Справа № 160/10832/25
Суддя: Рищенко Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "КДВ ПЛЮС" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
14 квітня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КДВ ПЛЮС» (далі позивач) до Дніпровської митниці (далі відповідач), в якій позивач просить:
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів:
№ UA 110130/2025/000041/1 від 01.03.2025 р.
№ UA 110130/2025/000052/1 від 06.03.2025 р.
№ UA 110130/2025/000053/1 від 06.03.2025 р.
№ UA 110130/2025/000056/1 від 10.03.2025 р.
№ UA 110130/2025/000060/1 від 12.03.2025 р.
№ UA 110130/2025/000061/1 від 14.03.2025 р.
№ UA 110130/2024/000426/1 від 27.12.2024 р.
Визнати протиправними та скасувати картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення:
№ UA110130/2025/000114 від 01.03.2025 р.
№ UA110130/2025/000128 від 06.03.2025 р.
№ UA110130/2025/000129 від 06.03.2025 р.
№ UA110130/2025/000137 від 10.03.2025 р.
№ UA110130/2025/000141 від 12.03.2025 р.
№ UA110130/2025/000147 від 14.03.2025 р.
№ UA110130/2024/000905 від 27.12.2024 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним було надано повний пакет документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом (за ціною договору), однак відповідач, посилаючись на формальні розбіжності, протиправно прийняв рішення про коригування митної вартості, застосувавши резервний метод.
Ухвалою суду від 18.04.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
07.05.2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Дніпровська митниця заперечує проти задоволення позову. Відповідач вважає, що надані позивачем документи містили розбіжності, які унеможливили перевірку правильності визначення митної вартості за основним методом, зокрема, щодо підтвердження оплати товару через невідповідність банку, зазначеного в платіжних документах, банку, вказаному в контракті, а також щодо непідтвердження витрат на транспортування товару.
22.05.2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він наполягав на задоволенні позовних вимог, спростовуючи доводи митного органу.
Згідно з положеннями статті 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
Між ТОВ «КДВ ПЛЮС» (Покупець) та компанією MURAT ERDOGAN SEBZE MEYVE VE ARACILIK HIZMETLERI GIDA TURIZM INSAAT SANAYI TICARET LIMITED SIRKETI (Продавець, Туреччина) укладено Контракт № 03/24-U від 11.01.2024 року на поставку товарів. Умови контракту передбачали поставку на умовах СРТ або FCA згідно з Інкотермс-2010 та 100% попередню оплату на підставі інвойсів.
Протягом грудня 2024 року березня 2025 року на виконання умов Контракту позивач ввіз на митну територію України сім партій товару «томати свіжі», які були заявлені до митного оформлення за митними деклараціями:
Для митного оформлення кожної партії товару представник позивача подавав до Дніпровської митниці електронні митні декларації, в яких заявляв митну вартість за основним методом за ціною договору (контракту). До кожної декларації долучався пакет документів, що підтверджували заявлену вартість, зокрема контракт з додатковою угодою, інвойси, платіжні інструкції, міжнародні автомобільні накладні (CMR) та інші супровідні документи.
Митну вартість товару по всіх партіях було заявлено позивачем за основним методом за ціною договору (контракту) відповідно до ст. 58 Митного кодексу України.
Під час митного контролю відповідач щодо кожної з семи партій товару дійшов висновку про неможливість підтвердження заявленої митної вартості та направив декларанту повідомлення про необхідність надання додаткових документів. У відповідь представник позивача повідомив, що всі наявні та необхідні для митного оформлення документи вже надані. Внаслідок цього, Дніпровська митниця прийняла сім оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, застосувавши резервний метод на підставі цінової інформації з митних декларацій інших імпортерів.
Свої рішення відповідач обґрунтовував низкою розбіжностей та недоліків, зокрема: невідповідністю банку-платника, зазначеного в платіжних документах (АТ «Полтава-Банк»), банку, вказаному в первинній редакції контракту; здійсненням оплати після дати відвантаження товару; відсутністю договорів з перевізником та документів про оплату транспортних послуг, що, на думку митниці, не підтверджувало умов поставки CPT; формальними розбіжностями в описі товару в різних супровідних документах; відсутністю підписів на сертифікатах та ненаданням перекладу експортної декларації . Як наслідок прийняття рішень про коригування митної вартості, відповідачем були сформовані відповідні картки відмови в прийнятті митних декларацій та митному оформленні .
Позивач, не погоджуючись із рішеннями митного органу, випустив товар у вільний обіг після сплати митних платежів, розрахованих від скоригованої митної вартості, та звернувся до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок визначення митної вартості товарів, що ввозяться на митну територію України, регулюється главою 9 Митного кодексу України (далі МК України).
Згідно з ч. 2 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, є метод за ціною договору (вартість операції).
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України, декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Перелік документів, що підтверджують митну вартість, визначено у ч. 2 ст. 53 МК України. Митний орган має право вимагати додаткові документи лише у випадку, якщо основні документи містять розбіжності, ознаки підробки або не містять усіх необхідних відомостей (ч. 3 ст. 53 МК України).
Проаналізувавши доводи відповідача, викладені у відзиві та обставини, суд дійшов наступних висновків.
Підстави для коригування митної вартості, наведені відповідачем, є аналогічними для всіх оскаржуваних рішень.
Щодо підтвердження оплати товару та невідповідності банківських реквізитів.
Відповідач у відзиві та повідомленнях декларанту вказує на розбіжність у банківських реквізитах: у Контракті № 03/24-U від 11.01.2024 зазначено банк покупця АТ «УКРСИББАНК», тоді як оплата здійснювалась через АТ «ПОЛТАВА-БАНК».
Однак, суд встановив, що 14.03.2024 року до Контракту було укладено Додаткову угоду №1, якою змінено банківські реквізити покупця (позивача) на рахунок в АТ "Полтава-Банк". Надані позивачем платіжні інструкції підтверджують здійснення оплати саме через АТ "Полтава-Банк", що повністю відповідає умовам Контракту з урахуванням Додаткової угоди.
Таким чином, посилання відповідача на невідповідність банківських реквізитів є безпідставним та спростовується матеріалами справи.
Щодо доводів відповідача про те, що платіжні доручення не дозволяють ідентифікувати оплату за кожну конкретну партію, суд зазначає, що вимог оплати поставки кожної партії товару окремо не передбачене чинним законодавством. Суд погоджується, що проведення оплати таким чином може ускладнювати перевірку заявленої митної вартості. В той же час, надані позивачем платіжні інструкції містять посилання на номери відповідних інвойсів, що дозволяє ідентифікувати платежі.
Щодо непідтвердження витрат на транспортування та умов поставки.
Відповідач вказує на неможливість перевірити витрати на транспортування, оскільки в інвойсах та експортних деклараціях зазначено умови поставки CPT Україна без конкретизації міста, а також на відсутність договорів з перевізником та документів про оплату транспортних послуг.
Суд зазначає, що відповідно до п. 3.1 Контракту, поставка здійснюється на умовах СРТ або FCA згідно з Інкотермс-2010. Умови поставки СРТ (Carriage Paid To / Перевезення оплачено до) означають, що продавець несе витрати по доставці товару до узгодженого місця призначення. В даному випадку, як зазначено в митних деклараціях та інвойсах, таким місцем є м. Дніпро.
За таких умов, обов`язок укладення договору перевезення та його оплати покладається на продавця, а не на покупця (позивача). З урахуванням того, що відповідне перевезення за умовами CPT організовується і здійснюється за рахунок продавця у позивача не повинен був мати в наявності документи щодо умов вказаних перевезень (договорів, контрактів тощо).
Вимога митного органу надати такі документи є неправомірною та суперечить ч. 5 ст. 53 МК України, яка забороняє вимагати документи, не передбачені цією статтею.
Посилання відповідача на розбіжність між митною та статистичною вартістю в експортній декларації як доказ наявності транспортних витрат лише підтверджує, що такі витрати були, однак, згідно умов CPT, їх несе продавець.
Щодо інших розбіжностей.
Інші зауваження відповідача (щодо різних найменувань сорту товару в супровідних документах, відсутності перекладів, підписів на окремих документах тощо) є формальними та не спростовують числових даних щодо вартості товару, зазначених у основних документах контракті, специфікаціях та інвойсах. Митний орган не навів обґрунтувань, як саме ці розбіжності вплинули на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар.
Отже, суд приходить до висновку, що позивачем було надано належний пакет документів, передбачений ч. 2 ст. 53 МК України, який у своїй сукупності дозволяв визначити митну вартість товарів за ціною договору. Відповідачем не доведено наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість, що унеможливлювало б застосування основного методу.
За таких обставин, рішення про коригування митної вартості є протиправними та підлягають скасуванню. Оскільки картки відмови є похідними від рішень про коригування митної вартості, вони також підлягають скасуванню.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів правомірності оскаржуваних рішень.
З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 12 218,32 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 28 від 09.04.2025. Ця сума підлягає стягненню з відповідача.
Керуючись ст. 2, 9, 77, 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів:
№ UA 110130/2025/000041/1 від 01.03.2025 р.;
№ UA 110130/2025/000052/1 від 06.03.2025 р.;
№ UA 110130/2025/000053/1 від 06.03.2025 р.;
№ UA 110130/2025/000056/1 від 10.03.2025 р.;
№ UA 110130/2025/000060/1 від 12.03.2025 р.;
№ UA 110130/2025/000061/1 від 14.03.2025 р.;
№ UA 110130/2024/000426/1 від 27.12.2024 р.
Визнати протиправними та скасувати картки відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення:
№ UA110130/2025/000114 від 01.03.2025 р.;
№ UA110130/2025/000128 від 06.03.2025 р.;
№ UA110130/2025/000129 від 06.03.2025 р.;
№ UA110130/2025/000137 від 10.03.2025 р.;
№ UA110130/2025/000141 від 12.03.2025 р.;
№ UA110130/2025/000147 від 14.03.2025 р.;
№ UA110130/2024/000905 від 27.12.2024 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко