Справа № 420/8470/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/8470/24

Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К. Дата і місце ухвалення: 30.05.2025р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо утримання 9084,40 грн. з грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення) ОСОБА_1 у 2020 році;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 протиправно утримане грошове забезпечення (грошову допомогу для оздоровлення) у розмірі 9084,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що у період з 21.03.2017р. по 17.08.2021р. він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . З отриманих у відповідь на адвокатський запит карток особового рахунку, зокрема, за 2020 рік, ОСОБА_1 дізнався, що у жовтні-листопаді 2020 року військовою частиною НОМЕР_1 незаконно утримано з його грошового забезпечення всього 9084,40 грн. (по 4542,00 грн. щомісяця), що являється грошовою допомогою на оздоровлення, виплаченою позивачу в липні 2020 року. Про підстави для відповідного утримання військова частина НОМЕР_1 не повідомила ОСОБА_1 ні в рік здійснення такого утримання, а ні в подальшому. Позивач стверджував, що утримання грошового забезпечення відбулося без достатніх на те підстав та всупереч законодавству, що свідчить про протиправність дій військової частини.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 30.05.2025р., з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку, що порушення правил виплати грошової допомоги на оздоровлення щодо позивача було встановлено за результатами проведеного Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту Міністерства оборони України аудиту (перевірки), за наслідками якого складено звіт від 28.12.2020р. за №520/5/62/аз. Судом залишено поза увагою, що в наданій копії звіту відсутня вказівка на встановлення факту переплати. До того ж, у звіті йдеться про порушення правил виплати грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань 33 військовослужбовцям без прив`язки до позивача та вказівки на нього. Єдина згадка про ОСОБА_1 наявна у «Відомості переплат та недоплат грошового забезпечення військовослужбовцям та заробітної плати працівникам військової частини НОМЕР_1 », яка надана у копії без підписів відповідних посадових осіб.

Також, апелянт посилається на те, що у відзиві на позовну заяву військова частина НОМЕР_1 визнала факт утримання переплати не на підставі звіту аудиту, а в його процесі. При цьому, відповідачем не надано будь-якого документу, на підставі якого командиром військової частини вирішено здійснити утримання переплати чи надано позивачу дозвіл на добровільне відшкодування. З огляду на встановлення факту переплати в процесі аудиту, а не за його результатами, факт переплати мав би встановлюватися в процесі службового розслідування, за результатами якого мало бути вирішено питання про відшкодування шкоди шляхом стягнення з винних осіб сум переплати шляхом видання відповідного письмового наказу командиром військової частини. Апелянт стверджує, що військовою частиною НОМЕР_1 самовільно утримано грошові кошти позивача.

Військова частина НОМЕР_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначає, що у 2018 році ОСОБА_1 помилково виплачено двічі грошову допомогу на оздоровлення, що було встановлено під час проведення фінансового аудиту військової частини за період часу з 01.01.2017р. по 30.08.2020р. та підтверджується карткою особового рахунку військовослужбовця за 2018 рік. У зв`язку з цим, виникла переплата в сумі 9084,70 грн., яку відшкодовано (утримано) військовою частиною з грошового забезпечення ОСОБА_1 під час проведення аудиту, про що зазначено безпосередньо в аудиторському звіті. Виплата в липні 2020 року позивачу грошової допомоги на оздоровлення в сумі 12 127,45 грн. немає жодного відношення до стягнутих у жовтні-листопаді 2020 року сум (по 4542,20 грн.).

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади імені Лицарів зимового походу (по особовому складу) від 19.01.2022р. №11-РС прапорщика ОСОБА_1 , командира взводу матеріально-технічного забезпечення кадру НОМЕР_3 піхотного батальйону кадру НОМЕР_4 окремої піхотної бригади, звільнено з військової служби у запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Чинність контракту припинено 14.02.2022р.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.02.2022р. №30 позивача виключено зі списків особового складу військової частини та з 15.02.2022р. знято зі всіх видів забезпечення.

На адвокатський запит від 29.12.2023р. військова частина НОМЕР_1 листом від 28.01.2024р. надала позивачу, серед іншого, картки особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за періоди 01/2020-12/2020, 01/2021-12/2021, з яких вбачається, що у жовтні-листопаді 2020 року з грошового забезпечення позивача утримано всього 9084,40 грн. (по 4542,00 грн. щомісяця), що являється грошовою допомогою на оздоровлення.

Вважаючи протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо утримання у 2020 році 9084,40 грн. з грошового забезпечення (грошової допомоги для оздоровлення) ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, зазначив, що військовою частиною НОМЕР_1 доведено правомірність утримання з ОСОБА_1 переплати грошової допомоги на оздоровлення у загальній сумі 9084, 70 грн., яка мала місце у 2018 році, що було встановлено під час фінансового аудиту діяльності військової частини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відмову в їх задоволенні виходячи з наступного.

Частинами першою та четвертою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017р. №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Підпунктом 3 пункту 5 Постанови №704 керівникам державних органів надано право у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно п.1, п.2 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Як вбачається з картки особового рахунку прапорщика ОСОБА_1 за 2018 рік останньому в 2018 році двічі виплачено грошову допомогу на оздоровлення, а саме: в листопаді 2018 року в сумі 9084,70 грн. та в грудні 2018 році в сумі 9084,70 грн.

Зазначена обставина сторонами у справі не заперечується.

Південним територіальним управлінням внутрішнього аудиту Департаменту внутрішнього аудиту МОУ проведено фінансовий аудит та аудит відповідності діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2017р. по 30.08.2020р.

За наслідками аудиту складено аудиторський звіт від 28.12.2020р. за №520/5/62/аз, в яким серед іншого, встановлено переплату на суму 226681,31 грн. (з нарахуваннями 317353,83 грн.) у зв`язку з порушенням правил виплати грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально побутових питань 33 військовослужбовцям (у порушення вимог пунктів 1-3 розділу XXIII і пунктів 1-2 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення №260 окремим військовослужбовцям оголошувалася наказами та виплачувалася грошова допомога для оздоровлення і матеріальна допомога двічі на рік, тоді як належало виплачувати один раз на рік. Крім цього, військовослужбовцям, що прибували із інших військових частин, і які згідно запису в їх грошових атестатах форма №2 отримували ГДО за попереднім місцем служби, у військовій частині НОМЕР_1 удруге здійснювалася виплата грошової допомоги для оздоровлення).

Відповідно до відомості переплат та недоплат грошового забезпечення військовослужбовцям та заробітної плати працівникам військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 28.09.2018р. №202 оголошено про виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2018 рік в сумі 9084,70 грн. Виплачено за 2018 рік по роздавальній відомості №278 за листопад 2018 року в розмірі 9084,70 грн. Вдруге помилково грошова допомога на оздоровлення за 2018 рік виплачена по р/в №298 за грудень 2018 року в сумі 9084,70 грн. Переплата грошової допомоги на оздоровлення за 2018 рік складає 9084,70 грн.

У зв`язку з цим, з грошового забезпечення позивача, виплаченого йому у жовтні-листопаді 2020 року, військовою частиною НОМЕР_1 утримано переплату з грошової допомоги на оздоровлення в сумі 9084,70 грн.

За твердженнями апелянта, військовою частиною НОМЕР_1 самовільно утримано грошові кошти позивача, до закінчення аудиту, без проведення відповідного службового розслідування та без прийняття відповідного письмового наказу командиром військової частини.

Надаючи правову оцінку таким доводам апелянта колегія суддів зазначає, що ні Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260, а ні іншим нормативно-правовим актом не врегульовано питання щодо порядку утримання з грошового забезпечення військовослужбовця надміру виплачених йому сум, зокрема, й грошової допомоги на оздоровлення.

В судовій практиці усталеним є підхід щодо застосування приписів КЗпП України у разі неврегульованості нормами спеціального законодавства правовідносин щодо проходження публічної служби, у яких виник спір. Такий підхід відповідає висновкам Конституційного Суду України, сформульованим у рішенні від 07 травня 2002 року №8-рп/2002, за змістом якого при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, суд, встановивши відсутність у спеціальних законах норм, може застосовувати норми КЗпП України, у якому визначені основні трудові права працівника.

Статтею 127 КЗпП України передбачено можливість відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, у випадку, зокрема, для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

У даному випадку в спірних правовідносинах має місце рахункова помилка з боку військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 у 2018 році двічі на рік грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Як вже зазначалося, зазначена обставина сторонами у справі не заперечується.

При цьому, чинним законодавством не передбачено, що виправлення помилки у виплаті заробітної плати працівнику має бути здійснено за наслідками проведення аудиту чи службового розслідування. Достатнім є сам факт виявлення такої помилки (у даному випадку це мало місце під час проведення аудиту) та підтвердження її відповідними первинними документами, якими у даному випадку є картка особового рахунку військовослужбовця.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на положення Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», оскільки цей Закон визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Таким чином, Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» не поширюється на спірні правовідносини щодо утримання з грошового забезпечення ОСОБА_1 надміру виплачених на його користь у 2018 році сум грошової допомоги на оздоровлення.

На підставі викладеного колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відмову в їх задоволенні.

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 липня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук