Справа № 120/7861/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 р. Справа № 120/7861/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

05.06.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Позовні вимоги обґрунтовуються протиправністю постанови державного виконавця від 26.05.2025, якою на позивача накладено штраф в розмірі 10 200 грн за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 76849804.

Позивач з вказаною постановою не погоджується та зазначає, що відповідне виконаче провадження було відкрите для виконання виконавчого листа, виданого 16.12.2024 Вінницьким окружним адміністративним судом, згідно з яким Головне управління зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 21.09.2023.

28.01.2025 та 04.02.2025 Головне управління направило державному виконавцю документи, що підтверджують виконання судового рішення. Зокрема, пенсія стягувачу призначена відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", що оформлено відповідним рішенням пенсійного органу. Водночас сума донарахованої пенсії в розмірі 46 808,27 грн включена до реєстру судових рішень, які підлягають виплаті після виділення коштів з Державного бюджету України.

Разом з тим 02.06.2025 Головне управління отримало постанову державного виконавця від 08.05.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн, якою надано десятиденний строк для виконання судового рішення. Однак, як стверджує позивач, до спливу цього строку, тобто ще до 16.06.2025, державним виконавцем винесено нову постанову від 26.05.2025 про накладення штрафу в подвійному розмірі 10 200 грн.

Позивач вважає вказане рішення неправомірним, а тому звертається до суду з позовом про його скасування.

Ухвалою суду від 10.06.2025 відкрито провадження у цій справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено 5-денний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву з дотриманням вимог статті 162 КАС України. Також вирішено витребувати з органу державної виконавчої служби належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження № 76849804.

11.06.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач зазначає, що постанова про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 26.05.2025 в розмірі 10 200 грн винесена відповідно до чинного законодавства, а саме на підставі положень статей 63 і 75 Закону України "Про виконавче провадження", у зв`язку з невиконанням боржником судового рішення без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк.

У відзиві наголошується, що виконавче провадження № 76849804 було відкрито на підставі виконавчого листа, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом, яким Головне управління зобов`язано призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 21.09.2023. Незважаючи на заяви боржника про виконання рішення, документальних доказів фактичної виплати пенсії або виконання рішення в повному обсязі до відділу надано не було. Державний виконавець упродовж січня-березня 2025 року неодноразово надсилав боржнику письмові вимоги про підтвердження виконання рішення, але станом на кінець травня 2025 року такого підтвердження не отримано. Відтак 08.05.2025 та 26.05.2025 винесено постанови про накладення на боржника штрафів, які відповідають вимогам закону та прийнятті з дотриманням усіх передбачених процедур.

Разом з відзивом на позовну заяву відповідач надав суду завірені копії матеріалів виконавчого провадження.

Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши доводи сторін на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив таке.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.08.2024 у справі № 120/16040/23 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві № 84 від 28.09.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 21.09.2023.

На підставі виконавчого листа, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом 16.12.2024 у справі №120/16040/23, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевчук О.О. від 21.01.2025 відкрито виконавче провадження № 76849804 щодо примусового виконання зазначеного судового рішення. У постанові вказано, що боржник зобов`язаний виконати судове рішення протягом десяти робочих днів.

Листом від 28.01.2025 року № 0200-0802-5/11007 Головне управління повідомило державного виконавця про виконання рішення суду, зазначивши, що ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років з 21.09.2023 відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

29.01.2025 державним виконавцем винесено вимогу про повне та своєчасне виконання судового рішення, на яку Головним управлінням 04.02.2025 надано відповідь за № 0200-0802-5/13910 з доданими документами, що підтверджують факт призначення пенсії, нарахування відповідних сум та включення їх до реєстру для подальшого фінансування з Державного бюджету України.

Надалі, постановою державного виконавця від 08.05.2025 на Головне управління накладено штраф у розмірі 5100 грн у зв`язку з невиконанням рішення суду у межах виконавчого провадження № 76849804, з наданням боржнику надається нового строку (протягом десяти робочих днів) для вчинення дій, необхідних для виконання судового рішення. Вказану постанову позивач отримав 02.06.2025.

Крім того, 26.05.2025 головним державним виконавцем винесено нову постанову, якою на Головне управління повторно накладено штраф у розмірі 10 200 грн за невиконання того ж самого судового рішення, у тому ж виконавчому провадженні.

Не погоджуючись з таким рішенням державного виконавця, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Умови і порядок виконання рішень немайнового характеру, визначено розділом VIII Закону України "Про виконавче провадження", зокрема статтями 63, 75 якого передбачено спосіб та порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження"(далі ? Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) ? це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами статті 3 Закону № 1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 1, 16, 22 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частин 1, 2 статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, ? протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною 3 статті 63 Закону № 1404-VІІІ виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб ? 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу ? 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені вище нормативні положення в контексті цієї справи, суд зауважує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлене на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Водночас обов`язковою умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У свою чергу, обов`язковою умовою для накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі є встановлення факту повторного невиконання рішення без поважних причин.

Як встановлено судом під час розгляду справи, прийняттю спірної постанови про накладення штрафу у подвійному розмірі 10 200 грн передувало прийняття первинної постанови від 08.05.2025 про накладення на боржника штрафу у розмірі 5 100 грн за невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру у виконавчому провадженні № 76849804, з наданням десятиденного строку для його виконання.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що вказану постанову від 08.05.2025 позивач фактично отримав лише 02.06.2025, а отже, на момент винесення спірної постанови від 26.05.2025 строк, відведений для добровільного виконання вимог первинної постанови ще не закінчився.

Відтак суд погоджується з твердженнями позивача, що станом на 26.05.2025 об`єктивно не настали правові підстави для накладення на Головне управління штрафу в подвійному розмірі відповідно до вимог ч. 2 ст. 75 Закону № 1404-VIII.

За наведених обставин суд доходить висновку, що постанова державного виконавця від 26.05.2025 про накладення на позивача штрафу у подвійному розмірібула винесена передчасно та без дотримання передбаченого законом порядку, а відтак підлягає скасуванню як протиправна.

При цьому суд зауважує, що за правилами, визначеними ч.ч. 1-2 ст. 28 Закону № 1404-VIII, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі ? документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі.

У витребуваних судом матеріалах виконавчого провадження відсутні докази надсилання та отримання Головним управлінням поштовими засобами зв`язку копії постанови від 08.05.2025 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Водночас з доказів, доданих до позовної заяви, можливо встановити, що вказана постанова була фактично отримана позивачем лише 02.06.2025 разом з постановою від 26.05.2025 шляхом їх надіслання на електронну пошту Головного управління.

У свою чергу, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах, відповідач наведених доводів позивача не спростував та доказів, які б підтверджували іншу дату ознайомлення позивача, як боржника у виконавчому провадженні, з постановою від 08.05.2025 суду не надав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В рішенні від 9 грудня 1994 року у справі "Ruiz Torija v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відтак, перевіривши основні доводи учасників справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області належить задовольнити з вищевикладених підстав.

Питання про розподіл судових витрат у справі суд вирішує з урахуванням частини першої статті 139 КАС України, у відповідності до якої при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3028,00 грн належить стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що позивач є органом державної влади, тобто суб`єктом владних повноважень, що не дає правових підстав для відшкодування позивачу судових витрат на сплату судового збору, навіть якщо позов буде задоволено.

Проте суд з вказаними доводами не погоджується та зазначає, що у спірних правовідносинах суб`єктом владних повноважень виступає саме Управління, посадовою особою якого (державним виконавцем) щодо позивача прийнято індивідуальний акт (рішення) при здійсненні владно-управлінських функцій.

Водночас сам по собі статус позивача у справі як органу державної виконавчої влади, автоматично не свідчить про наявність у позивача статусу суб`єкта владних повноважень в розумінні положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Тобто у спірних правовідносинах позивач немає статусу суб`єкта владних повноважень, а вважаться учасником виконавчого провадження (юридичною особою), який звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів у зв`язку з прийняттям державною виконавчою службою (суб`єктом владних повноважень) індивідуального рішення (акта).

Вказаний висновок додатково підтверджується тим, що за змістом положень частини першої статті 19 КАС України адміністративний суд може вирішувати спори між двома суб`єктами владних повноважень лише з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень, а також у разі виникнення спорів, що виникають з приводу укладення, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів.

Таким чином, за результатами розгляду цієї справи та у зв`язку з повним задоволенням позову, витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 3028,00 грн підлягають відшкодуванню саме за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 242, 245, 246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шевчук Олени Олександрівни від 26 травня 2025 року про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу в розмірі 10200,00 грн за невиконання без поважних причин рішення суду зобов`язального характеру у виконавчому провадженні № 76849804.

Стягнути на користь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судовий збір в розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України апеляційна скарга на судове рішення у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

За змістом положень абз. 2 ч. 1 ст. 295 КАС України, якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005);

2) відповідач: Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, буд. 7, м. Вінниця, 21036).

Повне судове рішення складено 29.07.2025.

Суддя Сало Павло Ігорович