Справа № 420/10131/25
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/10131/25

Головуючий в 1 інстанції: Попов В. Ф.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

при секретарі Потомському А. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оскарження дій та скасування пункту постанови,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просить

- визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, Автономній республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Попилястого А.Б. від 27.03.2025 про закінчення виконавчого провадження № 71996044 по виконавчому листу від 26.04.2021 у справі № 540/658/20;

- визнати протиправною бездіяльність Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) під час примусового виконання рішення суду у справі № 540/658/20, яка полягає у не надісланні у встановлений законом строк до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення керівником ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінального правопорушення шляхом невиконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі № 540/658/20.

- зобов`язати Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення керівником ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінального правопорушення шляхом невиконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі № 540/658/20.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на виконання рішення Одеського ОАС був виданий виконавчий лист, яким зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до ГУ ПФУ в Херсонській області нову довідку про розмір грошового забезпечення. На виконання рішення суду ТЦК фактично надав до ГУ ПФУ в Херсонській області дві ідентичні за реєстраційними реквізитами (від 21.02.2025 № 11/1/237) довідки про розмір грошового забезпечення Позивача, що враховується для перерахунку пенсії, які мають різний зміст (три додаткові види грошового забезпечення на суму 15 742,50 грн в одній довідці та чотири додаткові види грошового забезпечення на суму 21 575,60 грн в другій). Відповідач повинен був перевірити, чи врахував ТЦК при підготовці передбаченої рішенням суду довідки висновки Верховного Суду щодо застосування норм ст.ст. 43 і 63 Закону № 2262 та чи навів згідно з ними в цій довідці саме ті додаткові види грошового забезпечення у тих саме їх відсоткових розмірах, які позивач отримував при звільненні. Внаслідок зазначеного обидві редакції спірних довідок, по суті, є підробкою, що містить ознаки передбаченого ст. 366 ККУ кримінального правопорушення.

Просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом зазначено, що відповідач у постанові послався на норму п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404 (Виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) безпідставно, не дослідивши питання фактичного виконання рішення згідно з виконавчим документом. Вказує про бездіяльність відповідача, який, навіть, не намагався порівняти перелік отримуваних скаржником при звільненні видів грошового забезпечення зі змістом наданих боржником до ГУ ПФУ Довідок № 11/1/237. Крім того вказує, що наявність вичерпного переліку таких «відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за посадою, з якої позивач був звільнений», в раніше підготовленій Боржником Довідці № 2028, зміст якої має преюдиційне значення у Справі, обумовлює відсутність потреби у дослідженні будь-яких «розрахунків» під час з`ясування питання «про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом».

Також зазначає, що встановлена судом в оскаржуваному рішенні обставина про те, що «питання направлення повідомлення про злочин є виключною компетенцією державного виконавця», та заснована на цьому висновку відмова суду у задоволенні вимоги позову про зобов`язання відповідача вжити передбачених ч. 2 ст. 76 Закону № 1404 заходів реагування на передбачене ст. ст. 358 та 366 ККУ правопорушення свідчать про неправильне тлумачення судом закону, що мав бути застосований, оскільки ч. 2 ст. 76 Закону № 1404 містить імперативний припис про обов`язок відповідача реагувати на таке порушення шляхом складання акту і звернення до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, але суд помилково розтлумачив цю норму як таку, що передбачає дискреційні повноваження («є виключною компетенцією») відповідача.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 12.06.2023 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 71996044, про що винесено відповідну постанову та направлено стягувачу до відома, боржнику для виконання.

07.11.2024 року ухвалою Одеського ОАС по справі № 540/658/20 встановлено ІНФОРМАЦІЯ_1 новий строк для надання звіту про виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі № 540/658/20.

11.03.2025 року постановою ВП № 71996044 Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання рішення суду на ІНФОРМАЦІЯ_3 накладено штраф у сумі 5100,00 грн.

20.03.2025 року ухвалою Одеського ОАС по справі № 540/658/20 прийнято звіт від 03.03.2025 про виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі № 540/658/20.

27.03.2025 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України Про виконавче провадження головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) закінчено виконавче провадження.

Позивач вважає, що виконавче провадження закрите протиправно, оскільки рішення суду не виконано.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки державний виконавець з огляду на свій правовий статус, не може під час примусового виконання судового рішення давати правової оцінки та перевіряти правильність розрахунків грошового забезпечення, а наведені заявником розрахунки не були б предметом судового дослідження під час розгляду справи 540/658/20.

Також прийшов до висновку, що не підлягає задоволенню вимога про зобов`язання Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надіслати до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення керівником ІНФОРМАЦІЯ_1 кримінального правопорушення, оскільки питання направлення повідомлення про злочин є виключною компетенцією державного виконавця, втручання в яку не може бути здійснено судом у зазначений позивачем спосіб.

Вивчивши матеріали справи, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як слідує з змісту положень ч.1 ст.287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець (ч.3 ст.287 КАСУ).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню за правилами вимог частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII підлягають рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно частин 1, 2 статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 18 Закону №1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункт 1 частини 3, частина 4 статті 18 Закону №1404-VIII).

Частиною 1 статті 63 Закону №1404-VIII встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За правилами частини другої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржена позивачем постанова винесена на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII, у зв`язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом

Як встановлено з матеріалів справи, вирішуючи спір по суті, суд зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за посадою, з якої позивач був звільнений заступник командира окремого мотопіхотного батальйону для проведення з 01.04.2019 перерахунку основного розміру його пенсії.

Як убачається з матеріалів справи, на момент прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження вищезазначене рішення суду є виконаним.

Так, зокрема, 20.03.2025 року ухвалою Одеського ОАС по справі № 540/658/20 прийнято звіт від 03.03.2025 про виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі № 540/658/20.

При перегляді вищезазначеної ухвали суду, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду в мотивувальній частині зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 підготовлено та надано до ГУПФ України в Херсонській області нову довідку (від 21 лютого 2025 року №11/1/237) про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року, в якій вказано наступні додаткові види грошового забезпечення: 1) надбавка за особливості проходження служби; 2) надбавка за виконання особливо важливих завдань; 3) надбавка за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці; 4) премія.

Водночас, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2024 року у справі № 540/658/20 визначено, що: "Так, порівнюючи довідку №2028 від 17 травня 2017 року, видану відповідачем для обчислення пенсії при її призначенні, з довідкою №6/2/341 від 26 серпня 2020 року, виданої тим же державним органом за рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року у даній справі, колегією суддів встановлено, що вони мають різні складові додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії, що є недопустимим.".

В окремій ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року також вказано: "Порівнюючи відомості про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за посадою, з якої позивач був звільнений, що зазначені у довідках №6/2/341 від 26 серпня 2020 року та №2028 від 17 травня 2017 року, суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_5 протиправно не включено до довідки №6/2/341 від 26 серпня 2020 року відомості про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, а саме надбавку за виконання особливо важливих завдань та надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.".

ІНФОРМАЦІЯ_4 враховано вищевказані висновки судів та включено у нову довідку станом на 05 березня 2019 року надбавку за виконання особливо важливих завдань та надбавку за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці.

У вищевказаному рішенні апеляційного суду наголошено, що такі одноразові додаткові види грошового забезпечення, як щомісячна додаткова винагорода, винагорода за безпосередню участь в АТО, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань, грошова допомога на оздоровлення не можуть бути включені до нової довідки (від 21 лютого 2025 року №11/1/237) про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року, адже вони не є щомісячними додатковими видами грошового забезпечення.

Та за результатами перегляду хвали суду першої інстанції прийнято рішення про залишення останньої без змін та зазначено, що зважаючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснено конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року у справі №540/658/20, а також надано до суду докази вчинення дій, спрямованих на виконання судового рішення, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо наявності підстав для прийняття звіту про виконання судового рішення.

Тобто судом апеляційної інстанції також підтверджено виконання боржником рішення суду.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII надходження від боржника вищезазначеної інформації давало підстави для закінчення виконавчого провадження у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, суд першої інстанції правомірно вказав, що державний виконавець не наділений повноваженнями щодо перевірки правомірності визначення розміру включених до зазначеної довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 її складових та алгоритму їх обчислення. До повноважень відповідача належить перевірка самого факту виконання судового акта.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач, приймаючи спірну у цій справі постанову про закінчення виконавчого провадження, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що резолютивна частина рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року у справі №540/658/20 не передбачає зазначення відомостей про одноразові додаткові види грошового забезпечення (передбачає лише про щомісячні додаткові), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість їх включення у нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що у справі № 540/658/20 предметом розгляду не були розміри (відсотки) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які мають бути вказані у новій довідці про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019.

При цьому, колегія суддів, як і суди в попередніх рішеннях, наголошує, що в разі незгоди із розмірами (відсотками) щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, які мають бути вказані у новій довідці про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019 року, - позивач не позбавлений можливості захистити свої права, в тому числі і в судовому порядку, шляхом подання нового позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, які зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що суд попередньої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. 287, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 29 липня 2025 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова