Справа № 320/36378/25
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

28 липня 2025 року м. Київ Справа № 320/36378/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І. І., розглянувши позовну заяву Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони до Фонду державного майна України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

Через систему "Електронний суд" до Київського окружного адміністративного суду звернулась Житомирська спеціалізована прокуратура у сфері оборони з позовом до Фонда державного майна України про визнання протиправною бездіяльність Фонду державного майна України щодо неналежного поводження із державним майном та зобов`язати відповідача забезпечити відповідно до положень статей 6, 7 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», Статуту Житомирського державного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, затвердженого наказом відповідача 15.02.2023 №271, облік, аудит (інвентаризацію) та збереження основних фондів (рухомого майна), що закріплене на праві господарського відання за ЖДЕПОП та залишилось у будівлях (спорудах) з інвентарними номерами №1, 2, 3 військового містечка №172 (місто Житомир), що за адресою: м. Житомир, вул. Гоголівська, 103.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя вчиняє процесуальні дії у справі у відповідні строки враховуючи навантаження у роботі судді та вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі за цим адміністративним позовом, суддя зазначає таке.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових та службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із пунктами 2, 7, 8 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частин першої та третьої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити з суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з цим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Такий висновок сформовано зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 817/986/17.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України під час вибору та застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів суд установив, що позивач просить визнати протиправною бездіяльність Фонду державного майна України щодо неналежного поводження із державним майном, як уповноваженого суб`єкта управління підприємством ЖДЕПОМ, яке було передано державою. Позивач вказує про неналежний облік Фондом державного майна України рухомого майна, яке знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :003:001:0038 площею 0.3572 га, та наразі належить Фонду, що призводить до обмеження МОУ у користуванні нерухомим майном, що знаходиться на даній земельній ділянці та було вилучене на користь МОУ в порядку реквізиції. Відповідно просить зобов`язати забезпечити згідно положень статей 6, 7 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», Статуту Житомирського державного експериментального протезно-ортопедичного підприємства, затвердженого наказом відповідача 15.02.2023 №271, облік, аудит (інвентаризацію) та збереження основних фондів (рухомого майна), що закріплене на праві господарського відання за ЖДЕПОП та залишилось у будівлях (спорудах) з інвентарними номерами №1, 2, 3 військового містечка №172 (місто Житомир), що за адресою: м. Житомир, вул. Гоголівська, 103.

З огляду на зазначене, суд уважає, що спірні правовідносини пов`язані із захистом речового права на майно, а не прав у сфері публічно-правових відносин. Аналіз зазначених обставин справи та норм права дає підстави вважати, що такий спір має приватноправовий характер, що унеможливлює його розгляд адміністративним судом.

Зважаючи на викладене, з огляду на суб`єктний склад спірних правовідносин, позов належить розгляду за правилами господарського судочинства.

Та обставина, що відповідачем у справі є Фонд державного майна України, як суб`єкт владних повноважень, не змінює правової природи спірних правовідносин і не робить цей спір публічно-правовим.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand проти Австрії" зазначив, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Враховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, суд дійшов висновку, що правовідносини є приватноправовими та не мають публічно-правового характеру, а тому зазначену справу належить розглядати за правилами господарського судочинства.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Суддя звертає увагу, що відповідно до частини п`ятої статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом із тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

З огляду на зазначене, суддя уважає, що у відкритті провадження у цій адміністративній справі необхідно відмовити.

Враховуючи норму пункту 3 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає необхідним повернути з бюджету на користь позивача сплачений судовий збір 3028,00 грн. (платіжна інструкція №1092 від 16 липня 2025 року) у повному його розмірі.

Керуючись статтею 7 Закону України "Про судовий збір", статтями 5, 170, 171, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження за позовом Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони до Фонду державного майна України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

Повернути з бюджету на користь Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони (ЄДРПОУ ) сплачений судовий збір 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) згідно платіжної інструкції №1092 від 16 липня 2025 року.

Роз`яснити позивачу про право звернення з цим позовом до місцевого господарського суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Копію ухвали разом надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Суддя Войтович І. І.