Справа № 200/2680/25
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про продовження розгляду справи

29 липня 2025 року Справа №200/2680/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., перевіривши матеріали адміністративної справи за позовною заявою Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2025 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд, надійшов адміністративний позов Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 25.05.2023 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року виплаченої 25.05.2023 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.02.2022 року у справі №200/17799/21;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 року по 25.05.2023 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року виплаченої 25.05.2023 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.02.2022 року у справі №200/17799/21;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 року по 23.03.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 23.07.2018 року виплаченої 23.03.2025 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.07.2024 року у справі №200/2939/24;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 01.03.2018 року по 23.03.2025 року у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 23.07.2018 року виплаченої 23.03.2025 року на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16.07.2024 року у справі №200/2939/24.

Позов подано з підстав порушення права позивача на отримання компенсації втрати частини грошових доходів ї у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, виплаченої на виконання судових рішень.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 21.04.2025 вирішено відкрити провадження в адміністративній справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 07.07.2025 вирішено позовну заяву залишити без руху, встановлено строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду пояснень щодо дотримання строку звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог щодо компенсації втрати частини грошових доходів за період з 01.12.2015 по 25.05.2023 у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 виплаченої 25.05.2023 на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі №200/17799/21 ТА / АБО клопотання про поновлення строку звернення до суду із наданням відповідних доказів, які б підтверджували наявність об`єктивних перешкод, які унеможливили своєчасне подання позову.

На виконання вимог ухвали суду позивач надав клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого вказав, що на час виплати коштів за рішенням суду у справі №200/17799/21 судова практика вказувала, що невиплата компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є триваючим правопорушенням та звернення до суду щодо її отримання не обмежено строками. Надалі, зокрема у постанові від 11.12.2020 у справі №200/10820/19-а Верховний Суд вказав, що підставою для звернення до суду щодо виплати компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 є відмова суб`єкта владних повноважень щодо виплати такої компенсації. Також вказав, що у подальшому Верховним Судом було змінено власну правову позицію та у постанові від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20 було зазначено, що до суду із адміністративним позовом можна та необхідно звертатись уже без відповіді на заяву позивача з проханням виплатити компенсацію втрати частини доходу.

Позивач вказав, що звертається до суду з цим позовом щодо компенсації втрати частини доходів щодо виплати індексації грошового забезпечення, при цьому оскільки остаточно індексація грошового забезпечення на виконання судових рішень була виплачена 23.03.2025 позивач невідкладно 14.04.2025 звернувся до суду з цим адміністративним позовом, в тому числі щодо індексації грошового забезпечення виплаченої 25.05.2023.

Також зазначив, що оскільки предметом спору у цій справі є компенсація втрати частини доходу за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, що передує 19.07.2022, то строк звернення до суду у розумінні Верховного Суду, зокрема у постанові від 10.04.2025 у справі №560/3582/24 є необмеженим законом. Просив поновити строк звернення до суду.

Розглянувши клопотання про поновлення строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Так, Верховний Суд у постанові від 10.04.2025 у справі №560/3582/24 вказав, що спір про нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, стосується заробітної плати (грошового забезпечення) військовослужбовця.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 20.12.2024 у справі №440/6875/24, від 05.05.2022 у справі №380/8976/21, від 29.11.2023 у справі №560/11895/23, від 14.12.2023 у справі №600/4606/23-а.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Офіційне тлумачення положення указаної норми надав Конституційний Суд України у Рішеннях від 15.10.2013 № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013.

Так, у рішенні від 15.10.2013 № 8-рп/2013 (справа № 1-13/2013) Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону № 108/95-ВР необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Законом України від 01 липня 2022 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Колегія суддів зауважила, що у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23 Судова палата з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду сформувала єдиний підхід до застосування статті 233 КЗпП України в частині строку звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати.

Зокрема, Судова палата зазначила, що частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Судова палата урахувала позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, яку неодноразово висловлював Конституційний Суд України, зокрема, у Рішеннях від 13 травня 1997 року №1-зп, від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, від 5 квітня 2001 року №3-рп/2001, від 13 березня 2012 року №6-рп/2012, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

З урахуванням викладеного Судова палата констатувала:

1) якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»);

2) з урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01 липня 2023 року.

Верховний Суд зазначив, що частиною першою статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Тобто право на компенсацію виникає з моменту затримки виплати доходу на один і більше календарних місяців.

Колегія суддів зазначила, що на час виникнення у ОСОБА_1 права на компенсацію (липень 2021 року) частина друга статті 233 КЗпП діяла у редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Отже, при вирішенні питання дотримання строку звернення до адміністративного суду помилково застосовано частину другу статті 233 КЗпП України у редакції, що набрала чинності 19.07.2022.

Суд, з урахуванням правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду у справі №560/3582/24 від 10.04.2025, зазначає, що оскільки предметом спору у цій справі є компенсація втрати частини доходу за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, що передує 19.07.2022, то строк звернення до суду є необмеженим.

Таким чином, суд вважає, що позивачем виконано вимоги ухвали суду від 07.07.2025.

Відповідно до п. 14 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Керуючись ст. ст. 161, 171, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Продовжити розгляд справи № 200/2680/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Суддя В.С. Дмитрієв