Справа № 200/4087/25
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2025-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про поновлення строку звернення до суду

28 липня 2025 року Справа №200/4087/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В. розглянув за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (м. Маріуполь вул. РНОКПП НОМЕР_1 до Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) в якому просить суд:

визнати протиправними дії НОМЕР_4 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), які полягають у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення в період з 01 березня 2018 року по 14 лютого 2024 року в неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

зобов`язати НОМЕР_4 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), нарахувати і виплатити ОСОБА_1 різницю індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 14 лютого 2024 року в загальній сумі 89 499 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;

визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_4 Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;

зобов`язати НОМЕР_4 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ), нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Ухвалою від 10.06.2025 року позовну заяву в частині вимог з 01 липня 2023 року по 14 лютого 2024 року залишено без руху.

Представником позивача надано до суду клопотання, згідно змісту якого представник зауважує, що висновки суду касаційної інстанції, викладені в постанові від 21.03.2025 року по справі №460/21394/23 вказують на те, що саме дата вручення позивачу грошового атестата, є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду.

Ознайомившись зі змістом вказаної постанови суд звертає увагу представника позивача на те, що суд касаційної інстанції лише висловив своє погодження з позицією суду апеляційної інстанції з приводу моменту, коли «…позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум, що, у цій справі, відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні). Виходячи з цього, Судова палата вважає обґрунтованим висновок про те, що саме дата вручення позивачу зазначеного документа, а саме 30 березня 2023 року, є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку звернення до суду…» (абз.77, 78).

Проте судом касаційної інстанції не визначено момент отримання грошового атестату як єдину і самостійну підставу початку та закінчення перебігу строку звернення до суду.

А саме в постанові №460/21394/23 зазначено, що «Проте Судова палата зауважує, що, з урахуванням пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України, відлік строку звернення до суду з цим позовом розпочався 01 липня 2023 року (наступний день після скасування карантину) та мав би сплинути 30 вересня 2023 року» (абз.80).

Тобто в постанові №460/21394/23 лише підтверджено попередню позицію Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду щодо вирішення питання строку звернення до суду з урахуванням скасування карантину, яка відображена у постанові від 20 вересня 2024 року у справі №444/2538/23.

Відтак позиція представника позивача з приводу відсутності факту вручення грошового атестату позивачу як підстава для поновлення строку звернення до суду підлягає відхиленню.

Інші підстави, зазначені в клопотанні, були аналізовані судом в ухвалі від 10.06.2025 року та відхилені.

Також суд звертає увагу представника на те, що відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся з цим позовом до суду 04.06.2025 року, більш ніж через рік після закінчення тримісячного строку, встановленого статтею 233 КЗпП України в частині позовних вимог за період по 14 лютого 2024 року.

Отже, відповідно змісту статті 234 КЗпП України, визначальною підставою для поновлення строку звернення є:

день отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення;

день отримання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116).

Щодо дня отримання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні.

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду в постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 дійшла висновку, що з дня отримання виплати особою вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Верховний Суд в постанові від 04.10.2024 у справі № 200/1643/24 також дійшов висновків, що тримісячний строк звернення до суду з дня одержання письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені, застосовується виключно до спорів, пов`язаних із виплатами, що належать працівникові саме при звільненні. Дата ж отримання позивачем повідомлення про розмір нарахованої та виплаченої суми грошового забезпечення у відповідь на його заяву, не може слугувати відправною точкою для обчислення строку звернення із спірними вимогами, а лише вказує на час, коли позивач почав вчиняти дії з метою реалізації свого права.

Отже, відповідно до позиції суду касаційної інстанції, моментом, коли особа повинна дізнатися про порушення своїх прав, є день отримання виплати.

В межах даного спору позивач звільнився 13.02.2024 року, що зазначено в позові, відтак належні суми при звільненні позивач повинен був отримати в лютому 2024 року.

Відтак суд повторно зауважує, що з дня отримання виплати особою вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому суд наголошує, що неоднозначність судової практики у певних правовідносинах, відсутність такої чи її сформованість не є обставинами, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права та підстав для судового захисту, а тому не можуть вважатись поважними причинами пропуску строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.04.2023 у справі № 380/14933/22. Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Відтак клопотання про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Частиною 1 ст. 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Положеннями частини другої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення реалізації права позивача на доступ до правосуддя, суддя вважає за необхідне продовжити позивачу строк для усунення недоліків викладених в ухвалі суду від 10.06.2025 року.

Керуючись положеннями КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду, - відмовити.

Продовжити строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 (м. Маріуполь вул. РНОКПП НОМЕР_1 до Прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивачу необхідно надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій вказати підстави для поновлення такого строку.

При невиконанні вимог даної ухвали, зазначена позовна заява буде залишена без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Стойка