Справа № 520/12724/25
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Представник позивача звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2025 адміністративний позов було задоволено.

Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0-2030-UA0028556 від 06.02.2025 на суму 199680,00 грн. визнано протиправним та скасовано в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 179712,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0-2030-UA0028556 від 06.02.2025 на суму 36053,00 грн. визнано протиправним та скасовано в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 32447,93 грн.

Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0-2030- UA0028556 від 07.02.2025 на суму 55744,00 грн. визнано протиправним та скасовано в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 50169,61 грн.

Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0-2030-UA0028556 від 06.02.2025 на суму 45204,00 грн. визнано протиправним та скасовано в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 40683,60 грн.

Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0-2030-UA0028556 від 06.02.2025 на суму 8161,83 грн. визнано протиправним та скасовано в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 7345,63 грн.

Податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області №0-2030- UA0028556 від 07.02.2025 на суму 12619,45 грн. визнано протиправним та скасовано в частині визначення податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на суму 11357,53 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (4, вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, 61057) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору у розмірі 2 573,73 грн. (дві тисячі п`ятсот сімдесят три гривні 73 копійки).

02.07.2025 до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просив:

- ухвалити додаткове рішення у справі №520/12724/25 про стягнення з ГУ ДПС у Харківській області витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн.

Ухвалою від 07.07.2025 призначено заяву до розгляду у судовому засіданні.

Від відповідача до суду надійшло клопотання, в кому він просив:

- долучити заперечення проти заяви про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення з ГУ ДПС витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи № 520/12724/25;

- у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 520/12724/25 відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування клопотання зазначено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та складністю виконаних адвокатом робіт, витраченим часом на виконання робіт та обсягом наданих послуг.

Крім того, ГУ ДПС вважає вимогу про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу безпідставною та такою, що суперечить законодавству України, у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які свідчать про погоджений розмір гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.

11.07.2025 представником позивача до суду були подані додаткові пояснення, в якій представник просив:

- у задоволенні клопотання ГУ ДПС у Харківській області про зменшення витрат на оплату правничої допомоги відмовити;

- розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №520/12724/25 проводити без участі позивача за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши подану заяву про ухвалення додаткового рішення, надані відповідачем заперечення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Зазначені підстави для винесення додаткового судового рішення є виключними.

Згідно з п. 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Приписами статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що представником позивача (до закінчення дебатів у справі) було подано заяву в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України.

Щодо витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У строк, встановлений законом, представником позивача надано докази, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 3-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пункті 269 Рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Судом встановлено, що витрати на професійну правничу допомогу підтверджені договором про надання правничої допомоги №2/1205 від 12.05.2025.

На підтвердження оплати послуг надання правничої допомоги позивачем до матеріалів справи також надані квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №ПН5207 від 13.05.2025; №ПН7374 від 15.05.2025; №ПН8344 від 16.05.2025; №ПН10708 від 19.05.2025.

На виконання п.4.2 Договору №2/1205 від "12" травня 2025 р., укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Леоновою Тетяною Олександрівною, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1073 видане 14.10.2011р., сторонами 02.07.2025 складено акт №1 приймання-передачі виконаних робіт за Договором про надання правничої допомоги.

Так, відповідно до вказаного акту, адвокатом було надано послуги, передбачені вищезазначеним Договором, а саме надання правничої допомоги клієнту у адміністративній справі №520/12724/25. Загальна вартість робіт Адвоката склала: 20000 (двадцять) грн. 00 коп. без ПДВ.

Проаналізувавши складність справи, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 5 ст. 134 КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд враховує, що частинами 1 і 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 відступила від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладених у постанові від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18, відповідно до якого неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.

З огляду на це, зазначення у договорі про надання правничої допомоги фіксованого розміру гонорару без надання детального опису робіт, не позбавляє можливості представника відповідача доводити неспівмірність розміру витрат на правову допомогу, понесених позивачем при розгляді даної справи, а суду визначити пропорційний та обґрунтований їх розмір, що буде відповідати складності та характеру справи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 23.01.2025 року у справі № 240/32993/23 від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, суд, враховуючи заперечення відповідача, зазначає, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Надаючи оцінку співмірності витрат на правову допомогу, суд враховує позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що обов`язковою умовою для присудження витрат на правничу допомогу у повному обсязі є не лише підтвердження факту їх понесення, а й установлення їх розумності та співмірності з урахуванням конкретних обставин справи. Такий підхід узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», якою передбачено, що гонорар за надання правничої допомоги має бути розумним та враховувати складність справи, витрачений адвокатом час, кваліфікацію адвоката, фінансовий стан клієнта, інші істотні обставини, а також загальний рівень ринкових цін на подібні послуги.

Таким чином, сума витрат на правничу допомогу має бути співмірною з ціною позову, характером і складністю справи.

У даній справі представником позивача подано докази фактичного понесення витрат на правову допомогу, однак суд, оцінюючи співмірність цієї суми з урахуванням критерію розумності, бере до уваги, що справа не є надмірно складною за своєю природою, не містить значного обсягу процесуальних документів, доказової бази або складних правових питань; тривалість судового розгляду була помірною, участь представника у судових засіданнях не виходила за межі звичайної практики.

Враховуючи ціну позову, суд зазначає, що розмір заявлених витрат є частково завищеним та не відповідає принципу розумної необхідності.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 грн не є повністю співмірним конкретним обставинам даної справи. Водночас, з урахуванням фактичного надання правової допомоги та реальності понесених витрат, суд визнає доцільним часткове їх відшкодування у розмірі 15000 грн як такому, що є обґрунтованим, розумним і співрозмірним характеру, обсягу і складності виконаної роботи адвоката.

Керуючись ст. 5-10, 19, 77, 132-143, 241-246, 250, 252, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву представника фізичної особи-підприємця Трусової Анни Олександрівни про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (4, вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, 61057) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (4, вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, 61057) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правчничу допомогу у розмірі 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень).

У задоволенні заяви в іншій частині вимог - відмовити.

Додаткове рішенні може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення складено 29 липня 2025 року.

Суддя Н.А. Полях