Справа № 161/9035/25
Суддя: Івасюта Л. В.
Дата ухвалення: 2025-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/9035/25
Провадження № 2-а/161/129/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі

головуючої судді Івасюти Л.В.

з участю секретаря судових засідань Вольської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позов обґрунтовує тим, що постановою поліцейського 1 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області серія ЕНА № 4619136 від 30.04.2025 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190,00 грн.

Із вказаної постанови випливає, що позивач 30.04.2025 о 14 год. 09 хв. в м. Махнівка (Комсомольське), траса АД М-21, 243 км, керував транспортним засобом з номерним знаком закріпленим не в установленому для цього місці, чим порушив п. 2.9 в ПДР України.

З інкримінованим правопорушенням, він не погоджується, оскільки на транспортному засобі DAF FT XF 105.460 д.н.з. НОМЕР_1 встановлено два номерні знаки, що відповідає вимогам п.1 розділу VIII Вимог до номерних знаків транспортних засобів, затверджених наказом МВС України. Номерні знаки закріплено в передбачених заводом-виробником за конструкцією автомобіля місцях, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Зазначає, що жодного порушення ним ПДР допущено не було, а винесена постанова є незаконною, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд, скасувати постанову серії ЕАС № 4619136 від 30.04.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не в автоматичному режимі, що передбачене ч. 1 ст.121-3 КУпАП, відносно нього та закрити провадження у справі, стягнути з відповідача понесені судові витрати.

23.07.2025 до суду надійшов відзив від Батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області. У поданому відзиві представник відповідача просив суд поновити та вважати поважним пропущені строки для подання відзиву.

У відповідності до вимог ч.4 ст.162 КАС України поданий до суду відзив не відповідає вимогам зазначеним у вказаній частині статті, а відтак не можу бути взятий судом до уваги. Враховуючи наведене, судом не вирішується питання про поновлення відповідачу пропущеного строку для подання відзиву.

Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Суд зауважує, що вказаний перелік порядків, за якими здійснюється судочинство в адміністративних справах, є вичерпним.

Оскільки вказана справа є незначної складності і для неї пріоритетним є швидке вирішення, суд розглянув її в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, які визначені у ст.ст. 268, 269, 271, 286 КАС України. В свою чергу вищенаведені положення КАС України не містять у собі заборони або обмежень на застосування правил, передбачених для спрощеного позовного провадження у ч.5 ст.262 КАС України, а саме щодо можливості розгляду справи без повідомлення сторін за наявними матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та надані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке.

30.04.2025 поліцейським 1 взводу 1 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Ніколайчуком О.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 4619136 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 30.04.2025 о 14 год. 09 хв. в м. Махнівка (Комсомольське), траса АД М-21, 243 км, керував транспортним засобом марки «DAF FT XF 105.460» д.н.з. НОМЕР_1 з номерним знаком закріпленим не в установленому для цього місці, чим порушив п. 2.9 в ПДР України.

Відповідно до п. 2.9 «в» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідальність за керування транспортним засобом з номерним знаком, що закріплений не в установленому для цього місці, передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Факт невизнання позивачем інкримінованого йому правопорушення підтверджується подачею позову до суду.

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, правомірность дій відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, стороною відповідача не є доведеною.

Так, із п.7 оскаржуваної постанови випливає, що до неї долучено портативний відеореєстраторп 476581, фото, проте такі суду не надані. Відповідно єдиним доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху і з якою позивач не погоджується.

Інших доказів того, що ОСОБА_1 30.04.2025 о 14 год. 09 хв. в м. Махнівка (Комсомольське), траса АД М-21, 243 км, керував транспортним засобом марки «DAF FT XF 105.460» д.н.з. НОМЕР_1 з номерним знаком закріпленим не в установленому для цього місці матеріали справи не містять.

У своїй Постанові від 13.02.2020 при розгляді справи № 524/9716/16-а Верховний Суд прийшов до висновку, що у постанові про порушення ПДР обов`язково має бути вказано технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото- чи відеозапис порушення.

Даний висновок кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.11.2018 по справі № 524/5536/17.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватись «згідно із законом».

У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд наголошує, що лише наявність усіх ознак адміністративного правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові від 19.02.2020 в справі № 204/8036/16-а.

На переконання суду, встановлені в ході розгляду даної справи обставини, у своїй сукупності, свідчать про необґрунтованість оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, стороною відповідачів суду не надані, відзиву на адміністративний позов не подано, чим не спростовано доводи позивача викладені у позовній заяві, то суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, то з відповідач на користь позивача підлягають стягненню витрати, які він поніс у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72-77, 139, 243-246, 250, 286, 293 КАС України, ч.1 ст.121-3 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серія ЕНА № 4619136 від 30 квітня 20254 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.121-3 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП, відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Відповідач Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції (адреса: вул. Театральна, 10, м. Вінниця, ).

Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Л.В. Івасюта