Справа № 280/362/25
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2025-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2025 року м. Дніпросправа № 280/362/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду у Київській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року (суддя Бойченко Ю.П., повне судове рішення складено 08 квітня 2025 року) в справі № 280/362/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - ГУ ПФУ у Київській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області) про:

визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Київській області від 28 жовтня 2024 року № 69 про відмову у призначенні пенсії;

визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо припинення виплати пенсії за віком;

зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області зарахувати до страхового та до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період строкової військової служби з 17 травня 2005 року по 25 квітня 2006 року, у зв`язку із чим перерахувати розмір його пенсії, призначеної з 21 серпня 2024 року;

зобов`язання ГУ ПФУ в Запорізькій області поновити виплату пенсії за віком з часу припинення її виплати.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.10.2024 № 69 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати період проходження ОСОБА_1 військової служби з 17.05.2005 по 25.04.2006 включно до страхового стажу та до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії згідно ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV з 21.08.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ГУ ПФУ у Київській області просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що вік позивача на день звернення - 39 років, страховий стаж позивача становить 41 рік 04 місяці 29 днів, в тому числі роботи відкриті гірничі/металургія по провідних професіях (20) не підземні - 19 років 05 місяців 29 днів, пільговий стаж становить 19 років 05 місяців 29 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, позивачу зараховано всі періоди, окрім періоду проходження військової служби згідно з військовим квитком НОМЕР_1 від 16.05.2005 з 17.05.2005 по 25.04.2006, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Враховуючи вищевикладене, право на призначення пенсії за віком відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє, так як у позивача відсутній необхідний пільговий стаж. Порушень інтересів позивача не було допущено територіальними відділеннями Пенсійного фонду України, а відтак і адміністративний позов задоволенню не підлягає

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 11.10.2024 № 69 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 21.08.2024.

В подальшому матеріали пенсійної справи позивача переглянуто та прийнято рішення від 28.10.2024 № 69 про відмову у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу.

У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 28.10.2024 № 69 зазначено, що страховий стаж позивача становить 41 рік 4 місяці 20 днів, в т.ч. роботи відкриті гірничі/металургія по провідних професіях (20) не підземні 19 років 5 місяців 29 днів. Відповідно, виплату пенсії позивачу припинено.

Дослідивши трудову книжку позивача та довідку ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» від 18.09.2024 № 665, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 у періоди з 23.05.2003 по 23.09.2003, з 23.04.2004 по 11.05.2005, з 13.05.2006 по 22.06.2011, з 23.06.2011 по 18.09.2024 працював повний робочий день на комбінаті та виконував роботу у виробництві чорної металургії за професіями підручний сталевара мартенівської печі, сталевар мартенівської печі.

Крім того, записами у трудовій книжці позивача підтверджується, що 11.05.2005 він звільнений з роботи на посаді підручного сталевара мартенівської печі у зв`язку із призовом на військову службу.

Військову службу позивач проходив з 17.05.2005 по 25.04.2006, а 13.05.2006 повернувся до виконання обов`язків підручного сталевара мартенівської печі.

Період проходження позивачем військової служби з 17.05.2005 по 25.04.2006 до страхового стажу не зараховано.

Врахувавши, що період роботи позивача з 23.04.2004 по 11.05.2005, що передував призову на військову службу, включений до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії згідно з п. 3 ст. 114 Закону № 1058, суд першої інстанції дійшов висновку, що період проходження позивачем служби у лавах Збройних Сил України з 17.05.2005 по 25.04.2006 слід зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи.

Суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, вказавши про необхідність зобов`язання ГУ ПФУ у Київській області зарахувати період проходження позивачем військової служби з 17.05.2005 по 25.04.2006 включно до страхового стажу та до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV, а також призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах на підставі ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV з 21.08.2024.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо припинення виплати позивачу пенсії за віком, оскільки, вчиняючи такі дії, ГУ ПФУ в Запорізькій області керувався чинним на той момент рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 28.10.2024 № 69 про відмову у призначенні пенсії.

Також суд першої інстанції вважав, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині поновлення виплати пенсії та перерахунку її розміру, оскільки в даному випадку у призначенні пенсії відмовлено і належним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання призначити пенсію, зарахувавши до страхового та пільгового стажу відповідний період.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з 21 серпня 2024 року рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 11 жовтня 2024 року № 69 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Внаслідок перегляду пенсійної скарги позивача рішенням ГУ ПФУ у Київській області від 28 жовтня 2024 року № 69 відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу.

У рішенні ГУ ПФУ у Київській області від 28 жовтня 2024 року № 69 вказано, що страховий стаж позивача становить 41 рік 4 місяці 20 днів, у тому числі роботи відкриті гірничі/металургія по провідних професіях (20) не підземні 19 років 5 місяців 29 днів.

На підставі цього рішення позивачу припинено виплату пенсії позивачу.

Спірним в цій справі є питання правомірності відмови у призначенні пенсії позивачу на підставі частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з підстав відсутності необхідного пільгового стажу.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), який набрав чинності 01 січня 2004 року.

Питання призначення пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників регулюється статтею 114 Закону № 1058-IV.

Зокрема, частиною третьою статті 114 Закону № 1058-IV встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відтак, необхідною умовою призначення пільгової пенсії на підставі частини третьої статті 114 Закону № 1058-IV є наявність відповідного стажу роботи, зокрема, на підземних роботах.

Згідно з абзацами 1 та 2 пункту 2 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 24 Закону № 1058-IV визначені періоди, з яких складається страховий стаж.

Частиною першою статті 24 цього Закону встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За положеннями частини третьої цієї статті страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-ХІІ передбачено види військової служби, а саме, строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ), відповідно до статті 1-2 якого військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації, які не можуть бути скасовані чи призупинені без їх рівноцінної заміни.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі - Закон № 3551-ХІІ) до учасників бойових дій належать, зокрема військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Положеннями абзацу 2 частини першої статті 8 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом також встановлено, що записами трудової книжки позивача та довідкою ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» від 18 вересня 2024 року № 665 підтверджено, що ОСОБА_1 у періоди з 23 травня 2003 року по 23 вересня 2003 року, з 23 квітня 2004 року по 11 травня 2005 року, з 13 травня 2006 року по 22 червня 2011 року, з 23 червня 2011 року по 18 вересня 2024 року працював повний робочий день в ПАТ «Запорізькій металургійний комбінат «Запоріжсталь», виконував роботу у виробництві чорної металургії за професіями підручний сталевара мартенівської печі, сталевар мартенівської печі.

При цьому з 11 травня 2005 року ОСОБА_1 звільнений з роботи в ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (працював за професією підручного сталевара мартенівської печі) у зв`язку із призовом на військову службу.

В період з 17 травня 2005 року по 25 квітня 2006 року позивач проходив строкову військову службу.

З 13 травня 2006 року позивач прийнятий на роботу в ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» підручним сталевара мартенівської печі.

Виходячи з розрахунку страхового стажу період проходження позивачем строкової військової служби з 17 травня 2005 року по 25 квітня 2006 року не зарахований до страхового стажу позивача.

З огляду на те, що позивач з 23 квітня 2004 року по 11 травня 2005 року працював в ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» підручним сталевара мартенівської печі, з 17 травня 2005 року по 25 квітня 2006 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу, а з 13 травня 2006 року знов прийнятий на роботу в ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» підручним сталевара мартенівської печі, тобто на момент призову на строкову військову службу працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, то відповідно до абзацу 2 частини першої статті 8 Закону № 2011-ХІІ ОСОБА_1 має право на зарахування періоду строкової військової служби до пільгового стажу позивача.

Суд визнає необґрунтованими підстави, за якими період проходження строкової військової служби не зараховано до страхового стажу, а саме про відсутність відомостей про сплату страхових внесків в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 20 Закону № 1058-ІV встановлено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відтак, обов`язок зі сплати страхових внесків покладається на роботодавця (страхувальника), саме страхувальник несе відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків.

Особа не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже несплата роботодавцем (страхувальником) страхових внесків не може бути підставою для неврахування отриманого особою доходу (заробітної плати).

Відповідно, відсутність даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії позивачу за спірний період не є підставою для позбавлення позивача права на отримання пенсії у належному розмірі.

Вказаний висновок узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 30 липня 2019 року у справі № 373/2265/16-а.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення у випадку повної, часткової, тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Позивач як громадянин України за умови підтвердження страхового стажу та відомостей про отриманий дохід наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав, що узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 28 серпня 2018 року у справі № 175/4336/16-а, від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17 та від 27 лютого 2019 року у справі № 423/3544/16-а.

Відтак, рішення ГУ ПФУ у Київській області від 28 жовтня 2024 року № 69, яким відмовлено у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах з підстав відсутності необхідного пільгового стажу та яким фактично не враховано період проходження строкової військової служби до страхового та пільгового стажу, є протиправним та обґрунтовано скасовано судом першої інстанції.

Доводи апелянта про правомірність відмови позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зводяться до відсутності у позивача необхідного пільгового стажу та спростовані приведеними висновками суду.

Апелянтом не приведено жодного доводу у спростування обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача, тому судом не надається оцінка висновкам суду першої інстанції в цій частині.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду у Київській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року в справі №280/362/25 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року в справі №280/362/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 30 липня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 30 липня 2025 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко