Справа № 320/46163/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року справа № 320/46163/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому позивач просить суд (з урахуванням заяви про уточнення позову):

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не прийняття рішення за наслідком розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про оформлення йому довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за формою, визначеною у додатку 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути по суті заяву ОСОБА_1 про оформлення йому довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за формою, визначеною у додатку 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, прийняти відповідне рішення з даного питання та надати позивачу належним чином оформлене рішення.

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка виявилася у неприйнятті рішення по суті за результатами розгляду заяви позивача про надання йому відстрочки від призову на військову службу. Позивач не погоджується із позицією відповідача щодо необхідності особистого прибуття позивача до центру комплектування та соціальної підтримки задля подання заяви про відстрочку.

Наголошує, що чинним законодавством не визначено конкретних способів надання документів, а саме заяви про відстрочку від військової служби під час мобілізації та підтверджуючих документів. Стверджує, що обов`язок «особисто повідомити» та «особисто прибути» не є тотожнім. На переконання позивача, відповідач не прийнявши жодного рішення (про надання або відмову в наданні позивачу відстрочки від військової служби під час мобілізації) за результатами розгляду заяви від 23.06.2024 допустив протиправну бездіяльність, що і стало підставою для звернення до суду із цим адміністративним позовом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову шляхом надання уточненої позовної заяви (з примірником для відповідача), в якій конкретизувати позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, зазначити всі відомості сторін, а саме вказати адреси електронної пошти позивача та відповідача, зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі. Справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 18.03.2025.

18.03.2025 судове засідання знято з розгляду у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді. Призначено наступне судове засідання на 03.04.2025.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.04.2025 повторно витребувано докази та нові докази у справі від відповідача. Відкладено судове засідання у справі на 06.05.2025. Попереджено відповідача про вжиття судом заходів процесуального примусу у разі ненадання витребуваних доказів або неповідомлення про поважність причин їх ненадання.

У судове засідання, призначене на 06.05.2025, з`явився позивач. Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. Причини неявки суд не повідомив.

Суд зазначає, що ухвалою від 03.04.2025 було повторно витребувано докази від відповідача.

Станом на 06.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 вимоги ухвали суду від 03.04.2025 не виконав, витребувані докази суду не надав, про причини їх ненадання суду не повідомив. Явку свого представника у судове засідання не забезпечив.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 застосовано до ІНФОРМАЦІЯ_1 захід процесуального примусу шляхом накладення штрафу в порядку частини першої статті 149 КАС України. Стягнуто в дохід Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 штраф у розмірі 3028,00 грн на рахунок Державної судової адміністрації України.

13.05.2025 через підсистему "Електронний суд" на виконання вимог ухвали суду від 06.05.2025 від відповідача надійшли докази у справі.

30.05.2025 через підсистему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про скасування заходів процесуального примусу.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.07.2025 скасовано ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 про застосування до ІНФОРМАЦІЯ_1 заходів процесуального примусу шляхом накладення штрафу в порядку частини першої статті 145 та частини другої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24.02.2009, що слідує з наданих відповідачем облікових документів (а.с.107-108).

06.09.2024 позивачем на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено заяву з проханням протягом семи днів розглянути заяву про оформлення довідки про відстрочку від приводу на військову службу під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»

До заяви позивач додав заяву про надання відстрочки із довідкою про здобувача освіти, копію військово-облікового документа, копію витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Дана заява обґрунтована тим, що позивач є здобувачем освіти рівня магістр на денній формі навчання на період з 01.09.2024 по 31.12.2025.

Вказана заява зареєстрована відповідачем 09.09.2024, що вбачається з відтиску штампу вхідної кореспонденції на заяві (а.с.102).

Листом від 17.09.2024 № 07/11297 ІНФОРМАЦІЯ_2 із посиланням на положення пункту 58 Порядку № 560 подані позивачем документи повернув без реалізації та запропонував позивачу з метою вирішення питання по суті та отримання довідки про відстрочку прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказуючи на наявність ознак протиправної бездіяльності, яка полягає у нерозгляді поданої позивачем заяви по суті, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон - № 2232-ХІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 2232-ХІІ правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII) встановлено, що мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» (далі - Указ Президента України № 69/2022) у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено: оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно з пунктом 3 Указу Президента України № 69/2022 мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

В подальшому строк проведення загальної мобілізації неодноразово було продовжено та проводиться на час винесення рішення по справі.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту», а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Частиною сьомою статті 23 Закону № 3543-XII встановлено, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини восьмої статті 23 Закону № 3543-XII відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абзацом 2 частини п`ятої статті 22 Закону № 3543-XII порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 7 частини п`ятої статті 22 Закону № 3543-XII встановлено, що цей порядок визначає порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

На виконання вимог частини п`ятої статті 22 Закону № 3543-XII постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 затверджено Порядок № 560.

Відповідно до абзаців 1-3 пункту 57 Порядку № 560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з абзацом 1 пункту 58 Порядку № 560 в редакції, чинній на момент подання позивачем заяви від 06.09.2024, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Абзацом першим пункту 60 Порядку № 560 передбачено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади (абзац другий пункту 60 Порядку № 560).

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом (абзац третій пункту 60 Порядку № 560).

Аналіз наведених положень свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення у відповідача обов`язку із прийняття рішення про надання або ж про відмову у наданні відстрочки за заявою військовозобов`язаного є особисте подання військовослужбовцем заяви на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяви за формою, визначеною у додатку 4 до Порядку № 560.

Виходячи із змісту спірних правовідносин, що склалися між сторонами, зважаючи на те, що виникнення у відповідача обов`язку із прийняття рішення перебуває у прямій залежності від належної реалізації позивачем встановленого Порядком № 560 способу подання заяви про відстрочку, суд дійшов висновку, що визначальним питанням переданого на вирішення суду спору є питання дотримання позивачем встановленого пунктом 58 Порядку № 560 способу подання заяви.

Позивач вважає, що подання військовозобов`язаним заяви за формою згідно з додатком 4 до Порядку № 560 із наданням копій документів, що підтверджують право на відстрочку, за допомогою засобів поштового зв`язку є достатнім для висновку про дотримання позивачем встановленого Порядком № 560 способу подання заяви в частині вимоги подання її особисто та, відповідно, виникнення у відповідача обов`язку із розгляду такої заяви по суті.

Разом із тим, не погоджуючись із вказаною позицією позивача суд виходить з такого.

Порядок № 560 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, поряд з вимогою щодо особистого подання військовозобов`язаним заяви про відстрочку не конкретизує спосіб, в який таке подання має бути вчинене - внаслідок особистого прибуття військовозобов`язаного до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, внаслідок надіслання заяви засобами поштового зв`язку, внаслідок направлення заяви електронною поштою тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.07.2024 у справі № 990/156/23 підтримала правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2024 у справі № 990/305/23, згідно з якою у взаєминах із державою в особі відповідних суб`єктів владних повноважень суд має застосовувати правило пріоритету правової норми за найбільш сприятливим тлумаченням для особи - суб`єкта приватного права.

Зважаючи на відсутність у положеннях Порядку № 560 способу, за якого має бути подана заява про відстрочку, суд дійшов висновку, що визначальним у переданому на вирішенні суду спорі є встановлення, чи відповідав спосіб подання документів, обраний позивачем, вимогам щодо особистого подання заяви.

Суд зауважує, що вчинення дій особисто передбачає вчинення дій особою від власного імені, персонально.

Головним для висновку про вчинення дії особисто є вчинення дії у такий спосіб, який би гарантував належну верифікацію особи, яка вчиняє дію, саме як особи, від імені якої така дія вчиняється. У протилежному випадку відсутні підстави вважати, що дія вчинена особою персонально, тобто особисто.

Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20.11.2012 № 5492-VI визначає поняття верифікація як порівняння даних (параметрів), у тому числі біометричних, для встановлення тотожності особи документам або інформації з Реєстру для підтвердження їх ідентичності (пункт 10 частини першої статті 3 Закону).

Судом встановлено, що заява позивача від 06.09.2024 про надання відстрочки за формою додатку 4 до Порядку (в редакції постанови КМУ від 16.08.2024 №930) була направлена до ІНФОРМАЦІЯ_1 як додаток до заяви позивача від 06.09.2024 у довільній формі, в якій останній просив відповідача розглянути додану заяву про відстрочку (а.с.18-21).

Додана заява про відстрочку відповідає затвердженій Порядком № 560 формі; в якості особи, що підписала заяву, у заяві зазначена фізична особа ОСОБА_1 (а.с. 20-21).

Вирішуючи питання, чи забезпечив спосіб подання документів, обраний позивачем, його належну верифікацію як особи, яка звертається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою про надання відстрочки, суд виходить з наступного.

Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, не містять положень щодо верифікації (ідентифікації) відправника при надсиланні поштової кореспонденції засобами поштового зв`язку, окрім подання для пересилання поштового переказу, сума якого підлягає фінансовому моніторингу.

Таким чином, подання заяви про відстрочку за допомогою засобів поштового зв`язку у спірних правовідносинах не забезпечило верифікацію (ідентифікацію) особи, що звертається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки із відповідною заявою.

Обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії з метою надання їм юридичної вірогідності покладений на нотаріат.

Так, відповідно до пункту 11 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII (далі - № 3425-XII) нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як засвідчення справжності підпису на документах.

Згідно з положеннями частини першої статті 43 Закону № 3425-XIІ не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників.

При вчиненні нотаріальної дії нотаріуси, посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, встановлюють особу учасників цивільних відносин, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії (частина друга статті 43 Закону № 3425-XII).

Згідно з частиною третьою статті 43 Закону № 3425-XII встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншим документом, що посвідчує особу, передбаченим Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», національним паспортом іноземця або документом, що його замінює, посвідченням особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідченням, виданим за місцем роботи фізичної особи.

Судом встановлено, що заява про відстрочку від 06.09.2024 не містить відомостей щодо засвідчення справжності підпису фізичної особи ОСОБА_1 у порядку, що передбачений Законом № 3425-XII.

Доказів вжиття позивачем інших дій, спрямованих на верифікацію його як особи, яка підписала заяву, матеріали справи не містять.

За вказаних обставин подання заяви із проханням розглянути додану заяву позивача про відстрочку без вжиття позивачем заходів задля належної верифікації (ідентифікації) його як особи, що підписала заяву, не є достатнім для висновку про дотримання позивачем вимоги щодо особистого подання заяви, що встановлена пунктом 58 Порядку № 560.

Суд вважає також за необхідне відмітити, що 16.01.2025 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 31.12.2024 № 1558, якою пункт 58 Порядку № 560 викладено в редакції, яка передбачає пред`явлення військовозобов`язаним під час подання заяви про відстрочку військово-облікового документа.

Пред`явленням військово-облікового документа безпосередньо під час подання заяви про відстрочку забезпечується, у тому числі, належна верифікація особи, яка звертається із відповідною заявою.

Крім того, з 16.01.2025 у положеннях пункту 59 Порядку № 560 також закріплений порядок дистанційного подання заяви про відстрочку, що передбачає використання функціоналу електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Зокрема, відповідно до пункту 59 Порядку № 560 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31.12.2024 № 1558, за наявності технічної можливості відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може оформлятися та надаватися автоматично у разі створення запиту на її оформлення військовозобов`язаним через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що виникнення у відповідача обов`язку із прийняття рішення про надання відстрочки або ж про відмову у її наданні у спірних правовідносинах перебуває у прямій залежності від належної реалізації позивачем вимог Порядку № 560 в частині особистого подання заяви, враховуючи те, що у спірних правовідносинах позивачем не доведено особистого подання ним заяви про відстрочку, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів позовної заяви в частині виникнення у ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язку із розгляду по суті поданої заяви про розгляд заяви позивача про надання відстрочки від 06.09.2024.

Судом також встановлено, що листом від 17.09.2024 № 07/11297 відповідач за результатами розгляду заяви від 06.09.2024 із посиланням на положення Порядку № 560 повідомив позивача про можливість особистого прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 задля вирішення порушеного ним у заяві від 06.09.2024 питання по суті.

За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не прийняття рішення за наслідком розгляду по суті заяви ОСОБА_1 про оформлення йому довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за формою, визначеною у додатку 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 та, відповідно, відсутність підстав для зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 06.09.2024 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації із прийняттям за результатами такого розгляду рішення по суті.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, відповідач довів правомірність своїх дій, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.