ТС 000524 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Правильність застосування алгоритму шифрування AES з метою забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних за допомогою TruCam (LTI, США) підтверджено результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Відтак, фіксація поліцейським порушень ПДР приладом, який не був стаціонарно закріпленим, а знаходився в руках інспектора поліції не суперечить приписам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п.5.70 ПДР дорожній знак «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Згідно пп.«ґ» п.8.4 ПДР інформаційно-вказівні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Разом з тим, жодними положеннями КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі, частиною 1 ст.40 вказаного Закону, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

В той же час, Закон України «Про Національну поліцію» не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

Таким чином, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов`язку дотримання запровадженого ПДР швидкісного режиму.

Водночас, в зазначеному випадку порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCAM в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

При цьому, ч. 2 ст. 40 вказаного Закону щодо розміщення інформації на видному місці стосується лише розміщеної автоматичної фототехніки і відеотехніки.

Апелянтом надано суду апеляційної інстанції відеозапис, яким зафіксовано перевищення встановлених обмежень швидкості автомобілем Opel Frontera B Sport, номерний знак НОМЕР_2 . Судом встановлено, що вказаний компакт-диск містить відеозапис, здійснений приладом TruCAM, відеоролик щодо застосовування приладу TruCAM та фотофіксація адміністративного правопорушення.

Таким чином, наданими відповідачем доказами підтверджується перевищення встановлених обмежень швидкості автомобілем Opel Frontera B Sport, номерний знак НОМЕР_2 .

Проте, з наданого відеозапису, яким зафіксовано розгляд справи про адміністративне правопорушення, не вбачається, що позивачу роз`яснено права водія та не надано можливості забезпечити належного захисника для захисту своїх прав.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Відтак, для належного розгляду працівниками поліції справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, відповідачу необхідно провести розгляд справи із дотриманням прав позивача, а за наслідками розгляду прийняти відповідне рішення.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову шляхом скасування постанови серії ЕНА № 4325156 від 22.03.2025 року та направлення справи відповідачу на новий розгляд.

Підстави для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення - відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року по справі № 285/3435/24.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного Рішення було неповно з`ясовано судом обставини, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване Рішення підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2025 року скасувати в частині закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення надіслати до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції на новий розгляд.

В іншій частину рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2025 року, - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді А.Г. Федусик О.І. Шляхтицький