Справа № 520/10833/25
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

29 липня 2025 року № 520/10833/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження заяву керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова про відмову від адміністративного позову керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Омарова Аміл Азад огли (код ЄДРПОУ , м. Харків, вул. Вартових Неба, 55а, 61072) в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації (м. Харків, вул.Сумська, 64, 61002, ), Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації (м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром 1-й під`їзд, 4-й поверх,61022, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИГОНФИЛД» (м. Харків, вул.Академіка Павлова, 323, корп. А, 61168, ) про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивачів з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «ТРИГОНФИЛД» () укласти з органом охорони культурної спадщини Департаментом культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації на умовах і в порядку, визначеними постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 № 1768, охоронний договір щодо нежитлових приміщень підвальної частини № І площею 6,5 кв.м.; 1-го поверху № 1-:-3, ІІ-:-VII площею 152,4 кв.м; 2-го поверху № 1-:-4, І площею 206,5 кв.м; 3-го поверху №1-:-7, І площею 215,6 кв.м, загальною площею 581 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-3», за адресою: м. Харків, вул. Університетська, 13, які є пам`яткою архітектури місцевого значення під назвою «Міський історичний архів», взяті на державний облік рішенням комітету Харківської обласної ради депутатів трудящих від 05.03.1992 № 61 під охоронним номером 622 та занесені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерством культури та інформаційної політики від 04.06.2020 № 1883, охоронний номер 7456-Ха.

Ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 було відкрито спрощене провадження у справі.

11.07.2025 до суду надійшла заява керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова, в якій позивач просив:

- закрити провадження у справі № 520/10833/25 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України;

- судовий збір в розмірі 2 422,40 грн стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИГОНФИЛД» () на користь Харківської обласної прокуратури за таким реквізитами: отримувач Харківська обласна прокуратура, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код банку 820172, рахунок IBAN: UA0007171, код класифікації видатків бюджету 2800, призначення платежу: повернення судових витрат у справі 520/10833/25.

В обґрунтування заяви зазначено, що на адресу окружної прокуратури надійшли додаткові пояснення від ТОВ «ТРИГОНФИЛД» про те, що на виконання вимог чинного законодавства у сфері охорони культурної спадщини, між відповідачем та Департаментом містобудування та архітектури Харківської облдержадміністрації 17 червня 2025 року було укладено охоронний договір №52, строком дії на п`ять років (копія додається). Тобто, після пред`явлення даного адміністративного позову, відповідач вжив вичерпних заходів для укладення охоронного договору на нежитлові приміщення підвальної частини № І площею 6,5 кв.м.; 1-го поверху № 1-:-3, ІІ-:-VII площею 152,4 кв.м; 2-го поверху № 1-:-4, І площею 206,5 кв.м; 3-го поверху №1-:-7, І площею 215,6 кв.м, загальною площею 581 кв.м в нежитловій будівлі літ. «А-3», за адресою: м. Харків, вул. Університетська, 13, які є пам`яткою архітектури місцевого значення під назвою «Міський історичний архів», взяті на державний облік рішенням комітету Харківської обласної ради депутатів трудящих від 05.03.1992 № 61 під охоронним номером 622 та занесені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України наказом Міністерством культури та інформаційної політики від 04.06.2020 № 1883, охоронний номер 7456-Ха).

Керуючись приписами ст. 171, 257, 258 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 258 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву позивача дійшов наступного.

Частиною 1 ст. 189 КАС України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 3, 5, 6 ст. 189 КАС України про прийняття відмови від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі. У разі часткової відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу, якою закриває провадження у справі щодо частини позовних вимог. Суд не приймає відмови від позову, визнання позову і продовжує розгляд адміністративної справи, якщо ці дії позивача або відповідача суперечать закону чи порушують чиї-небудь права, свободи або інтереси. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Приписи ст. 189 КАС України в частині, що стосуються відмови позивача від позову та наслідків такої відмови, кореспондуються із п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України, відповідно до якої суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

За результатами розгляду заяви позивача про відмову від позову суд дійшов висновку, що підстави для неприйняття такої відмови відсутні, що є наслідком закриття провадження у справі.

Приймаючи відмову від позову, суд також враховує і те, що такі дії позивача не суперечать закону та не порушують права, свободи або інтереси інших осіб.

З огляду на викладене та беручи до уваги відсутність визначених законом перешкод для прийняття відмови позивача від позову, суд дійшов висновку, що відмову від позову слід прийняти та провадження у справі закрити.

Щодо заяви позивача в частині стягнення з відповідача на користь Харківської обласної прокуратури судового збору в розмірі 2422,40 грн, сплаченого позивачем при подачі адміністративного позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Засади розподілу судових витрат визначені статтею 139 КАС України.

Частиною першою статті 139 КАС України встановлено загальні правила, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зокрема, положеннями частини другої статті 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Зміст наведених положень КАС України щодо розподілу судових витрат свідчить про те, що вони стосуються загального правила компенсації судових витрат стороні, на користь якої ухвалено рішення.

Водночас, процесуальний закон визначив обмежений перелік судових витрат, розподіл яких здійснюється у випадку задоволення позову суб`єкта владних повноважень - це виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Суд зазначає, що у контексті відшкодування судового збору у статтях 139-142 КАС України законодавець визначив коло суб`єктів розподілу чи повернення судового збору, позаяк у вказаних нормах веде мову про сторін (позивача й відповідача) і третю особу.

Зокрема, у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання позовної заяви, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача (стаття 140 КАС України).

Частиною першою статті 142 КАС України визначено, що у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Також положеннями частини третьої статті 7 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI установлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналіз змісту частин першої-третьої статті 139 КАС України дозволяє дійти висновку про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору за будь-яких результатів розгляду справи (задоволення або відмова в задоволенні позову, як повністю, так і частково) не підлягають розподілу за результатом розгляду справи. На користь саме такого тлумачення свідчить зміст частини третьої статті 139 КАС України, відповідно до якої суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору.

Такий підхід законодавця до правового регулювання розподілу витрат на сплату судового збору нерозривно пов`язаним із завданням адміністративного судочинства, котре полягає у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 140 КАС України встановлює особливості розподілу судових витрат у разі відмови позивача від позову. Отже, ці особливості стосуються певної (однієї із багатьох, що згадані в статті 139 КАС України) ситуації - реалізації позивачем свого процесуального права на відмову від позову та прийняття судом відповідного рішення. Та обставина, що в цій статті не зазначено правового статусу позивача (суб`єкт владних повноважень чи особа), не змінює підходу, запровадженого в загальній нормі (стаття 139 КАС України) про те, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору не підлягають розподілу за результатом розгляду справи, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Отже, з огляду на викладене правове регулювання, суд дійшов висновку про те, що передбачене статтею 140 КАС України правило щодо присудження витрат спрацьовує, якщо позивачем є фізична особа або юридична особа, яка не є суб`єктом владних повноважень; якщо позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, незалежно від результату розгляду справи не підлягають відшкодуванню понесені ним судові витрати, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз.

Зазначене правове регулювання узгоджується з висновками Верховного Суду, що викладені в постанові від 29 серпня 2022 року у справі № 826/16473/15, 16 вересня 2022 року у справі №826/20304/16.

Посилання позивача у заяві на постанови Верховного Суду від 25.02.2020 у справі №260/1378/18, від 03.02.2021 у справі №200/6826/20-а не є релевантними до справи, яка розглядається, оскільки на відміну від вказаних справ, позивачем за адміністративним позовом у даному випадку є суб`єкт владних повноважень - Шевченківська окружна прокуратура міста Харкова, що унеможливлює застосування наведених у зазначених рішеннях висновків щодо розподілу судових витрат, оскільки у справах №260/1378/18 та №200/6826/20-а позивачами були особи, які не є суб`єктами владних повноважень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова про стягнення з відповідача судового збору в розмірі 2422,40 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 5, 19, 189, 229, 238, 239, 248, 256, 263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова про відмову від адміністративного позову задовольнити.

Прийняти відмову керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова від адміністративного позову у справі № 520/10833/25.

Провадження у справі за адміністративним позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова Омарова Аміл Азад огли (код ЄДРПОУ , м. Харків, вул. Вартових Неба, 55а, 61072) в інтересах держави в особі Харківської обласної державної (військової) адміністрації (м. Харків, вул.Сумська, 64, 61002, ), Департаменту культури і туризму Харківської обласної державної (військової) адміністрації (м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром 1-й під`їзд, 4-й поверх,61022, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРИГОНФИЛД» (м. Харків, вул.Академіка Павлова, 323, корп. А, 61168, ) про зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

У задоволенні клопотання про стягнення з відповідача судового збору відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Полях Н.А.