Справа № 280/11061/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2025 року м. Дніпросправа № 280/11061/24
(суддя Прасов О.О., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі №280/11061/24 за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28 листопада 2024 року звернувся до суду з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях згідно з яким, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях щодо несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.03.2024 року по день фактичного розрахунку, але не більше ніж за шість місяців, у відповідності до "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за №100 та втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 за №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 за №159;

- стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 10000,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що при його звільненні 20.03.2024 року з ним не було проведено остаточного розрахунку у повному обсязі, що є підставою для стягнення з відповідача на його користь середнього заробітку за порушення строків розрахунку при звільненні. Фактично остаточний розрахунок здійснено 19.11.2024 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Суд зобов`язав Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.03.2024 року по день фактичного розрахунку, але не більше ніж за шість місяців, у відповідності до "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 за №100 та втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до Закону України від 19.10.2000 за №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 за №159 та відмовив в «іншій частині позовної заяви».

Рішення суду мотивовано тим, що позивач має право на нарахування та виплату середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, але не більше ніж за шість місяців.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову якою у задоволені позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована доводами відповідача про порушення судом першої інстанції положень ст. 90 КАС України; відсутність коштів на виплату позивачу в 2024 році заробітної плати у визначеному судом розмірі.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу позивач просить у задоволені апеляційної скарги відмовити рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи наступне.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі №280/3642/24, яке набрало законної сили 26.10.2024, задоволено частково позов ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях визнано протиправною бездіяльність Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях щодо недорахування до посадового окладу ОСОБА_1 за період роботи з 09.01.2024 по 21.03.2024 коефіцієнта 1,5 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 391 від 23.04.2023 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану"; зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях донарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму недоплаченої заробітної плати, обчисленої з урахуванням коефіцієнта 1,5 до посадового окладу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 391 від 23.04.2023 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану" за період роботи з 09.01.2024 по 21.03.2024. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

При цьому, в ухвалі Запорізького окружного адміністративного суду від 26.09.2024 у справі №280/3642/24, яка набрала законної сили 26.09.2024, зазначено: «… суд - УХВАЛИВ: Внести виправлення у судове рішення, а саме: виправити описку, допущену в рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі №280/3642/24: абзац 2, 3 резолютивної частини рішення читати як: Визнати протиправною бездіяльність Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях щодо недорахування до посадового окладу ОСОБА_1 за період роботи з 09.01.2024 по 20.03.2024 коефіцієнта 1,5 відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 391 від 23.04.2023 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану". Зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях донарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму недоплаченої заробітної плати, обчисленої з урахуванням коефіцієнта 1,5 до посадового окладу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 391 від 23.04.2023 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану" за період роботи з 09.01.2024 по 20.03.2024. …».

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2024 у справі №280/3642/24 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях виплачено 19.11.2024 ОСОБА_1 11025 грн. 15 коп. недоплаченої заробітної плати та 3700 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання відповідача виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримку розрахунку при звільненні за період з 21.03.2024 по 20.09.2024 є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Відповідно до статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 КЗпП України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті (стаття 117 в редакції Закону № 2352-IX від 01.07.2022).

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Цими нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у разі несвоєчасної виплати належних звільненому працівникові сум, таких як заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, індексації грошового забезпечення тощо, працівник має право на відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Приписами статті 116 КЗпП України передбачено обов`язок роботодавця провести виплату працівнику всіх належних йому сум при звільненні.

Тобто, роботодавець повинен провести виплату працівнику всі належні йому суми при звільненні, не залежно від обставин, з яких такі суми не були виплачені останньому.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений зі служби наказом від 18.03.2024 р №72-к, проте остаточний розрахунок з позивачем по виплате належної йому при звільненні сум заробітної плати проведено 19 листопада 2024 року.

Отже, остаточний розрахунок з позивачем при звільненні було здійснено відповідачем з порушенням строків, встановлених ст. 116 КЗпП України, а тому наявні правові підстави, визначені ст. 117 КЗпП України, для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Розрахунок належних до стягнення з відповідача на користь позивача сум середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців тобто за період з 21.03.2024 р по 20.09.2024 р (включно) тобто за 184 календарних дні виглядає наступним чином.

Згідно з довідкою відповідача від 15.07.2025 р №28 заробітна плата позивача за січень 2024 року складає 9954,25 грн, за лютий 13027,50 грн. Середньоденний розмір грошового забезпечення позивача дорівнює 389,52 грн, виходячи з розрахунку (9954,25 грн + 13027,50 грн) : 59 календарних дні.

Враховуючи це, розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку при звільненні, дорівнює 71671,68 грн виходячи з розрахунку: 389,52 грн х 184 календарних дні.

Однак, суд першої інстанції зобов`язавши відповідача нарахувати та виплати позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені не врахував, що належним та ефективним способом захисту порушеного права є поновлення прав позивача шляхом стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19.

Крім того суд першої інстанції безпідставно та як наслідок передчасно задовольнив позов зобов`язавши відповідача застосувати положення Закону України від 19.10.2000 за №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та "Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 за №159, хоча жодних доказів порушення відповідачем зазначених правих норм матеріали справи не містять, а судовому захисту підлягає лише порушене право, а не те, що може бути порушено в майбутньому.

Між тим колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення вимог позивача про відшкодування («стягнення») моральної шкоди.

Відносно інших доводів відповідача, які викладені в апеляційній скарзі та зводяться до незгоди з судовим рішенням слід зазначити, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.

Всі інші аргументи апеляційної скарги не є доречними і важливими аргументами.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку про ухвалення судом першої інстанції рішення з порушенням норм матеріального права, не застосуванням судом першої інстанції ефективного способу захисту прав позивача, що призвело до неправильного вирішення справи.

Отже апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови якою позов слід задовольнити частково.

Керуючись: статтями 241-245, 250, пунктом 2 частини 1 статті 315, статтями 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2025 року у справі №280/11061/24 скасувати та прийняти постанову якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, щодо не нарахування і не виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.03.2024 року по 20.09.2024 року (включно).

Стягнути з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21.03.2024 року по 20.09.2024 року (включно) в розмірі 71671,68 грн, з відрахуванням з такої суми податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

У задоволені позову в іншій частині відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 30 липня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва