Справа № 240/25110/24
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Житомир справа № 240/25110/24

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченка Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Громадської організації "Мисливці, рибалки та пасічники Барашівської територіальної громади" до Житомирської обласної ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мисливська фауна" про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

Громадська організація "Мисливці, рибалки та пасічники Барашівської територіальної громади" звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської обласної ради 20-ї сесії 8-го скликання від 20.06.2024 року №765 "Про надання у користування мисливських угідь Товариству з обмеженою відповідальністю "Мисливська фауна".

В обґрунтування позову вказано, що рішення Житомирської обласної ради від 20.06.2024 року №765 порушує права та законні інтереси позивача. Вважає, що спірне рішення прийнято з порушенням законних підстав, меж, повноважень та не у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

За своєю суттю спір полягає у тому, що рішенням обласної ради надано у користування третій особі мисливські угіддя на території Барашівської сільської ради, серед яких, 197 земельних ділянок належать на праві приватної власності членам громадської організації. Зазначено, що дозволів на користування наведеними ділянками члени Громадської організації "Мисливці, рибалки та пасічники Барашівської територіальної громади" не надавали.

Відтак стверджують, що рішення про надання у користування земель, прийнято за відсутності згоди власників цих земель.

Крім того вказано, що спірне рішення прийнято всупереч вимог Регламенту роботи Житомирської обласної ради, затвердженого рішенням №13 від 24.12.2020 зі змінами, а саме ст. 29 цього Регламенту.

Ухвалою суду від 27.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі, призначено підготовче засідання.

Вказаною ухвалою залучено Товариство з обмеженою відповідальністю "Мисливська фауна" до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

21 січня 2025 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи по суті спору. Щодо позову заперечують, рішення Житомирської обласної ради 20-ї сесії 8-го скликання від 20.06.2024 року №765 "Про надання у користування мисливських угідь Товариству з обмеженою відповідальністю "Мисливська фауна" вважають законним, прийнятим на підставі законних документів та з дотриманням норм чинного законодавства України.

24 січня 2025 року на адресу суду від Житомирської обласної ради надійшов відзив на позовну заяву у якому, у задоволенні позову просять відмовити. Порушення у дотриманні вимог чинного законодавства та Регламенту, при прийнятті оскаржуваного рішення, - заперечують. Зазначають, що Закон України "Про мисливське господарство та полювання", зокрема ч.1 ст.22 визначає необхідність погодження надання в користування мисливських угідь з власником або користувачем земельних ділянок, а не одночасно з обома.

Судове засідання 28.01.2025 відкладено у зв`язку з перебуванням судді у відпустці.

Судове засідання 04.02.2025 відкладено за клопотанням представника позивача про надання часу для подачі відповіді на відзив, за відсутності заперечень інших сторін.

20 лютого 2025 року представником позивача подано заяву про зміну предмету позову, у якій просить прийняти позовну до розгляду у новій редакції з доповненням новою позовною вимогою.

В судовому засіданні 21.02.2025 встановлено думку сторін щодо заяви про зміну предмету позову, надано час для формування заперечень та пояснень.

26 лютого 2025 року представником третьої особи подано заперечення на заяву про зміну предмету позову. По суті вказано, що одночасна зміна і предмету і підстав згідно приписів норм КАС України неможлива.

Також представником третьої особи заявлено клопотання про застосування заходів процесуального примусу, у якому просять стягнути з керівника Громадської організації "Мисливці, рибалки та пасічники Барашівської територіальної громади" ОСОБА_1 штраф у сумі трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у зв`язку зі зловживанням процесуальними правами, вчинення дій з метою перешкоджання судочинству. Вказано, що керівником позивача не виконано вимогу суду зареєструватись в електронній підсистемі "Електронний суд", чим порушив процесуальний обов`язок.

Судове засідання 26.02.2025 відкладено, у зв`язку з технічною неможливістю провести судове засідання.

28.02.2025 на адресу суду надійшли заперечення представника відповідача проти заяви про зміну предмету позову. В обґрунтування вказано, що позов у новій редакції від 18.02.2025 містить нові позовні вимоги та нові підстави позову, що суперечить ч.1 ст.47 КАС України.

В судовому засіданні 28.02.2025 заслухано нову редакцію позову та думки сторін щодо можливості її прийняття.

Суд ухвалою від 28.02.2025 повернув Громадській організації "Мисливці, рибалки та пасічники Барашівської територіальної громади" заяву про зміну предмету позову від 20 лютого 2025 року у справі №240/25110/24 за позовом Громадської організації "Мисливці, рибалки та пасічники Барашівської територіальної громади" до Житомирської обласної ради, третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "МИСЛИВСЬКА ФАУНА" про визнання протиправним та скасування рішення.

Також в судовому засіданні 28.02.2025 повернуто без розгляду клопотання про застосування заходів процесуального примусу, та зобов`язано представників позивача, без застосування штрафу, зареєструвати електронний суд.

В судовому засіданні 05.03.2025 суд ухвалив закінчити стадію підготовчого засідання та перейти до розгляду справи по суті. Сторона позивача клопотала про надання часу для підготовки до розгляду по суті. Суд ухвалив витребувати у відповідача докази, що стосуються прийняття спірного рішення та з`ясувати факт наявності чи відсутності відеофіксації чи звукофіксації засідання Комісії від 11.06.2024. При наявності надати копію суду.

В судовому засідання 18.03.2025 представником позивача заявлено клопотання про В судовому засідання 18.03.2025 представником позивача заявлено клопотання про відкладення розгляду справи, за відсутності заперечень, судове засідання відкладено. відкладення розгляду справи, за відсутності заперечень, судове засідання відкладено.

26.03.2025 представник позивача подав заяву про забезпечення позову шляхом зупинення Рішення Житомирської обласної ради 20-ї сесії 8-го скликання від 20.06.2024 року № 765 «Про надання у користування мисливських угідь товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливська фауна» вирішено надати у користування ТОВ «Мисливська фауна» мисливські угіддя загальною площею 13340,3847 га на території Барашівської сільської ради Звягельского району Житомирської області на 49 років, до набрання законної сили судовим рішенням у справі; шляхом заборони ТОВ «Мисливська фауна" користуватись мисливськими угіддями загальною площею 13340,3847 на території Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області на 49 років, до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Ухвалою суду від 31.03.2025 відмовлено Громадській організації "Мисливці, рибалки та пасічники Барашівської територіальної громади" у забезпеченні позову.

Судове засідання 02.04.2025 відкладено у зв`язку з надходженням повідомлення про замінування приміщення суду та проведенням евакуації працівників і відвідувачів.

Судове засідання 10.04.2025 відкладено за вмотивованим клопотання представника відповідача.

В судовому засіданні 18.04.2025 клопотання про виклик свідків залишено без розгляду, судове засідання відкладено з причин повідомлення про замінування приміщення суду та проведенням евакуації працівників і відвідувачів.

В судовому засіданні 30.04.2025 заслухавши думки сторін у задоволенні клопотання представника позивача про виклик свідків - відмовлено, оскільки свідки не висловлять нової позиції. Клопотання сторони позивача про долучення доказів залишено без розгляду, у зв`язку з поганою якістю сканування та неможливістю їх дослідити.

В подальшому заслухано пояснення представників позивача та відповідача по суті спору, судове засідання відкладено.

У судовому засіданні 14.05.2025 заслухано пояснення представників третьої особи, додаткові пояснення представників позивача та відповідача. Закінчено стадію надання пояснень по суті, та відбувся перехід до стадії дослідження доказів. Судове засідання відкладено.

Судове засідання 29.05.2025 відкладено за клопотаннями представників третьої особи.

В судових засіданнях 10.06.2025 та 07.07.2025 судом досліджувались письмові докази, які містяться в матеріалах справи.

07.07.2025 суд видалився з зали судового засідання для продовження розгляду справи в письмовому провадженні.

У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, Житомирської обласною радою 20 червня 2024 року було прийнято рішення №765 «Про надання у користування мисливських угідь Товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливська фауна».

Дане рішення прийнято відповідно до Закону України "Про відповідно до Закону України «Про місцеве самоврадування в Україні», Закону України «Про мисливське господарство та полювання» на підставі розглянутого подання Державного агентства лісових ресурсів України від 24.04.2024 № 03-11/2248-24, погодження Житомирської обласної державної (військової) адміністрації від 15.04.2024 №2464/2-24/19, клопотання товариства з обмеженою відповідальністю «Мисливська фауна» від 29.05.2024 № 29/05, враховуючи рекомендації постійної комісії обласної ради з питань екології, охорони навколишнього середовище та використання природних ресурсів від 11.06.2024.

Пунктом 1 вказаного рішення визначено надати у користування Товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливська фауна» мисливські угіддя загальною площею 13340,3847 га на території Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області на 49 років, згідно з додатком.

Додатком до оскаржуваного рішення визначено перелік мисливських угідь, що надаються у користування товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливська фауна» на території Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області.

Не погоджуючись з рішенням суб`єкта владних повноважень, вважаючи його протиправним, Громадська організація "Мисливці, рибалки та пасічники Барашівської територіальної громади" звернулась із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому:

- хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

- хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

- хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, за змістом вказаних статей на розгляд адміністративного суду може бути передано спір, який виник між двома або більше визначеними суб`єктами стосовно їхніх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б одним суб`єктом виступає законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єктів, водночас на цих суб`єктів покладено обов`язок виконувати вимоги та приписи. При цьому необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним управлінських функцій саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Водночас обов`язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства, є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб`єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватися цим суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

При цьому єдиною та необхідною правовою підставою для віднесення спору до публічно-правового є одночасна сукупність наступних умов:

- однією зі сторін є суб`єкт владних повноважень, тобто орган державної влади або орган місцевого самоврядування чи установа, якій державою делеговано виконання відповідних владно-розпорядчих функцій;

- спірні правовідносини виникли у зв`язку зі здійсненням ним владно-управлінських функцій;

- перебування сторін спору у відносинах влади-підпорядкування.

Відтак, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення

Слід зауважити, звертаючись до суду із позовною заявою, позивач просить визнати протиправним та скасувати виключно рішення Житомирської обласної ради, яке за своєю суттю є адміністративним актом (рішенням) суб`єкта владних повноважень, ухваленим в межах його дискреції та спеціальної адміністративної процедури, яка визначена Законом України «Про мисливське господарство та полювання».

Також, судом враховано, що приймаючи оскаржуване рішення Житомирська обласна рада вчинила дії як суб`єкт адміністративного управління, а не як власник, тобто було здійснені окремі публічно-правові функції, делеговані їй законом.

В свою чергу, оскаржуваним рішенням Житомирська обласна рада не створили будь-яких прав на землю чи мисливські угіддя напряму, її рішення є адміністративним актом, що лише дозволяє подальше оформлення користування та потребує подальших дій з боку користувача.

Під час розгляду справи, судом не встановлено, а представниками сторін не наведено будь яких обставин (фактів) щодо подальшої реалізації оскаржуваного рішення, отже у цій справі позивач оскаржує рішення суб`єкта владних повноважень, з якого не виникли майнові відносини, а тому справа належить до адміністративної юрисдикції.

Окрему увагу слід звернути на те, що надання в користування мисливському товариству мисливських угідь саме по собі не створює майнових відносин за участю обласної ради та таким мисливським товариством, не порушує майнових прав будь-яких осіб, оскільки мисливські угіддя згідно зі ст. 1 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» це не земельна ділянка як об`єкт цивільного права, а комплексне природне утворення, що включає в себе землю, водний простір, рослинність та мисливських тварин, а тому немає підстав вважати, що спір повинен розглядатися в порядку господарського чи цивільного судочинства.

Щодо відповідності вимогам статті 2 КАС України, оскаржуваного рішення, судом встановлено, що документи надійшли на розгляд Житомирській обласній раді за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим обласною державною (військовою) адміністрацією, а також користувачами та власниками земельних ділянок, що відповідає вимогам статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання».

Отже, обласна рада на момент прийняття оскаржуваного рішення від 20.06.2024 №765 нормами статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» була наділена повноваженнями щодо прийняття такого рішення.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що законодавець визначив процедуру надання мисливських угідь, яка полягає у прийнятті уповноваженим органом, в даному випадку обласною радою, рішення про надання в користування мисливських угідь на підставі подання центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями - в даному випадку Житомирською обласною державною адміністрацією, а також власниками або користувачами земельних ділянок.

Так, відповідно до пп.21 п.4 Положення про Державне агентство лісових ресурсів України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 2014 № 521, Держлісагентство відповідно до покладених на нього завдань, вносить пропозиції щодо надання в користування мисливських угідь та припинення права користування ними органам, що приймають зазначені рішення.

Окрему увагу слід звернути на той факт, що обласна рада, як орган, що приймає рішення про надання у користування мисливських угідь не залучається до процесу підготовки подання та погодження їх надання з визначеними органами та суб`єктами, а повноваження у сфері розпорядження мисливськими угіддями виникають з моменту отримання подання Державного агентства лісових ресурсів України про надання мисливських угідь тому чи іншому суб`єкту, який виявив бажання отримати їх у користування.

Рішення про надання мисливських угідь приймається обласними радами виключно на підставі подання Державного агентства лісових ресурсів України.

Як встановлено судом, 27.05.2024 до Житомирської обласної ради надійшло подання Державного агентства лісових ресурсів України від 24.04.2024 №03-11/2248-24, щодо розгляду матеріалів про надання мисливських угідь товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливська фауна».

Суд звертає увагу, що невід`ємним елементом подання, яке вноситься органу, уповноваженому на прийняття рішення про надання в користування мисливських угідь є наявність погодження з обласною державною адміністрацією а також власниками або користувачами земельних ділянок.

Листом від 15.04.2024 №2464/2-24/19 Житомирська обласна державна адміністрація, Житомирська обласна військова адміністрація погодила надання у користування угідь товариству з обмеженою відповідальністю «Мисливська фауна» загальною площею 13 340,86 га, за умови погодження з власниками або користувачами.

Зі змісту долучених матеріалів судом встановлено, що ТОВ «Мисливська фауна» попередньо зверталась до Ємільчинської РО УТМР за погодженням та 01 лютого 2024 року отримала лист Ємільчинської РО УТМР про добровільну відмову від частини мисливських угідь на території Барашівської ОТГ загальною площею 33 832,86 га, з яких 10502,00 га - лісові.

У відповідь на звернення ТОВ «Мисливська фауна», 02 лютого 2024 року ДП «Ємільчинський лісгосп АПК» надало лист про надання погодження щодо користування мисливськими угіддями на землях лісового фонду на території земель Барашівського лісництва, в межах Барашівської сільської ради, за межами населених пунктів, які розташовані в кварталах з 6 по 26, 41 по 59, 107, 109, 110, 113 по 121, 123 по 136, 140 по 157, 161 по 165, 167 по 168, загальна площа угідь складає 8182,1 га зі специфікацією.

До матеріалів справи відповідачем також надано інші погодження від фізичних та юридичних осіб: ТОВ «ЛЕНДКОМ ЦЕНТР» - 671,00 га; ФГ «КОРОЛЕВИЧ» - 812,00 га; ФОП ОСОБА_2 52,80 га; ФГ «ДЕМЕТРА +» 62,00 га; ПП «ЗЛАГОДА АГРО» - 2000,00 га; ТОВ «АГРО ЄМІЛЬЧИНЕ» - 500,00 га; ТОВ «АКРІС АГРО ГРУП» - 204 га; ТОВ «БІОВЕНА ЛТД» - 800,00 га; ОСОБА_3 - 6,2869 га; ОСОБА_4 - 6,3663 га; ОСОБА_5 - 7,6884 га; ОСОБА_6 - 9,8582 га; ОСОБА_7 6,1024 га; ОСОБА_8 - 5,6621 га; ОСОБА_9 - 6,8986 га; ОСОБА_10 - 7,6218 га.

Всі наведені вище обставини, дозволяють зробити висновок, що на момент прийняття Житомирською обласною радою спірного рішення, нею було отримано повний пакет документів разом з визначеними Законом погодженнями.

Відтак, об`єктивні причини та обґрунтовані підстави для відмови у наданні у користування мисливських угідь ТОВ «Мисливська фауна» у відповідача на момент прийняття спірного рішення були відсутні.

Вказане також спростовує твердження позивача про отримання товариством мисливських угідь без погодження власників земельних ділянок, оскільки в матеріалах справи наявні погодження як власників так і користувачів земельних ділянок, що відповідає вимогам статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання».

Необхідність отримання погодження на мисливські угіддя від селищних та сільських рад, також не підтверджена в ході судового розгляду, оскільки положення Закону України «Про мисливське господарство та полювання» такої вимоги не містять.

На підтвердження вказаного у матеріалах справи наявний лист виконавчого комітету Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області від 29.05.2024 №224, яким засвідчено відсутність повноважень на надання додаткових погоджень.

Слід також звернути увагу на зміст першочергової редакції проєкту Закону України «Про мисливське господарство та полювання» прийняту Верховною Радою України - 16.07.1999 року.

Першочерговий зміст частини першої статті 22 проєкту Закону України «Про мисливське господарство та полювання» містив положення про погодження надання мисливських угідь із селищними та сільськими радами, однак до законопроекту Президентом України були висунуті пропозиції, які стосувалися частини першої статті 22, а саме Президентом України було зазначено наступне:

« Крім того вважаємо, що немає підстав для запровадження обов`язкового погодження рішень з цих питань з усіма сільськими та селищними радами. Адже така норма призведе до значного ускладнення процесу розвитку мисливського господарства в Україні. На нашу думку, питання має вирішуватися за погодженням лише з землевласниками, землекористувачами та відповідними державними органами».

У зв`язку з цим та з урахуванням статей 2 та 4 цього ж Закону частину першу статті 22 пропонуємо викласти у такій редакції:

"Мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням місцевого органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі мисливського господарства та полювання, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, місцевими органами спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у галузі охорони навколишнього природного середовища, а також власниками або користувачами земельних ділянок"».

В свою чергу 22.02.2000 року законопроект «Про мисливські господарства та полювання» був прийнятий Верховною радою України з урахуванням пропозицій Президента.

Так, статтею 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» (станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок надання у користування мисливських угідь. Мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженим з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також власниками або користувачами земельних ділянок.

Аналіз вказаної норми чинного законодавства дозволяє суду зробити висновок про відсутність обов`язку отримання погодження від сільської чи селищної ради щодо надання мисливських угідь у користування.

Твердження позивача що частина власників земельних ділянок, які також є членами Товариства з обмеженою відповідальністю "Мисливська фауна", не надавала погодження на передачу ТОВ «Мисливська фауна» угідь у користування спростовуються наступними обставинами.

Норма статті 22 Закону України «Про мисливське господарство та полювання» чітко визначає обов`язок отримання погодження такої передачі з власником або користувачем.

Відтак, отримання погодження у однієї зі сторін правовідносин (власника, користувача) виключає обов`язок отримання у іншої сторони.

Твердження позивача про протиправність дій, відповідей та погоджень ДП Ємільчинський лісгосп АПК (постійного користувача землями), Державного агенства лісових ресурсів судом не враховуються, оскільки не можуть бути предметом розгляду у спірних правовідносинах.

Щодо доводів позивача, що оскаржуване рішення прийнято обласною радою з порушенням Регламенту обласної ради VIII скликання (далі - Регламент) затвердженим рішенням Житомирської обласної ради від 24.12.2020 №13 «Про Регламент обласної ради VIII скликання», зі змінами, щодо відсутності попереднього обговорення питання при прийнятті оскаржуваного рішення, суд зазначає наступне.

Так, частинами першою та четвертою статті 47 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) визначено, що постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями.

Аналогічні норми визначені статтею 103 Регламенту.

Згідно із частиною першою, другою статті 59 Закону №280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Стаття 54 Регламенту визначає, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення обласної ради приймаються на пленарному засіданні після їх обговорення.

Рішення ради можуть прийматися без обговорення на пленарному засіданні, якщо жоден з депутатів не наполягає на цьому.

Вказані норми вказують на наявність у депутатів ради права на прийняття рішення з обговоренням чи без обговорення у кожному конкретному випадку.

Що в свою чергу не може свідчити про наявність процедурного порушення при прийнятті рішення, та не може слугувати підставою для визнання такого рішення протиправним.

Крім того суд зосереджує увагу на тому, що саме по собі порушення процедури прийняття рішення може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 13.04.2022 у справі №806/1243/17.

Відтак, ймовірна наявність певних процедурних порушень при прийнятті рішення має породжувати наявність дефектів такого акта суб`єкта прийняття для встановлення підстав визнати його протиправним.

Судом також враховано, що для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Отже, право на судовий захист не є абсолютним. Звертаючись до суду з позовом щодо законності правового акта суб`єкта владних повноважень індивідуального характеру та дій, спрямованих на прийняття такого акта, позивач також повинен пояснити, які правові наслідки безпосередньо для нього породжує оскаржене рішення суб`єкта владних повноважень та дії/бездіяльність, які передують його прийняттю. Захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

Для визначення інтересу як об`єкту судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України. Якщо перша група ознак необхідна для віднесення тієї чи іншої категорії до інтересу, то друга - дозволяє кваліфікувати такий інтерес як об`єкт судового захисту в адміністративному судочинстві.

Зі змісту наведених правових норм випливає, що судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягає законний інтерес, який має такі ознаки:

а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання;

б) пов`язаний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом;

в) є визначеним оскільки благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає;

г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній третій особі (на це вказує слово «її»);

д) суб`єктом порушення позивач вважає суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю.

Пунктом 9 частини п`ятої статті 160 КАС України встановлено, що у позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень зазначається обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав/законних інтересів осіб у сфері публічно-правових відносин. Саме по собі порушення вимог закону дією/рішенням суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними/скасування судом, оскільки обов`язковою умовою для цього є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цим рішенням чи дією з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов. Відсутність у позивача прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення з адміністративним позовом. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі №260/3380/21.

Таким чином, обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Наведені положення КАС України не дозволяють скаржитися щодо певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважать начебто певні дії (рішення) суб`єкта владних повноважень такими, які впливають на їх правове становище.

В обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення Житомирської обласної ради не зачіпає конкретних прав позивача за теперішніх обставин справи.

Позивачем не наведено обґрунтування щодо існування реального негативного впливу на його конкретні права чи інтереси від прийняття спірного рішення відповідача.

Натомість, позивач не надав жодних доказів того, що він є (був) користувачем спірних мисливських угідь або суміжним землекористувачем, як і не надав доказів, що на розгляді Житомирської обласної ради перебувало питання щодо надання позивачу мисливських угідь у користування, більш того в судовому засідання представник позивача підтвердив, що дане питання на розгляд обласної ради взагалі ним не ставилось, а отже оскаржуване рішення обласної ради не створює жодних правових наслідків для позивача, тому не може порушувати його права чи інтереси.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що Житомирською обласною радою за наявності законних підстав та наданих повноважень винесено рішення від 20.06.2024 року №765 "Про надання у користування мисливських угідь Товариству з обмеженою відповідальністю "Мисливська фауна".

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, позивачем не спростовано обґрунтування прийнятого відповідачем рішення, інших підстав для скасування акту суб`єкта владних повноважень судом не встановлено, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи вимоги статті 139 КАС України та відсутність підстав для задоволення позову, розподіл судових витрат по справі не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову Громадської організації "Мисливці, рибалки та пасічники Барашівської територіальної громади" (вул.Чехова, буд.7, кв.2,с. Бараші,Звягельський р-н, Житомирська обл.,11255. РНОКПП/) до Житомирської обласної ради (пл. Корольова, 1,м. Житомир,Житомирська обл., Житомирський р-н,10014 РНОКПП/), третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мисливська фауна" (вул. Центральна, 19, с. Зелениця, Звягельський р-н., Житомирська область, РНОКПП/) про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко

30.07.25