Справа № 200/342/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року справа №200/342/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Кичка Романа Анатолійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року у справі № 200/342/25 (головуючий суддя у І інстанції Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення з військового обліку ОСОБА_1 як особи, яка була раніше засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 привести у відповідність дані у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно ОСОБА_1 шляхом внесення даних до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення з військового обліку ОСОБА_1 як особи, яка була раніше засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

В обґрунтування зазначив, що у 1995 році його засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 141 Кримінального кодексу Української РСР 1960 року (грабіж при обтяжуючих обставинах) до трьох років позбавлення волі.

Згідно вимог п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції станом на 23.06.2018) позивача виключено з військового обліку, про що видано тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 .

У вересні 2024 року позивачем встановлена відсутність відомостей про виключення його з військового обліку в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Така бездіяльність відповідача є протиправною.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Оскільки позивач почав процес реалізації свого права про виключення з обліку в 2018 році шляхом особистого звернення до відповідача, а відповідач в 2018 році завершив процедуру виключення з військового обліку позивача, подальша бездіяльність відповідача підлягала розгляду судом першої інстанції з огляду на ті норми закону, які діяли станом на 2018 рік, незалежно від протиправної діяльності відповідача, через яку такий процес не було завершено.

«Виключення з військового обліку» означає, що особа втрачає статус військовозобов`язаного та на неї не поширюються обов`язки з військового обліку. Такий процес є незворотним. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено повторне взяття на військовий облік осіб, які раніше виключені з військового обліку.

Зважаючи на те, що ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не є обов`язком позивача, який був виключений з військового обліку, така інформація повинна була бути внесена відповідачем до Реєстру, чого відповідач не здійснив.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Встановлені обставини справи.

30 квітня 1996 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 видана довідка, що він 27.02.1995 Авдіївським міським судом Донецької області засуджений по ст. 141 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини особистого майна. Відбув покарання у місцях позбавлення волі з 27.02.1995 по 29.04.1996 звідки звільнений постановою Павлоградського міського суду від 29.04.1996 умовно-достроково від випробування залишеної частини покарання 1 рік 9 місяців 28 днів.

02 грудня 1997 року ОСОБА_1 видано тимчасове посвідчення (на заміну військового квитка) № НОМЕР_1 про те, що вій дійсно взятий на тимчасовий облік запасу ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тимчасове посвідчення дійсне до видачі в/к українського зразку. Зазначене тимчасове посвідчення містить запис про виключення з військового обліку згідно пп. 6 п. 6 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок.

Позивача було виключено з військового обліку на підставі пп. 6 п. 6 ст. 37 Закону № 2232-XII (засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину), про що ІНФОРМАЦІЯ_5 05.09.2018 зроблено запис.

Витяг Резерв+ свідчить, що ОСОБА_1 перебуває на обліку як військовозобов`язаний з 02.09.2024.

01 листопада 2024 року адвокат Кичко Роман Анатолійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_6 із запитом про надання інформації та просив повідомити чи було виключено у 2018 році з військового обліку ОСОБА_1 , як особу, яку було раніше засуджено до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину. Зазначено, що витребувана інформація необхідна для формування правової позиції та адвокатського досьє.

06 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 надана відповідь № 07/8567, що громадянин України ОСОБА_1 значиться у ІНФОРМАЦІЯ_7 , як такий, що підлягає взяттю на військовий облік у зв`язку з тим, що пп. 6 п. 6 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу виключений з редакції вищезазначеного закону.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що з 18.05.2024 відпали підстави для виключення з військового обліку осіб, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, оскільки така умова виключена із Закону України Про військовий обов`язок і військову службу шляхом внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку від 11.04.2024 № 3633-IX. Також затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2024 № 560 Порядком передбачено призов осіб, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення, зокрема тяжкого злочину (крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України).

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Громадяни проходять військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022 (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб. У подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та триває до цього часу. 24 лютого 2022 з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Законом України від 03 березня 2022 № 2105-ІХ затверджений Указ Президента України від 24 лютого 2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію (далі по тексту - Указ № 69/2022).

Відповідно до Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21 жовтня 1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII) мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно зі статтею 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

На підставі частини четвертої статті 2 Закону № 2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини п`ятої статті 33 Закону № 2232-ХІІ військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 затверджено Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Порядок № 1487, в редакції від 18.05.2024, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

На підставі пункту 20 Порядку № 1487 військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Відповідно до пункту 22 Порядку № 1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону № 2232-ХІІ.

Абзацом третім пункту 79 Порядку № 1487 встановлено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, взяття та виключення військовозобов`язаних з військового обліку належить до компетенції районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону № 2232-ХІІ військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно з частиною дев`ятою статті 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць;

призовники - особи, приписані до призовних дільниць;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону № 2232-ХІІ взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни України: які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку.

Отже, взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають усі військовозобов`язані громадяни України, які досягли 25-річного віку, в тому числі і ті, які не перебували на військовому обліку раніше.

Як свідчать матеріали справи позивача ОСОБА_1 було виключено з військового обліку 05.09.2018 на підставі пп. 6 п. 6 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ як такого, що був засуджений до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Дійсно, статтею 37 Закону № 2232-ХІІ в редакції станом на 05.09.2018, було передбачено, що виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які: були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Проте, 18.05.2024 внесено зміни до Закону № 2232-ХІІ, відповідно до яких редакція статті 37 вже не містить підстави для виключення з військової служби громадян України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Відповідно до частини шостої статті 37 Закону № 2232-ХІІ виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:

1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;

2) припинили громадянство України;

3) визнані непридатними до військової служби;

4) досягли граничного віку перебування в запасі.

У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

Оскільки ОСОБА_1 не підпадає під жодну з підстав виключення з військового обліку, визначені діючою з 18.05.2024 нормою ч. 6 ст. 37 Закону № 2232-ХІІ, тому відповідачем правомірно внесено відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервистів щодо взяття на військовий облік позивача, про що свідчить витяг Резерв+ ( ОСОБА_1 перебуває на обліку як військовозобов`язаний з 02.09.2024).

Також, згідно з пунктом 4 розділу Загальні питання Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані, зокрема:

- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України.

З огляду на вищевикладене, з врахуванням приписів ст. 37 Закону № 2232-ХІІ, які були чинні на час взяття позивача на військовий облік, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав у ІНФОРМАЦІЯ_8 вносити данні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення ОСОБА_1 з військового обліку як особи, яка раніше була засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Суд зауважує, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, відповідач правомірно взяв на військовий облік ОСОБА_1 з 02.09.2024, тобто після набрання чинності змінами до Закону № 2232-ХІІ з 18.05.2024, а не з 05.09.2018, коли позивач був виключений з військового обліку.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, суд не надає оцінку іншим доводам апеляційної скарги, які не стосуються підстав, за якими суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Відповідно до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кичка Романа Анатолійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року у справі № 200/342/25 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 березня 2025 року у справі № 200/342/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 30 липня 2025 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 30 липня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв