Справа № 460/8219/25
Суддя: Д.П. Зозуля
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 липня 2025 року м. Рівне №460/8219/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Зозулі Д.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Приватного підприємства "Рівнетеплосервіс"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «Рівнетеплосервіс» (надалі - позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (надалі - відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.04.2025 №02.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що контролюючим органом за результатами позапланової виїзної перевірки з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах із ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС» за вересень 2021 року було прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.04.2025 №02, яке є протиправним. Зазначає, що перевірка була проведена незаконно, а висновки акту суперечать законодавству України та ґрунтуються на припущеннях. Вказує, що на запит контролюючого органу №15462/6/17-00-07-02-05 від 10.12.2021 «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) щодо господарських відносин із ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС» за вересень 2021 року» було надано пояснення на питання, поставлені у запиті та надано копії документів, які в повній мірі підтверджують реальність господарських відносин, що свідчить про відсутність підстав для проведення позапланової перевірки та вказує на невідповідність наказу №809-п про призначення перевірки Податкову кодексу України. Також звертає увагу, що на момент придбання матеріалів у ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС» (вересень 2021 року) це товариство не було віднесено до ризикових, адже таке рішення було прийнято лише 04.07.2022р. Вказує, що позивач не може нести відповідальність за те, що контрагент не виконував в якийсь період повністю всі вимоги податкового законодавства, оскільки платники податків несуть самостійну відповідальність за порушення правил податкового обліку. Зауважує, що операція з поставки матеріалів була реальною та виконаною обома сторонами, на підтвердження чого надає відповідні первинні та бухгалтерські документи. Стосовно доводів контролюючого органу про відсутність сертифікатів якості/відповідності, паспортів товару, то зазначає, що такі документи не відповідають ознакам первинних документів, а тому не впливають на майновий стан учасників господарських відносин, при цьому зауважує, що перевагу необхідно надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту. Позивач стверджує, що діяв з виявленням належної обачності і протилежного не було встановлено контролюючим органом, а тому вважає прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню і просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 13.05.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду документа про сплату судового збору.

14.05.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позову до якої долучено докази сплати судового збору у належному розмірі.

Ухвалою суду від 16.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

27.05.2025 відповідачем через систему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву у якому зазначено про те, що документальна позапланова виїзна перевірка позивача була проведена правомірно на підставі пп.19-1.1.6 п.19-1.1 ст.19-1, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України у зв`язку із наявністю податкової інформації, що свідчить по порушення ПП «Рівнетеплосервіс» податкового законодавства і наданням у неповному обсязі пояснень та їх документального підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу. Вказує про пред`явлення направлень та вручення копії наказу від 18.03.2025 №809-п, а також те, що перевірку проведено з відома директора позивача та в присутності головного бухгалтера, а у Журналі реєстрації перевірок ПП «Рівнетеплосервіс» здійснено запис №20 від 20.03.2025, що свідчить про дотримання контролюючим органом вимог ст.78 ПК України при проведенні документальної виїзної перевірки. Наголошує, що під час перевірки головному бухгалтеру позивача вручено запит №1 від 20.03.2025 про надання документів (копій документів) та пояснень та надіслано запит №2452/Ж12/17-00-07-02-24 від 24.03.2025 про надання документів/копій документів, але на такі запити позивачем не було надано таких копій документів як договір купівлі-продажу товару, сертифікати якості/паспорти відповідності на товар, акт звірки з постачальником ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС», про що було складено акт ненадання документів від 26.03.2025 №545/Ж6/17-00-07-02-18/39815181. Вказує, що у видаткових накладних від 20.09.2021 №1432, №1433, №1434, №1435, №1436 відсутні прізвища матеріально-відповідальних осіб, які отримали товар, а також не зазначено номера довіреностей на отримання товару матеріально-відповідальними особами позивача від постачальника. У видаткових накладних №1437, №1438, №1439 зазначено, що товар отримав директор Агафонов О.Ю., однак відповідно до наданих наказів про призначення та звільнення 20.09.2021 (дата видачі товарів, згідно вказаних видаткових накладних) директором позивача був ОСОБА_1 (наказ про звільнення №52 від 21.09.2021), а директор Агафонов О.Ю. приступив до виконання обов`язків лише 22.09.2021 (наказ про призначення №53 від 22.09.2021). Зазначає, що до перевірки не надано сертифікати якості/паспорти відповідності на товар (труби ПІТ, щит опалубки, лоток, опора ковзна, опора нерухома, крани кульові), а з наданих товарно-транспортних накладних вбачається, що пункт навантаження товару м.Київ, вул.Ак.Щусєва, 28, при тому, що згідно звіту 20-ОПП склади, нерухомість за вказаною адресою у ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС» відсутні і послуг оренди від неплатників за даними звіту 1-ДФ за ІІІ квартал 2021 цей платник податків не отримував. Крім того, зауважує, що у ТТН відсутній підпис водія, а за даними ЄРПН у періоді вересень-жовтень 2021 відсутні податкові накладні, які б свідчили про надання послуг транспортування від постачальника послуг перевізника (позивача) покупцю послуг - ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС», при тому, що у письмовій відповіді позивача №293 від 23.12.2021 вказано, про те, що доставка матеріалів здійснювалася за рахунок постачальника. Вказує, що акт звірки з постачальником до перевірки не надано, а отже, відсутній факт підтвердження відсутності заборгованості перед ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС». Наголошує, що згідно даних ЄРПН ланцюг постачання товару з 25.07.2019 до ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС» не прослідковується, а згідно звітів 1-ДФ за період ІІІ кв. 2019 ІІІ кв. 2021 придбання ним товарів у неплатників ПДВ відсутнє. Звертає увагу, що станом на дату складання акта перевірки ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС» є ризиковим СПД на підставі п.8 Критеріїв ризиковості, а всі вказані обставини свідчать про нереальність господарських операцій та те, що вони характеризуються виключно документообігом між позивачем та ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС» з метою отримання податкової вигоди. Зважаючи на вказане, відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

30.05.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій наведені схожі за змістом позову доводи та аргументи.

Відповідач правом на подання заперечень не скористався.

Ухвалою суду від 29.07.2025 клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з участю представника відповідача залишено без задоволення.

Інших заяв та клопотань на адресу суду від сторін не надходило.

Оскільки, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд враховує наступне.

Приватне підприємство «Рівнетеплосервіс» (ідентифікаційний код 39815181) зареєстроване як юридична особа 03.06.2015, в цей же день взяте на облік у контролюючому органі Головне управління ДПС у Рівненській області, номер взяття на облік 27, на дату перевірки перебувало на обліку в Головному управління ДПС у Рівненській області.

Місцезнаходження суб`єкта господарювання: 33027, Рівненська обл., місто Рівне, вулиця Данила Галицького, будинок 27.

Основним видом діяльності позивача є діяльність за КВЕД 43.22 - Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування. Крім того, позивач має право здійснювати інші види діяльності за КВЕД 81.10 - Комплексне обслуговування об`єктів, 61.20 - Діяльність у сфері безпроводового електрозв`язку, 68.20 - Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 71.12 - Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, 71.20 - Технічні випробування та дослідження, 35.30 - Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, 02.10 - Лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві, 02.20 Лісозаготівлі, 02.40 - Надання допоміжних послуг у лісовому господарстві, 43.21 - Електромонтажні роботи, 43.29 - Інші будівельно-монтажні роботи, 43.91 - Покрівельні роботи, 31.01 - Виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі, 31.09 - Виробництво інших меблів, 33.13 - Ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устатковання, 43.99 - Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у., 46.74 - Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього, 49.41 - Вантажний автомобільний транспорт, 52.10 - Складське господарство, 63.99 - Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у., 64.91 - Фінансовий лізинг, 70.10 - Діяльність головних управлінь (хед-офісів), 70.22 - Консультування з питань комерційної діяльності й керування, 80.10 - Діяльність приватних охоронних служб.

10.12.2021 Головним управлінням ДПС у Рівненській області листом за №15462/6/17-00-07-02-05 «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)» адресованим ПП «РІВНЕТЕПЛОСЕРВІС» повідомлено про виявлення контролюючим органом фактів, що свідчать про недостовірність визначення ПП «Рівнетеплосервіс» даних податкового кредиту в сумі 211,87705 тис.грн. по взаємовідносинах з ТОВ «ТК ПРОМАЛЬЯНС» (), що містяться у податковій декларації з ПДВ за вересень 2021 року, у зв`язку із чим пред`явлено вимогу щодо надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) з приводу, описаних у листі фактів.

23.12.2021 листом за №293 ПП «Рівнетеплосервіс» надало на адресу контролюючого органу пояснення про те, що матеріали придбані у ТОВ «ТК ПРОМАЛЬЯНС» 20 вересня 2021 року згідно накладних №1432, №1433, №1434, №1435, №1436, №1437, №1438, №1439 від 20.09.2021 придбавалися одноразово за договором в усній формі і доставка матеріалів здійснювалася за рахунок постачальника, вказано також про те, що придбані матеріали використані у роботах виконаних для ТОВ «Рівнетеплоенерго» та долучено копії документів в кількості 93 шт.

18.03.2025 наказом в.о. начальника Головного управління ДПС у Рівненській області В.Ярощук №809-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Рівнетеплосервіс» ()» на підставі п.п.19-1.1.6 п.19-1.1 ст.19-1, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України та у зв`язку з наявністю податкової інформації, що свідчить про порушення ПП «Рівнетеплосервіс» податкового законодавства і наданням у неповному обсязі пояснень та їх документального підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу №15462/6/17-00-07-02-05 від 10.12.2021, в якому зазначено про виявлену недостовірність даних, наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ПП «Рівнетеплосервіс» () з метою перевірки правильності нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах із ТОВ «ТК ПРОМАЛЬЯНС» () за вересень 2021 року з 20.03.2025 тривалістю 5 робочих днів.

Примірник наказу №809-п від 18.03.2025 та направлення на перевірку від 18.03.2025 за №1313/Ж3/17-00-07-02-15 та №1312/Ж3/17-00-07-02-15 було отримано 20.03.2025 головним бухгалтером ПП «Рівнетеплосервіс» Кантоністовою К.П. про що свідчать наявні на них написи і що не заперечується позивачем.

20.03.2025 позивачу в межах перевірки вручено запит №1 про надання документів, на який листом за №79 від 21.03.2025 позивачем повідомлено про надання контролюючому органу копій запитуваних документів на 87 аркушах.

24.03.2025 позивачу вручено запит Головного управління ДПС у Рівненській області за №2452/Ж12/17-00-07-02-24 від 24.03.2025 про надання документів/копій документів, на який листом за №83 від 24.03.2025 позивачем повідомлено про надання контролюючому органу копій запитуваних документів на 38 аркушах.

26.03.2025 головними державними інспекторами відділу позапланових перевірок ризикових платників та аналізу податкової інформації управління податкового аудиту ГУ ДПС у Рівненській області Л.Наумчук та Т.Боярчук складено акт №545/17-00-07-02-18/39815181, який засвідчує факт ненадання у визначений у запиті строк платником податків документів для проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Рівнетеплосервіс» з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «ТК ПРОМАЛЬЯНС» () за вересень 2021 року, в якому вказано про не надання станом на 26.03.2025р. наступних документів: договір купівлі-продажу товару, сертифікати походження товарів/посвідчення якості/документи щодо походження ТМЦ; акт звірки з постачальником.

28.03.2025 Головним управлінням ДПС у Рівненській області складено Акт №5035/Ж5/17-00-07-02-17/39815181 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Рівнетеплосервіс» () з питань правильності нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах із ТОВ «ТК ПРОМАЛЬЯНС» () за вересень 2021 року» (далі акт перевірки), яким встановлено порушення вимог п.185.1 ст.185, пп. «а» п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.10 ст.201 розділу ІІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) внаслідок неправомірного визначення податкового кредиту за вересень 2021 року в сумі 211877,0 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість за вересень 2021 року в сумі 211877,0 грн.

На акт перевірки позивач подав заперечення за №111 від 11.04.2025, за наслідками розгляду яких контролюючим органом було складено відповідь на заперечення за №4033/Ж12/17-00-07-02-24 від 23.04.2025, якою повідомлено про залишення висновків акта перевірки без змін.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Рівненській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.04.2025 №02, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 211877 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію (штраф) в сумі 52969 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 28.04.2025 №02 позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам суд виходить із наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі ПК України, в редакції на час спірних правовідносин).

Види, підстави та порядок проведення контролюючим органом перевірок регулюються главою 8 ПК України.

Відповідно до абз.1 п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок регламентовано ст. 78 ПК України, якою визначені обставини, при наявності яких можуть здійснюватися такі перевірки.

За змістом пп. 78.1.1 п. 78.8 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі наявності такої підстави як отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

За приписами п.78.4 ст.78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п.78.5 ст.78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи в.о. начальника Головного управління ДПС у Рівненській області В.Ярощук було видано наказ №809-п від 18.03.2025 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП «Рівнетеплосервіс» ()» на підставі п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України та у зв`язку з наявністю податкової інформації, що свідчить про порушення ПП «Рівнетеплосервіс» податкового законодавства і наданням у неповному обсязі пояснень та їх документального підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу №15462/6/17-00-07-02-05 від 10.12.2021. Вказаний наказ, як і направлення на перевірку від 18.03.2025 за №1313/Ж3/17-00-07-02-15 та №1312/Ж3/17-00-07-02-15 було отримано 20.03.2025 головним бухгалтером ПП «Рівнетеплосервіс» Кантоністовою К.П., та допущено перевіряючих до проведення перевірки, що не заперечується позивачем.

Однією із підстав позову позивач вказує те, що відповідачем було проведено перевірку незаконно, оскільки у отриманому від податкового органу запиті перелік запитуваних документів був невичерпним, що створювало ситуацію невизначеності та невідповідності такого запиту вимогам Податкового кодексу України.

Надаючи оцінку вказаним доводам суд зазначає, що отримання податкової інформації контролюючими органами унормовано ст.73 ПК України та Порядком періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.10.2010 №1245 (далі Порядок №1245).

Зокрема у п.73.3 ст.73 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити: підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, як визначено у запиті (п.1, 3 абз.3 п.73.3 ст.73 ПК України): за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Як вбачається з запиту №15462/6/17-00-07-02-05 від 10.12.2021 «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень) щодо господарських відносин із ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС» за вересень 2021 року» він відповідає визначеним вимогам та містить детальне обґрунтування підстав для направлення такого запиту, а тому посилання позивача на його невідповідність оцінюються судом критично. Крім того, суд зазначає, що оцінка повноти та змісту наданих платником податків у відповідь на запит контролюючого органу інформації та копій документів відноситься до повноважень відповідача, реалізуючи які ним і було прийнято наказ №809-п від 18.03.2025.

З наявних в матеріалах справі документів вбачається наявність визначених податковим законодавством підстав для проведення позапланової податкової перевірки та дотримання контролюючим органом порядку її призначення та проведення.

Оцінюючи доводи позову в частині протиправності податкового повідомлення-рішення від 28.04.2025 №02 суд виходить з наступного.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Крім цього, відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України (в редакції на час спірних правовідносин) під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно абзаців 1 та 2 пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту і вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно приписів пункту 198.6 статті 198 ПК України відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.8 статті 201 ПК України визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Крім цього, суд звертає увагу і на те, що за приписами статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV у редакції на час спірних відносин) для цілей цього Закону терміни вживаються у такому значенні: господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

Згідно частини другої статті 3 Закону №996-XIV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи цей спір, суд звертає увагу на те, що Верховним Судом в подібних правовідносинах неодноразово (зокрема, у постановах від 29.07.2021 у справі №420/3288/20, від 02.07.2025 у справі №380/17067/23, від 21.05.2025 у справі №380/8753/21) були викладені наступні висновки щодо застосування наведених вище норм матеріального права.

Так, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 року у справі № 160/3364/19 фактично підтвердила такі висновки, сформувавши загальні підходи, які повинні застосовуватися судами під час вирішення питання щодо наявності/відсутності підстав у платника податку для отримання певної податкової вигоди (формування витрат, що визначаються при визначенні об`єкта оподаткування, податкового кредиту тощо) за результатами здійснення певних господарських операцій.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи.

Також платник податків при виборі контрагента та укладенні з ним договорів має керуватись і належною обачністю, оскільки від цього залежить подальше фактичне виконання таких договорів, отримання прибутку та права на отримання певних преференцій.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Верховний Суд у постанові від 28.04.2025 у справі №240/15137/20 наголосив на тому, що сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності, а це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.

З обставин справи вбачається, що відповідачем ставилась під сумнів реальність господарських операцій з придбання позивачем товарно-матеріальних цінностей у ТОВ «ТК ПРОМАЛЬЯНС» у вересні 2021 року. У зв`язку з цим суд звертає увагу на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 06.09.2021 ТОВ «ТК ПРОМАЛЬЯНС» сформував та надав Приватному підприємству «Рівнетеплосервіс» рахунки на оплату №1045 на оплату товару опора ковзна 108/200 в кількості 28 шт. на суму 20092,80 грн. (в т.ч. ПДВ 3348,80 грн.), №1048 на оплату товару щит опалубки товщ. 120 мм в кількості 194,04 м.кв. та лоток в кількості 8 шт. на загальну суму 286340,71 грн. (в т.ч. ПДВ 47723,45 грн.), №1049 на оплату товару труба ПІТ 425/560 мм в кількості 22 м та опора ковзна 426/560 в кількості 16 шт. на суму 354940,80 грн. (в т.ч. ПДВ 59156,80 грн.), №1050 на оплату товару труба ПІТ 159/250 мм в кількості 112 м на суму 269875,20 грн. (в т.ч. ПДВ 44979,20 грн.), №1051 на оплату товару опора нерухома 159/250 мм в кількості 2 шт. на суму 23757,60 грн. (в т.ч. ПДВ 3959,60 грн.), №1052 на оплату товару кран кульов. фланц. Ду80 мм в кількості 2 шт., опора ковзна 159/250 мм в кількості 42 шт, кран кульов. фланц. Ду150 мм в кількості 2 шт. на загальну суму 75295,20 грн. (в т.ч. ПДВ 12549,20 грн.), №1053 на оплату товару труба ПІТ 159/250 мм в кількості 100 м на суму 240960,00 грн. (в т.ч. ПДВ 40160,00 грн.).

Позивачем оплачено вказанні рахунки у безготівковому порядку платіжними інструкціями від 20.09.2021 №112 на суму 354 940,80 грн. з призначенням платежу «За матеріали згідно рахунку №1049 від 06.09.2021р. в т.ч. ПДВ 20% 59156,80 грн.», №113 на суму 286340,71 грн. з призначенням платежу «За матеріали згідно рахунку №1048 від 06.09.2021р. в т.ч. ПДВ 20% 47723,45 грн.», №114 на суму 75295,20 грн. з призначенням платежу «За матеріали згідно рахунку №1052 від 06.09.2021р. в т.ч. ПДВ 20% 12549,20 грн.», №115 на суму 23757,60 грн. з призначенням платежу «За матеріали згідно рахунку №1051 від 06.09.2021р. в т.ч. ПДВ 20% 3959,60 грн.», №116 на суму 269875,20 грн. з призначенням платежу «За матеріали згідно рахунку №1050 від 06.09.2021р. в т.ч. ПДВ 20% 44979,20 грн.», №117 на суму 240960,00 грн. з призначенням платежу «За матеріали згідно рахунку №1053 від 06.09.2021р. в т.ч. ПДВ 20% 40160,00 грн.», №118 на суму 20092,80 грн. з призначенням платежу «За матеріали згідно рахунку №1045 від 06.09.2021р. в т.ч. ПДВ 20% 3348,80 грн.».

Поставку товару оформлено видатковими накладними: №1432 від 20.09.2021 на поставку щит опалубки товщ. 120 мм в кількості 194,04 кв.м, лоток в кількості 8 шт. на загальну суму 286340,71 грн. (в т.ч. ПДВ 47723,45 грн.); №1433 від 20.09.2021 на поставку труби ПІТ 425/560 мм в кількості 22 м на загальну суму 237283,20 грн. (в т.ч. ПДВ 39547,20 грн.); №1434 від 20.09.2021 на поставку опори ковзної 426/560 в кількості 16 шт. на загальну суму 117657,60 грн. (в т.ч. ПДВ 19609,60 грн.); №1435 від 20.09.2021 на поставку труби ПІТ 159/250 мм в кількості 112 м на загальну суму 269875,20 грн. (в т.ч. ПДВ 44979,20 грн.); №1436 від 20.09.2021 на поставку труби ПІТ 159/250 мм в кількості 100 м на загальну суму 240960,00 грн. (в т.ч. ПДВ 40160,00 грн.); №1437 від 20.09.2021 на поставку кран кульов.фланц. ДУ80мм в кількості 2 шт, опора ковзна 159/250 мм в кількості 42 шт, кран кульов.фланц Ду150мм в кількості 2 шт. на загальну суму 75295,20 грн. (в т.ч. ПДВ 12549,20 грн.); №1438 від 20.09.2021 на поставку опори нерухомої 159/250 мм в кількості 2 шт. на загальну суму 23757,60 грн. (в т.ч. ПДВ 3959,60 грн.); №1439 від 20.09.2021 на поставку опори ковзної 108/200 в кількості 28 шт. на загальну суму 20092,80 грн. (в т.ч. ПДВ 3348,80 грн.).

Доставка товару оформлена товарно-транспортними накладними №1432 від 20.09.2021, №1437 від 20.09.2021 та №14 від 21.09.2021, у яких вказано наступну інформацію: замовник Приватне підприємство «Рівнетеплосервіс», вантажоодержувач Приватне підприємство «Рівнетеплосервіс», вантажовідправник Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК ПРОМАЛЬЯНС», автомобільний перевізник Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», пункт навантаження м.Київ, вул. Академіка Щусєва, буд.28, пункт розвантаження м.Рівне, вул. Д.Галицького, 27).

З наявної у матеріалах справи обротно-сальдової відомості по рахунку 631 та картки рахунку:631: Контрагенти: Промальянс ТК ТОВ: Основний договір за вересень 2021р. Рівнетеплосервіс вбачається відображення у бухгалтерському обліку позивача господарських операцій з поставки товарів ТОВ «ТК ПРОМАЛЬЯНС», а також те, що дебет по рахунку становить 1271262,31 грн., кредит по рахунку становить 1271262,31 грн.

На сторінці 7 акта перевірки контролюючим органом зазначено, що з проведеного аналізу даних ЄРПН встановлено, що у вересні 2021 ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС» виписано в Єдиному реєстрі податкових накладних в адресу ПП «Рівнетеплосервіс» податкові накладні на суму ПДВ 211,9 тис. грн., а саме податкові накладні №115 від 20.09.2021 (на суму ПДВ 39547,20 грн.), №112 від 20.09.2021 (на суму ПДВ 44979,20 грн.), №111 від 20.09.2021 (на суму ПДВ 40160,00 грн.), №114 від 20.09.2021 (на суму ПДВ 19609,60 грн.), №113 від 20.09.2021 (на суму ПДВ 47723,45 грн.), №172 від 20.09.2021 (на суму ПДВ 3348,80 грн.), №170 від 20.09.2021 (на суму ПДВ 12549,20 грн.), №171 від 20.09.2021 (на суму ПДВ 3959,60 грн.). Суми податку на додану вартість за зазначеними податковими накладними включено до складу податкового кредиту за вересень 2021 року у податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2021 року і відображено у додатку 1 до податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2021. Крім того, згідно податкової декларації з ПДВ за вересень 2021 (№ від 19.10.2021) сума податкових зобов`язань ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС» становлять 3527043 грн. Дані обставини сторонами не оспорюються, а тому не потребують доказуванню в силу вимог ч.1 ст.78 КАС України.

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Висновок про достатність зареєстрованої в установленому порядку податкової накладної як підстави для віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту при купівлі товару (наданні послуг) та до складу податкового зобов`язання при його використанні у господарській діяльності обґрунтовується наступним.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21.12.2016 № 1797-VIII, ст. 201 п. 201.10 ПК України доповнено абз.3 такого змісту: "Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження".

Зміни до означеної норми свідчать про те, що законодавець безальтернативно визначив, що сам факт реєстрації податкової накладної в ЄРПН свідчить про те, що контролюючим органом вже перевірено податкову чистоту господарської операції і з цією метою контролюючий орган наділений повноваженнями зупинення реєстрації податкових накладних платника податку, господарські операції якого викликають сумнів в їх реальності та відмови у їх реєстрації.

В подальшому, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" від 21.02.2018 № 117 (чинні із 22.03.2018 по 01.02.2020) та постанову "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" від 11.12.2019 № 1165.

Метою вказаних змін у податковому законодавстві стало запровадження на стадії реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування, оцінки ризиків ймовірності їх складення та надання для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпункту "а" або "б" пункту 185.1 статті 185, підпункту "а" або "б" пункту187.1 статті 187, абзацу першого пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено в такій податковій накладній/розрахунку коригування, та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість виконання свого податкового обов`язку.

Як вбачається з матеріалів справи реєстрація податкових накладних складених ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС», на підставі яких позивачем сформовано податковий кредит, відбулася без зауважень зі сторони контролюючого органу. Процедура зупинення реєстрації податкових накладних чи відмови у їх реєстрації контролюючим органом не застосовувалася.

Оскільки податкові накладні зареєстровані контрагентом - постачальником позивача в ЄРПН, відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України, то суми ПДВ, які відносились позивачем до податкового кредиту у спірні періоди, не можуть потребувати додаткового підтвердження.

Згідно правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 14.09.2022 № 460/2361/19, від 03.08.2022 № 460/4568/19, висновки контролюючого органу про недобросовісність постачальника та про його негативну історію можуть застосовуватися лише на етапі реєстрації податкової накладної в ЄРПН, якщо ж контролюючий орган допустив реєстрацію податкової накладної, ці аргументи втрачають свою актуальність.

У відзиві на позовну заяву представник контролюючого органу посилається на ненадання до перевірки договору купівлі-продажу, з приводу чого суд зазначає, що для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій, договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини 1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав й обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) у майбутньому, а не про їх фактичне виконання. Тож господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків і руху його капіталу.

Вказане відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 19.03.2019 у справі №809/1718/15.

Таким чином, відсутність підписаного між позивачем та ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС» договору купівлі-продажу не свідчить про відсутність реального руху активів. Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.184 Господарського кодексу України укладення договору на основі вільного волевиявлення сторін може відбуватися у спрощений спосіб або у формі єдиного документа, з додержанням загального порядку укладення договорів, встановленого статтею 181 цього Кодексу. З вказаного слідує, що законодавством не заборонено укладення договору у письмовій формі, зміст якого зафіксований не у формі єдиного документа, а у кількох документах, в даному випадку у вищезазначених рахунках на оплату, видаткових накладних та платіжних інструкціях.

З приводу доводів відповідача про відсутність у видаткових накладних відомостей про прізвища матеріально-відповідальних осіб, які отримали товар, та того, що 20.09.2021 року директором позивача був ОСОБА_1 , а не ОСОБА_2 , який підписав видаткові накладні, а також не зазначенні номерів довіреностей на отримання товару матеріально-відповідальними особами позивача, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

З наведеного вбачається, що стаття 9 Закону №996-XIV не містить вимоги щодо обов`язкового зазначення у первинному документі прізвища матеріально-відповідальної особи, яка отримала товар, а відповідно така вимога контролюючого органу не ґрунтується на законодавстві, а відсутність вказаної інформації у видатковій накладній не позбавляють її статусу первинного документу.

Щодо підписання видаткових накладних Агафоновим О.Ю., то суд зазначає, що на дату складення первинних документів відомості про вказаного представника позивача містилися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як про особу, яка може вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо. Позивач не заперечував факту уповноваження вказаної особи на одержання товаро-матеріальних цінностей і протилежного не було доведено відповідачем належними доказами.

Стосовно відсутності у видаткових накладних інформації про номера довіреностей на отримання товару матеріально-відповідальними особами, то суд зазначає, що така інформація не віднесена ч.2 ст. 9 Закону №996-XIV до обов`язкових реквізитів первинного документу, а відповідно її відсутність сама по собі не свідчить про безтоварність господарської операції.

З даного приводу суд також зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер. Необхідно зазначити, що ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена.

Вирішуючи податкові спори, суд керується презумпцією добросовісності платника, яка резюмує економічну виправданість дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, установлених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди, є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться в таких документах. Недобросовісність платника має бути встановлена безумовними та однозначно розтлумаченими доказами.

Аналогічні висновки сформульовані Верховним Судом у постанові від 27.04.2022 у справі №200/5932/19-а.

На підтвердження використання придбаних товарів у господарській діяльності позивача суду було надано довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №15-19б-1 за вересень 2021, складену 30.09.2021 на виконання договору №15-19б від 14.07.2021 за формою КБ-3, акт №14-19б-1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2021 року, складений за формою КБ-2в, підсумкову відомість ресурсів Об`єкт: Теплова мережа (витрати по факту) за вересень 2021, розрахунок загальновиробничих витрат до Акту КБ-2в №15-19б на теплова мережа, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати №1972/10-1 за вересень 2021, складену 30.09.2021 на виконання договору №15-19б від 14.07.2021 за формою КБ-3, акт №1972/10-1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2021 року, складений за формою КБ-2в, підсумкову відомість ресурсів Об`єкт: Теплова мережа (витрати по факту) за вересень 2021, розрахунок загальновиробничих витрат до Акту КБ-2в №1972/10 на Теплова мережа, з яких вбачається використання позивачем як генпідрядником на об`єктах «Реконструкція ділянки теплової мережі від ТК-21 в напрямку ТК-23 в районі вул. Олени Теліги від котельні до вул. Соборна, 225-К в м. Рівне» та «Реконструкція ділянки теплової мережі від ТК-38 в напрямку ТК-39 вздовж вул. Богоявленської від котельні по вул. Будівельників, 8 м. Рівне» товаро-матеріальних цінностей, які відповідають за номенклатурними позиціями тим, що були придбані позивачем у ТОВ «ТК ПРОМАЛЬЯНС» за видатковими накладними №1432 від 20.09.2021, №1433 від 20.09.2021, №1434 від 20.09.2021, №1435 від 20.09.2021, №1436 від 20.09.2021, №1437 від 20.09.2021, №1438 від 20.09.2021, №1439 від 20.09.2021. Відповідачем не заперечено відомості, наведені у вказаних документах та не поставлено під сумнів відповідність таких первинних документів вимогам ч.2 ст. 9 Закону №996-XIV, доказів, які б спростовували факт використання таких товарів позивачем у його господарській діяльності контролюючим органом суду не надано.

Щодо відсутності сертифікатів якості / паспортів відповідності на товар, то суд зазначає, що такі документи не є документами бухгалтерського чи податкового обліку, а є лише документами, що засвідчують якість товару та внутрішньогосподарські факти, а не факт здійснення господарської операції, а тому відсутність таких документів не є беззаперечною підставою для висновку про нереальність господарських операцій.

Вказана позиція знайшла своє відображення у постановах Верховного Суду від 16.07.2025 у справі №380/26570/23, від 05.06.2025 у справі № 160/4145/23.

Оцінюючи доводи відповідача щодо того, що у зв`язку із ненаданням під час перевірки позивачем акта звірки з постачальником - ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС» контролюючий орган не зміг встановити відсутність заборгованості за товар перед вказаним контрагентом, то суд зазначає, що акт звірки відповідно до законодавства не віднесений до обов`язкових документів, а факт здійснення розрахунків встановлюється під час перевірки з відомостей банківських та бухгалтерських документів. Як вбачається з аркуша 9 акта перевірки відповідач дослідив не лише рахунки, але і платіжні інструкції Укрексімбанку, з яких вбачається здійснення позивачем оплати на рахунок ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС» грошових коштів на загальну суму 1271262,31 грн. та відображення цього у бухгалтерському обліку позивача (картка рахунку №631 за вересень 2021). Таким чином, відповідач зміг під час перевірки встановити відсутність заборгованості позивача перед постачальником та відобразив це у акті перевірки, що спростовує доводи відповідача про те, що відсутність акта звірки унеможливило встановлення факту відсутності заборгованості, а отже, такі доводи відповідача суд відхиляє.

З приводу доводів відповідача про відсутність за даними інформаційних систем контролюючого органу відомостей про придбання постачальником товарів, що були продані позивачу, то суд зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом не було проведено зустрічної звірки або планової чи позапланової перевірки ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС» за відповідний період на предмет відображення у обліку цього товариства операцій з позивачем та джерела походження товару, що свідчить про те, що висновки перевірки позивача в цій частині ґрунтуються лише на даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючого органу, які не були перевірені в ході проведених в установленому порядку перевірок або звірок його контрагента, що вказує на відсутність належних доказів б підтверджували неможливість виконання вказаним контрагентом поставки товару для позивача.

Можливі порушення податкового законодавства з боку контрагента позивача, як-то неподання звітності, недекларування податкових зобов`язань, за відсутності доказів протиправної змови учасників операцій з метою отримання позивачем (покупцем) необґрунтованої податкової вигоди, не є підставою для висновку про порушення саме покупцем вимог податкового законодавства та позбавлення покупця сформованих податкових вигод за фактично вчиненою операцією.

Чинне податкове законодавство не ставить в залежність право позивача на формування податкових зобов`язань від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентом податку до бюджету.

Будь-який документ, виданий від імені суб`єкта господарювання (платника податків), що не був позбавлений відповідного статусу на час складення цього документа, має силу первинного документа та згідно зі статтею 44 ПК України та статтею 9 Закону № 996-ХIV підтверджує дані податкового обліку суб`єкта господарювання та/або його контрагента у тому разі, якщо цей документ містить, зокрема: достовірні дані про фактично здійснену господарську операцію та відображає її економічну суть; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла.

Крім того, правовідносини контрагента із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, за відсутності інших об`єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин.

Допущені постачальником або його контрагентами у ланцюгу постачання певні порушення податкового законодавства спричиняють негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість постачальникам товару.

Також слід вказати, що віднесення ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС» до ризикових платників податку на підставі пункту 8 Критеріїв ризиковості відбулося на підставі рішення контролюючого органу №261297 від 04.07.2022, тобто через дев`ять місяців після здійснення господарських операцій з позивачем, що вказує на те, що на час спірних операцій контрагент позивача не мав статусу ризикового, а подальше визнання його таким не свідчить про нереальність господарських операцій з позивача, адже навіть під час процедури реєстрації податкових накладних у ЄРПН податковий орган не зупиняв їх реєстрацію та не приймав рішення про відмову у їх реєстрації.

З аналізу вказаного суд дійшов висновку, що висновки відповідача ґрунтуються виключно на податковій інформації відносно контрагента позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій позивача з ТОВ «ТК «ПРОМАЛЬЯНС», що в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Таким чином, у ході судового розгляду досліджено первинні документи, які згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, є підставою для податкового обліку та встановлено, що останні містять відомості, які відображають суть господарських операцій, що відбулись між позивачем та його контрагентом, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування своїх податкових зобов`язань.

На момент розгляду справи відповідачем не долучено вироку суду по контрагенту позивача або рішення суду із встановленими обставинами по контрагенту позивача чи позивачу щодо нереальності операцій купівлі-продажу, які вплинули на формування податкового кредиту.

В частині решти доводів сторін суд враховує, що оцінюючи наведені сторонами доводи, суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом вище, та їм було надано правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

За правилами частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем за подання адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 3178,15 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №4926 від 08.05.2025 та №4944 від 14.05.2025 на вказану суму, які знаходяться в матеріалах справи, а тому ці судові витрати позивача підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного підприємства «Рівнетеплосервіс» до Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 28.04.2025 №02.

Стягнути на користь Приватного підприємства «Рівнетеплосервіс» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3178,15 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 липня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - Приватне підприємство "Рівнетеплосервіс" (вул. Данила Галицького, буд. 27,м. Рівне,Рівненська обл.,33027, ЄДРПОУ/РНОКПП 39815181)

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя Д.П. Зозуля